Головуючий у І інстанції Чередніченко Н.П.
Провадження №22-ц/824/621/2019 Доповідач у ІІ інстанції Матвієнко Ю.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Матвієнко Ю.О.,

суддів: Іванової І.В., Мельника Я.С.,

при секретарі: Зубленку Ю.О.,

розглянувшиу відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 18 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес», ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним позовом та просила про його задоволення, посилаючись на те, що 03 січня 2017 року о 21 год. 30 хв. в м. Києві на Одеській площі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Шкода Фабія», д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_3 та автомобіля «Рута», д.н.з. НОМЕР_2, який належить їй, ОСОБА_2, на праві власності. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження.

24 січня 2017 року постановою Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Цивільно-правова відповідальність володільця транспортного засобу «Шкода Фабія», д.н.з. НОМЕР_1, була застрахована в ПрАТ «СК «Юнівес» на підставі Поліса № АЕ/9421345 від 01.05.2016 року, в зв'язку із чим у встановленому законом порядку позивач ОСОБА_2 звернулась до страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування.

За зверненням страхової компанії оцінювач Мармелюк І.А. провів дослідження, в результаті якого склав Звіт про оцінку вартості матеріального збитку № 190417-1 від 19.02.2017 року, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Рута», д.н.з. НОМЕР_2, склала 9 290 грн. 80 коп., а вартість матеріального збитку - 6 025 грн. 30 коп.

20 квітня 2017 року Страхова компанія «Юнівес» перерахувала позивачу суму матеріального збитку в розмірі 6 099 грн. 64 коп., яку позивач вважає заниженою, оскільки згідно складеного на її замовлення оцінювачем Баранковим О.О. звіту про розмір матеріальних збитків, вартість відновлювального ремонту належного їй транспортного засобу складає 39 482 грн. 55 коп., а вартість матеріального збитку - 27 500 грн. 62 коп.

Крім того, в грудні 2017 року позивач звернулась до ТОВ «Клайт» та відремонтувала транспортний засіб «Рута», д.н.з. НОМЕР_2, при цьому, вартість ремонту склала 42 168 грн. 54 коп., з яких вартість матеріального збитку складає 70% та дорівнює 29 517 грн. 97 коп.

Посилаючись на те, що звіт оцінювача від 19.02.2017 року було складено з порушенням встановленого законом порядку та виплата страхового відшкодування не повинна була ґрунтуватись на останньому, позивач просила стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» недоплачену суму страхового відшкодування в розмірі 23 418 грн. 33 коп. (29 517 грн. 97 коп. - 6 099 грн. 64 коп.)

Крім того, позивач, приймаючи до уваги суму відновлювального ремонту в розмірі 42 168 грн. 54 коп., з яких суму матеріального збитку в розмірі 29 517 грн. 97 коп. має сплатити страхова компанія, просила залишок невідшкодованого збитку в розмірі 12 650 грн. 56 коп. стягнути з відповідача ОСОБА_3, як винуватця дорожньо-транспортної пригоди.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 18 червня 2018 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 3 191 грн. 16 коп., 176 грн. 20 коп. судового збору та витрати на правову допомогу в сумі 750 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач ОСОБА_2 подала на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити по справі нове рішення про задоволення її позову в повному обсязі. Також в апеляційній скарзі позивач просила призначити по справі автотоварознавчу експертизу для визначення розміру матеріального збитку, завданого їй внаслідок пошкодження належного їй автомобіля «Рута», д.н.з. НОМЕР_2.

Представник відповідача ПрАТ «СК «Юнівес» в апеляційному суді проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 заперечив та просив рішення суду залишити без змін як таке, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що 03 січня 2017 року о 21-30 год. в м. Києві на Одеській площі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Шкода Фабія» д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_3 та автомобіля «Рута», д.н.з. НОМЕР_2, який на праві власності належить ОСОБА_2

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 24 січня 2017 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с.9).

Транспортний засіб «Шкода Фабія», д.н.з. НОМЕР_1, яким керував відповідач ОСОБА_3, було застраховано в ПрАТ «Страхова компанія «Юнівес» відповідно до полісу № АЕ/9421345 від 01.05.2016 року.

За зверненням страхової компанії оцінювач Мармелюк І.А. провів дослідження, в результаті якого склав Звіт про оцінку вартості матеріального збитку №190417-1 від 19.02.2017 року, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Рута», д.н.з. НОМЕР_2, складає 9 290 грн. 80 коп., а вартість матеріального збитку - 6 025 грн. 30 коп., ринкова вартість об»єкта оцінки складає 96 799,19 грн. (а.с.10-17).

Позивач ОСОБА_2 в передбаченому законом порядку звернулась до страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування та 20.04.2018 року відповідач ПрАТ «СК «Юнівес» виплатив їй страхове відшкодування в сумі 6 099,64 грн. (а.с.19).

Відповідно до висновку щодо вартості матеріального збитку № 98/2-17 від 22.02.2017 року оцінювача Баранкова О.О., складеного на замовлення ОСОБА_2, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Рута», д.н.з. НОМЕР_2, складає 39 482 грн. 55 коп., вартість матеріального збитку - 27 500 грн. 62 коп., а ринкова вартість об»єкта оцінки складає 138 994,42 грн. (а.с.20-31).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що ПрАТ «СК «Юнівес» повністю виконало свої обов'язки перед ОСОБА_2 по виплаті страхового відшкодування, відхиливши в якості доказів надані нею суду висновок оцінювача № 98/2-17 від 22.02.2017 року та акт виконаних робіт ТОВ «Клайт» від 15.12.2017 року. Стягуючи з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_2 3 191 грн. 16 коп. матеріальної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 є особою, винуватою у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль позивача, а тому зобов'язаний відшкодувати різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою, виплаченою позивачу.

Однак з вищенаведеними висновками суду погодитись не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Згідно із ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Згідно із п.п.34.2, 34.3, 34.4 ст.34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Якщо представник страховика не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти.

Пунктом 36.1 ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв'язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст.35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (п.36.2 ст.36 Закону).

Відповідно до ст. 9 вказаного закону страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов»язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхові виплати за договорами обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.

Виходячи із змісту вищенаведених правових норм, відповідач ПрАТ «СК «Юнівес» несе відповідальність перед ОСОБА_2 за завдану її майну внаслідок настання страхового випадку матеріальну шкоду в межах страхової суми згідно Полісу № АЕ/9421345 від 01.05.2016 року, яка дорівнює 50 000 грн.

Вирішуючи питання про розмір суми, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції в цій частині, оскільки суд дійшов їх за неповного з»ясування обставин справи, прийнявши до уваги докази, надані відповідачем, та відхиливши докази, надані позивачем, не вживши при цьому жодних заходів до усунення суперечностей між ними.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частина перша ст. 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як передбачено ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Докази мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми (ст.ст. 77-80 ЦПК України).

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що представником позивача ОСОБА_2 в апеляційному суді було заявлено клопотання про призначення по справі судової автотоварознавчої експертизи з підстав відхилення судом першої інстанції письмових доказів, наданих позивачем на підтвердження її вимог щодо розміру матеріальних збитків:висновку оцінювача № 98/2-17 від 22.02.2017 року та акту виконаних робіт ТОВ «Клайт» від 15.12.2017 року.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 03 вересня 2018 року (а.с.151-152) клопотання представника позивача було задоволено та призначено по справі судову автотоварознавчу експертизу.

Згідно висновку експертів за результатами проведення комісійної судової автотоварознавчої експертизи №19960/18-54 від 14.12.2018 року (а.с.169-183) дійсний розмір вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Рута», д.н.з. НОМЕР_2, на час ДТП, з врахуванням звіту про оцінку вартості матеріального збитку «19047-1 від 19.02.2017, проведеного на замовлення страхової компанії ПрАТ «СК «Юнівес» (а.с.10-19)», висновку щодо вартості матеріального збитку № 98/2-17 від 22.02.2017 року, проведеного на замовлення ОСОБА_2 (а.с.20-31), та акту виконаних робіт (а.с.32), складала: 19 974 грн. 77 коп. Величина втрати товарної вартості автомобіля «Рута», д.н.з. НОМЕР_2, на час ДТП дорівнює нулю.

Оскільки згідно висновку експертів за результатами проведення комісійної судової автотоварознавчої експертизи №19960/18-54 від 14.12.2018 року розмір вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Рута», д.н.з. НОМЕР_2, на час ДТП складав 19 974 грн. 77 коп., і дана сума не є більшою за передбачену у полісі №АЕ/9421345 від 01.05.2016 року страхову суму, колегія суддів вважає, що вищевказана сума підлягає стягненню на користь позивача ОСОБА_2 саме з відповідача ПрАТ «СК «Юнівес», як страховика, який зобов'язаний у разі настання страхового випадку у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодувати шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Враховуючи викладене, рішення суду в частині відмови у стягненні із страхової компанії на користь позивача завданої їй внаслідок страхового випадку матеріальної шкоди порушує як положення діючого законодавства, так і суперечить умовам полісу №АЕ/9421345 від 01.05.2016 року.

Помилковим при цьому є і рішення суду в частині стягнення з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_2 різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою, оскільки відповідальність особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, наступає згідно вимог ст. 1194 ЦК України лише у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди. Оскільки ліміт страхової виплати згідно полісу №АЕ/9421345 від 01.05.2016 року дорівнює 50 000 грн., а страхова виплата становить 26 074 грн. 41 коп. (19 974 грн. 77 коп. матеріальний збиток згідно висновку експертизи + 6 099 грн. 64 коп. страхове відшкодування, виплачене страховою компанією позивачу), підстави, передбачені вищевказаною правовою нормою для стягнення з ОСОБА_3, як особи, винуватої у вчиненні ДТП, будь-яких сум на користь позивача ОСОБА_2, відсутні.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки судом при ухваленні рішення порушено норми матеріального та процесуального права, воно підлягає скасуванню на підставі п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України з ухваленням по справі нового рішення про часткове задоволення позову в частині вимог ОСОБА_2 до ПрАТ «СК «Юнівес» та відмову в частині її вимог до ОСОБА_3

В зв'язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) - г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 383, 389 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 18 червня 2018 року - скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» на користь ОСОБА_2 19 974 грн. 77 коп. матеріального збитку, 1 762 грн. 00 коп. судового збору та 1 500 грн. 00 коп. витрат на правничу допомогу.

В задоволенні решти вимог ОСОБА_2 - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: