Справа № 300/282/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

10 грудня 2019 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого: Собослой Г.Г.,

суддів: Кондор Р.Ю., Куштан Б.П.,

секретаря: Балаж Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою АТ «ТАСКОМБАНК» на рішення Воловецького районного суду від 19 лютого 2018 року у справі №300/282/17-ц (Головуючий: Вотьканич В.А.), -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2017 року ПАТ «ВіЕс Банк» (правонаступником якого є АТ «ТАСКОМБАНК») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, мотивуючи тим, що 05.05.2008 року між ПАТ «ВіЕс Банк» (правонаступник ВАТ «Електрон Банк») та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №KF48882 з додатками, згідно якого позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 20 841,33 доларів США, з кінцевим терміном повернення не пізніше 04.05.2023 року. Додатковою угодою від 19.09.2014 року кредитний договір №KF48882 від 05.05.2008 року викладено в новій редакції.

У забезпечення виконання зобов`язань позичальника за вищезазначеним кредитним договором №KF48882 від 15.05.2008 року між позивачем та ОСОБА_1 був укладений договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Воловецького районного нотаріального округу Заяць С.А., згідно яким іпотекодавець надав у заставу позивачу нерухоме майно, а саме: житловий будинок АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_1 не дотримувалась графіку погашення кредиту та допустила виникнення простроченої заборгованості, яка станом на 03 квітня 2017 року становить 15 520,58 доларів США, з яких 11 996,48 доларів США, що еквівалентно 324 165,82 гривень - заборгованості по кредиту; 3 429,70 доларів США, що еквівалентно 92 676,48 гривень - заборгованості по відсотках.

Позивач зазначав, що згідно п.6.2 та п.6.3 кредитного договору за несвоєчасне (неналежне) повернення кредиту або його частини, процентів за користування кредитом позичальник сплачує банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, обрахованої від суми боргу за кожен день прострочення виконання. Пеня за відповідачем станом на 03.04.2017 року становить 94,40 доларів США, що еквівалентно 2 550,85 гривень.

Оскільки, відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання перед позивачем, останній просив звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме, на житловий будинок АДРЕСА_2 .

Рішенням Воловецького районного суду від 19 лютого 2018 року у позові ПАТ «ВіЕС Банк» відмовлено.

Не погоджуючись із даним рішенням суду ПАТ «ВіЕС Банк» подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування рішення суду, як таке, що постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки підстави передбачені чинним законодавством для відмови у позові відсутні, так як суд дійшов невірного висновку, що факт заборгованості відповідача за кредитним договором не підтверджено належними та допустимими доказами, адже у справі знаходиться копії кредитного договору з додатками, які містять графіки погашення боргу, копії іпотечного договору та листа-вимоги про погашення наявного боргу по кредиту.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 11 квітня 2019 року залучено до участі у справі №300/282/17 за позовом ПАТ «ВіЕС Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, в якості правонаступника Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» - АТ «ТАСКОМБАНК».

Заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 . Ракущинець А.А., який просить рішення суду залишити без змін, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із наступних підстав.

Представником ОСОБА_1 ОСОБА_2 подано відзив на апеляційну скаргу, в якій просять апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Встановлено, що 05 травня 2008 року між АТ «ТАСКОМБАНК» (правонаступник ПАТ «ВіЕс Банк») та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №KF48882 з додатками, згідно якого позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 20 841,33 доларів США, з кінцевим строком погашення не пізніше 04.05.2023 року.

Додатковою угодою від 19.09.2014 року кредитний договір №KF48882 від 05.05.2008 року викладено в новій редакції.

15 травня 2008 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Воловецького районного нотаріального округу Заяць С.А., згідно з яким іпотекодавець надав у заставу позивачу нерухоме майно, а саме: житловий будинок АДРЕСА_1 .

У зв`язку з неналежним виконанням взятих на себе зобов`язань за кредитним договором ОСОБА_1 допустила виникнення простроченої заборгованості, яка станом на 03 квітня 2017 року становить 15 520,28 доларів США, що у гривневому еквіваленті становить 419 393,15 грн. і становить 1$=27,021745 грн., з яких: 11 996,48 доларів США, що становить 324 165,82 грн. - заборгованість по кредиту, 3 429,70 доларів США, що становить 92 676,48 грн. - заборгованість по відсоткам, 94,40 доларів США, що становить 2 550,85 грн. - пеня.

При постановленні рішення про відмову у заявлених позовних вимогах, суд зазначав, що розрахунок загальної заборгованості станом на 03 квітня 2017 року наданий позивачем довільної форми, у ньому відсутнє посилання на документи первинного бухгалтерського обліку, на підставі яких такий розрахунок зроблений, проценти за користування кредитом нараховані за період з 05 травня 2008 року по 02 квітня 2017 року у сумі 3 429,70 доларів США також без посилання документів первинного бухгалтерського обліку. У розрахунках не міститься підстав для визначення зазначених сум, розрахунок не містить прізвища та ініціалів особи, яка здійснила розрахунок, не зазначено посади такої особи та відсутній підпис посадової особи. Під розрахунком зазначено тільки прізвище особи, яка виготовила документи. Крім позовної заяви та розрахунку заборгованості, всі документи подані від імені позивача в фотокопіях, які належним чином не засвідчені.

Із даним висновком суду першої інстанції, судова колегія не може погодитися із наступних підстав.

Так, факт заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором підтверджено належними та допустимими доказами, у справі наявні копії кредитного договору із додатками, які містять графіки погашення боргу, копії іпотечного договору, листа-вимоги про погашення наявного боргу по кредиту, розрахунок боргу скріплений печаткою операційного управління ПАТ «ВіЕс Банк» і скріплений підписом ОСОБА_3 працівником відділу адміністрування кредитів банку.

Крім того, у рішення суду відсутнє посилання, які саме норми чинного законодавства були порушені банком при наданні розрахунку, який наявний у матеріалах справи і відповідачем не надано жодного контррозрахунку чи будь-якого іншого належного доказу відсутності боргу перед банком.

Відповідно до ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами першою та третьою статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодеожателя задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

07 червня 2014 року набув чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», згідно з пунктом 1 якого не може бути примусово стягнуто (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника (майнового поручителя) або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно, загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв.м. для квартири та 250 кв.м. для житлового будинку.

Частиною першою ст.40 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Стаття 109 ЖК України передбачає підстави виселення із займаного приміщення.

За змістом ч.2 ст.40 Закону України «Про іпотеку», ч.3 ст.109 ЖК України після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно ч.2 ст.109 ЖК України громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, що були придбані за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Простійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють повинно бути визначено у рішення суду.

Зміст зазначених норм закону дає підставу для висновку про те, що під час ухвалення судового рішення про виселення на підставі ст.39 Закону України «Про іпотеку» застосовуються як положення статті 40 цього Закону, так і норма статті 109 ЖК України.

Матеріалами справи і в суді апеляційної інстанції встановлено, що переданий в іпотеку ОСОБА_1 житловий будинок був придбаний не за рахунок отриманих кредитних коштів, у позичальника у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно і загальна площа якого 228,07 кв.м. не перевищує 250 кв.м. для житлового будинку, а тому передбачених законом підстав для виселення мешканців із цього будинку без надання їм іншого постійного житла немає, а тому у цій частині позовні вимоги АТ «ТАСКОМБАНК» не підлягають задоволенню.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції у частині відмови у задоволенні позовних вимог АТ «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки підлягає скасуванню у відповідності до п.п.2, 4 ч.1 ст.376 ЦПК України із ухваленням нового рішення у цій частині, яким позовні вимоги АТ «ТАСКОМБАНК» слід задовольнити частково із вищезазначених підстав, а у решті позову відмовити.

Керуючись ст.ст.374, 376, 381-384 ЦПК України, ст.ст.33, 40 Закону України «Про іпотеку», ст.109 ЖК України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу АТ «ТАСКОМБАНК» задовольнити.

Рішення Воловецького районного суду від 19 лютого 2018 року скасувати.

Позов задовольнити частково.

Звернути стягнення на житловий будинок АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_1 , шляхом продажу цього будинку АТ «ТАСКОМБАНК» з укладенням від імені відповідача ОСОБА_1 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем за ціною визначеною суб`єктом оціночної діяльності, але не менше встановленого договором іпотеки 553 131,00 грн. у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №KF48882 від 05 травня 2008 року у розмірі 15 520,58 доларів США, що у гривневому еквіваленті становить 419 393,15 грн. за курсом НБУ станом на 03.04.2017 року становить 1$=27,021745 грн., з яких: 11 996,48 доларів США заборгованість по кредиту, 3 429,70 доларів США заборгованість по відсоткам та пені 94,40 доларів США, що становить 2 550,85 грн..

Виконання рішення в частині звернення стягнення на житловий будинок АДРЕСА_2 зупинити на час дії відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

У решті позову відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь АТ «ТАСКОМБАНК» 15 726 грн. сплаченого судового збору.

Постанова набираєзаконної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 19 грудня 2019 року.

Головуючий (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом:

Суддя Закарпатського

апеляційного суду Г.Г. Собослой