Справа № 495/5349/14-ц
Номер провадження 6/495/284/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2019 рокум. Білгород-Дністровський

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Мишко В.В.,

за участю секретаря судового засідання Охримчук А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Білгород-Дністровському подання державного виконавця Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про тимчасове обмеження виїзду особи (боржника) ОСОБА_1 за межі України без вилучення паспортного документа,

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України особи (боржника) ОСОБА_1 за межі України без вилучення паспортного документа.

Так, заявник зазначає, що на виконанні Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області знаходиться виконавче провадження 46502346 з виконання виконавчий лист № 495/5349/14-ц виданий 15.12.2014 про стягнення з ОСОБА_2 боргу на користь ОСОБА_3 у сумі 51000 грн.

За вказаним виконавчим документом боржником є ОСОБА_2 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 . В подальшому боржником було змінено прізвище на " ОСОБА_4 .

Відповідно до статей 3, 4, 24, 25, 26 Закону України Про виконавче провадження (далі - Закон), виконавцем 12.02.2015 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження.

Рішення на сьогоднішній день боржником не виконано, декларацію не надано, будь яких дій спрямованих на його виконання не здійснено, що суперечить вимогам частини п`ятої статті 19 Закону України "Про виконавче провадження".

У зв`язку з тим, що рішення суду боржником в самостійний строк не виконано, розпочато його примусове виконання з метою виявлення інформації стосовно джерел отримання доходів та про номери рахунків відкритих у банках та інших фінансових установах боржниками-фізичними особами-підприємцями направлено запит до Державної податкової служби України. Відповідно до отриманих повідомлень боржник пенсію та соціальні допомоги не отримує, транспортні засоби не зареєстровані.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, боржник ОСОБА_2 власником нерухомого майна не значиться.

Згідно довідки Білгород-Дністровського РВ ГУ ДМС України в Одеській області, боржник зареєстрований за адресою, а саме: АДРЕСА_1 . В зв`язку з чим був здійснений виїзд за місцем мешкання боржника, де встановлено, що перевірити майновий стан не надалось можливим, оскільки боржник за вказаною адресою був відсутній, про що складено акт від 07.07.2015 року.

17.08.2015 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області, суддею Мишко В.В., було винесено ухвалу про розшук боржника.

25.10.2016 року до Відділу надійшов лист з національної поліції, в якому зазначено, що ОСОБА_2 виїхав на постійне мешкання до м. Москви, Російської Федерації., копія листа додається.

Листи, які направлялись боржнику за місцем його реєстрації, повертались.

06.11.2019 року державний виконавець звернувся до Відділу ДРАЦС Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції щодо зміни прізвища боржника.

На адресу Відділу надійшла відповідь, в котрій зазначено, що ОСОБА_2 одружився та змінив прізвище на ОСОБА_4 . Виходячи с цього боржник умисно змінив прізвище та не повідомив про це державного виконавця.

20.11.2019 року державним виконавцем винесено постанову про зміну (доповнення) реєстраційних даних, де було змінено прізвище боржника.

При повторній перевірці майнового стану боржника, встановлено, що боржник не значиться власником нерухомого та рухомого майна, не сплачує податки та не має відкритих рахунків. Реєстраційний номер виконавчого провадження: 46502346. Стало відомо, що 15.10.2017 року боржник в`їхав на територію України. Таким чином є неймовірність того, що боржник знову буде виїжджати за межі України.

08.11.2019 року на адресу відділу надійшла заява від представника стягувана в котрій адвокат Тищенко М.М. просить направити подання щодо обмежити боржника у праві виїзду за межі України.

Враховуючи викладене, рішення до теперішнього часу не виконано, а боржник ухиляється від виконання його, не вживає заходів щодо виконання рішення за рахунок належного йому майна і доходів.

Отже, боржником рішення виконано не було, що призвело до вжиття відносно нього вищевказаних заходів примусового виконання.

На підставі наведеного державний виконавець звернувся до суду з вказаним клопотанням.

Відповідно до ч.4 ст.441 ЦПК України, суд негайно розглядає таке клопотання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Відповідно до ст.2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України від 21.01.1994 року «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України»(з подальшими змінами) регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Зазначеним Законом не передбачено за ухвалою суду тимчасове обмеження виїзду за кордон боржника до виконання рішення суду.

Так, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 6 цього Закону, громадянинові України у випадку, якщо діють неврегульовані договірні зобов`язання, то до виконання зобов`язань або розв`язання спору може бути відмовлено у видачі паспорта для виїзду за кордон.

Згідно з ч. ч. 2, 4 ст. 6 Закону «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, у випадках, передбачених п. п. 1-9 ч.1 цієї статті, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон або у вказаних випадках паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено.

Таким чином, за наявності підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, до громадянина в залежності від наявності чи відсутності паспорта для виїзду за кордон застосовується: відмова у видачі паспорта; відмова у виїзді за кордон; тимчасове затримання чи вилучення паспорта для виїзду за кордон.

Статтею 6 цього Закону передбачено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, а громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон. Зазначеною статтею не передбачено здійснення таких дій, як встановлення тимчасового обмеження судом права виїзду громадянина за межі України.

Крім того, слід зазначити, що право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням суду зобов`язань, тобто наявність лише самого зобов`язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон. Окрім того, суб`єкт подання не надав доказів того, що боржник має паспорт громадянина України для виїзду за кордон (закордонний паспорт) і відповідно має реальну можливість виїхати за межі України. Також, у поданні відсутні документи, які б свідчили про здійснення відповідних виконавчих дій щодо сплати боржником суми заборгованості.

Верховний Суд України в судовій практиці щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 1 лютого 2013 року зазначив, що з погляду значення словосполучення «ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите, зокрема, у пункті 18 частини третьої статті 11 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-ХІУ «Про виконавче провадження», позначає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи божника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків.

Під поняттям «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які не залежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

За результатами розгляду подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, яке розглядається в порядку ст. 441 ЦПК України, судом виноситься ухвала. При цьому, порядок тимчасового обмеження у праві виїзду, за межі України регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», відповідно до якого не передбачено обмеження в праві виїзду за межі України за ухвалою суду.

За таких обставин, враховуючи вимоги Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», яким регулюється порядок та випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, суд не знаходить підстав для задоволення подання.

Керуючись Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, Законом України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», ст. 33 Конституції України, ст. 441 ЦПК України -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання державного виконавця Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про тимчасове обмеження виїзду особи (боржника), без вилучення паспортного документу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В.В. Мишко