Справа№328/2836/19
У Х В А Л А

Іменем України

19 грудня 2019 року м. Токмак

Суддя Токмацького районного суду Запорізької області Гавілей М.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до КП «Міськводоканал» Токмацької міської ради про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до КП «Міськводоканал» Токмацької міської ради про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позовна заява подана з порушенням вимог ст. ст.175,177 ЦПК України.

За змістом п. 3 ч.3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються. В порушення вищенаведеного, позивачем не зазначено ціну позову, яка визначається сумою, яка стягується, згідно п. 1 ч. 1 ст. 176 ЦПК України.

Позовна заява повинна містити: зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них. (п. 4 ч.3 ст. 175 ЦПК України)

Звертаючись до суду з позовом, позивач не конкретизував свої позовні вимоги, а саме в позовній заяві не визначив розмір середнього заробітку, який підлягає стягненню з відповідача за вимушений прогул з урахуванням Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100. Дана вимога зазначена у загальному вигляді, оскільки жодних даних та розрахунків середнього заробітку із зазначенням робочих днів вимушеного прогулу позов не містить. З наведених вимог вбачається, що позивач просить стягнути «по день ухвалення рішення», тобто заявляє вимоги на майбутнє, не конкретизуючи суму до стягнення. Крім того, позивачем не зазначено дату, з якої позивач просить поновити його на посаді. Обгрунтовуючи поновлення на роботі незаконним звільненням не обирає спосіб захисту свого права шляхом визнання наказу про звільнення незаконним та його скасування.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Частиною 5 статті 177 КПК України визначено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Позивачем не було дотримано вимог вказаної правової норми, до позовної заяви не додано копії трудової книжки, посадової інструкції заступника директора затвердженої 02.04.2018 року, довідки про середньомісячну та середньоденну заробітну плату позивача.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.(ч. 1 ст. 81 ЦПК України)

Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. (ч. 2 ст. 83 ЦПК України)

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. (ч. 8 ст. 83 ЦПК України)

Крім того,відповідно до ч.4 ст.177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Законом України «Про Державний бюджет на 2019 рік» з 01 січня 2019 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 1 921,00 гр.

Згідно з ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

З позовних вимог вбачається, що представник позивача просить поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Згідно п.1 ч.1 ст.5 ЗУ « Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КЗпП України та ч. 1 ст.1 ЗУ «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує прицівникові за виконану роботу.

Статтею 2 ЗУ «Про оплату праці» передбачено, що в структуру заробітної плати входить основна заробітна плата, додаткова заробітна плата та інші заохочувальні компенсаційні виплати. До останніх належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами та положеннями, компенсації та інші грошові та матеріальні виплати, які передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами.

З наведених норм чинного законодавства вбачається, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою (зокрема, компенсацією працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати) у розумінні статті 2 Закону України «Про оплату праці», тобто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати.

З огляду на викладене пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (або за час вимушеного прогулу) під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях, а тому заявлена позивачем позовна вимога про стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу не підпадає під категорію пільгової та підлягає оплаті судовим збором.

Зазначене відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду у справі № 910/4518/16 від 30.01.2019 року.

Відповідно до п. п. 1 п. 1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, розмір судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Однак позивачем до позову не додано документу, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі. Тому, слід сплатити судовий збір за вищезазначену позовну вимогу та надати оригінал документу, що підтверджує сплату судового збору.

Ухвалою від 26.11.2019 року вказану позовну заяву залишено буз руху з наданням терміну для усунення недоліків, який не може перевищувати семи днів з дня вручення позивачу ухвали.

Позивачем вказану ухвалу суду від 26.11.2019 року не отримано, конверт двічі повертався до суду з відміткою Укрпошти «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення» та «за закінченням терміну зберігання».

Частиною 9 статті 10 ЦПК України передбачено, що в разі коли спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Відповідно ч.2 ст.127 ЦПК України, встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Враховуючи викладене, вважаю за необхідне продовжити позивачу строк для усунення недоліків, зазначених в ухвалі від 26.11.2019 року.

Розяснити, що в разі не усунення недоліків у встановлений судом строк, позовна заява буде визнана неподаною та повернута позивачу, що не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 127, 175, 177, 185, 260, 261 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Продовжити ОСОБА_1 строк для усунення недоліків позовної заяви ОСОБА_1 до КП «Міськводоканал» Токмацької міської ради про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Надати позивачу для усунення зазначених недоліків семиденний строк з дня отримання данної ухвали.

Роз`яснити, що у разі невиконання вимог ухвали у встановлений строк, позовна заява вважатиметься не поданою та буде повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя