ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2019 року

м. Черкаси

справа № 707/2196/18 провадження № 22-ц/821/769/19
категорія: на ухвалу

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Василенко Л. І.,

суддів: Бородійчука В. Г., Нерушак Л. В.

секретаря: Анкудінова О.І.

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»

відповідач ОСОБА_1

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 21 жовтня 2019 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, у складі: головуючого судді Соколишиної Л.Б.

в с т а н о в и в :

У жовтні 2018 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 21 жовтня 2019 року позов АТ КБ «ПриватБанк» залишено без розгляду.

Ухвала суду мотивована тим, що позивачем не надано витребуваний доказ, який має істотне значення для правильного вирішення справи та без якого неможливо ухвалити об`єктивне рішення, і поважності причин такого ненадання суду не повідомлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду АТ КБ «ПриватБанк» оскаржив її в апеляційному порядку.

Просив скасувати ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 21 жовтня 2019 року та повернути справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Судові витрати покласти на відповідача.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом помилково застосовано до даних правовідносин п. 9 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, оскільки судом не було постановлено ухвали про витребування доказів у позивача, яка останнім не виконана.

Зазначає, що 11 липня 2019 року місцевим судом було постановлено ухвалу про призначення судової почеркознавчої експертизи, якою було витребувано у позивача оригінал анкети-заяви від 18 грудня 2011 року, яку банком не надано.

Вважає, що оригінал анкети-заяви від 18 грудня 2011 року не надано позивачем, по-перше не суду, а експертній установі, а по-друге не для вирішення спору, а для проведення судової почеркознавчої експертизи.

Звертає увагу, що висновок експерта є лише одним із доказів і не має критичного/первинного значення для справи. Крім того, експертиза заявлена відповідачем по справі і є доказом саме відповідача, тобто експертиза мала доказати позицію відповідача, який заперечує проти позову, а не позовні вимоги Банку.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 просив апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» на ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 21 жовтня 2019 року залишити без задоволення, а вказану ухвалу без змін.

Зазначає, що позивач має в наявності вказаний оригінал анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк» від 18 грудня 2011 року, ніяких перешкод у наданні вказаного документа у нього немає. Однак, позивач свідомо на протязі 8 місяців не надає вказаний документ суду.

Встановлення обставини чи підписував відповідач анкету-заяву є істотною обставиною, без встановлення якої неможливо вирішити спір по суті.

Вважає, що доводи скаржника є надуманими та такими, що не заслуговують на увагу, а ухвала суду не створює жодних перешкод для доступу до правосуддя, адже після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, позивач має право звернутися до суду повторно.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі № 668/13907/13-ц від 18.05.2018).

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Як вбачається з матеріалів справи 16.10.2018 АТ КБ «ПриватБанк» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 18.12.2011 у розмірі 73 907, 85 грн.

Апеляційним судом встановлено, що ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 12 листопада 2018 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (т. 1 а.с. 45).

21 грудня 2018 року представником відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 подано клопотання про перенесення розгляду справи та його проведення за участю сторін (т.1 а.с. 106).

Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 02 січня 2019 року призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням та викликом сторін, з підстав неможливості розгляду справи за наявними у справі матеріалами (т.1 а.с. 114).

Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 18 лютого 2019 року витребувано в АТ КБ «ПриватБанк» оригінали документів, зокрема, анкету-заяву відповідача про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (т.1 а.с. 207 208).

12 березня 2019 року, на виконання вимог суду, банком надані лише копії документів, зокрема, копію анкети-заяви (т.1 а.с. 212, 215 216).

01 квітня 2019 року представником відповідача було подано клопотання про призначення техніко-криміналістичної експертизи документа (т.1 а.с. 220).

В судовому засіданні 02 квітня 2019 року оригінали документів теж не були надані, але представник позивача ОСОБА_3 пояснив, що на даний час немає змоги надати документи, оскільки вони знаходяться в архіві. Розгляд справи судом відкладено на 06 травня 2019 року на 11:00 год. (т.1 а.с. 221 222).

Згідно протоколу судового засідання Черкаського районного суду від 6 травня 2019 року, представник позивача просив відкласти розгляд справи у зв`язку із відсутністю оригіналів документів (т.1 а.с. 229).

Відповідно до листа АТ КБ «ПриватБанк» від 20 травня 2019 року, витребувані судом оригінали кредитної справи буде надано Банком в одне із наступних судових засідань (т.1 а.с. 231).

24 червня 2019 року представником відповідача Батюком О. О. подано клопотання про залишення позову без розгляду з підстав не надання позивачем витребуваних доказів (т.1 а.с. 236).

Згідно з протоколом судового засідання від 25 червня 2019 року, представником позивача ОСОБА_3 було надано суду оригінал анкети-заяви, копію паспорту ОСОБА_1 з її підписом та працівника банку. Крім того, представнику позивача надавався час для ознайомлення із вказаним оригіналом анкети-заяви (т.1 а.с. 243).

Після вказаного засідання представник банку, згідно поданої ним заяви, просив повернути надані ним оригінали документів (т.1 а.с. 237).

Оригінал анкети-заяви був повернутий представнику позивача 25 червня 2019 року, що стверджується відповідною розпискою (т.1 а.с. 242).

З ухвали Черкаського районного суду Черкаської області від 25 червня 2019 року вбачається, що суд відмовив у клопотанні представника відповідача про залишення позову без розгляду з підстав, що представник позивача у судовому засіданні надав витребуваний оригінал анкети-заяви, а через пошту направлено копію паспорта відповідача з оригіналами посвідчувальних підписів на ній, при цьому представник позивача пояснив причини не надання в оригіналі частини витребуваних доказів, які суд визнав поважними (т.1 а.с. 245 246).

08 липня 2019 року представником відповідача Батюком О. О. подано клопотання про призначення почеркознавчої експертизи, для проведення якої просив повторно витребувати оригінал анкети-заяви (т.1 а.с. 249 250).

Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 11 липня 2019 року по даній справі призначено судову почеркознавчу експертизу (т.2 а.с. 28 29).

Вирішено витребувати у позивача оригінал анкети-заяви відповідача про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг №263046035 від 18 грудня 2011 року; роз`яснено позивачеві, що відповідно до ч. 6 ст. 84 ЦПК України будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду та згідно з ч. 7 ст. 84 ЦПК України особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали. Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.

Згідно розписки, представник позивача отримав примірник ухвали суду про призначення судової почеркознавчої експертизи у день її проголошення (т. 2 а.с. 30).

Витребуваний доказ на виконання ухвали суду позивачем надано не було, причин неподання такого доказу не було зазначено.

16 жовтня 2019 року представником відповідача заявлено клопотання про залишення позову без розгляду, на підставі п. 9 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, у зв`язку з ненаданням позивачем витребуваного доказу.

Постановляючи ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, суд першої інстанції керувався п. 9 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Однак, апеляційний суд не може погодитися з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно зі ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу.

Згідно з ч. 10 ст. 84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, також залишити позовну заяву без розгляду.

Норма ч. 10 ст. 84 ЦПК України кореспондується з нормою п. 9 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, у відповідності до якої суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору.

Для застосування положень п. 9 ч. 1 ст. 257 ЦПК України необхідна наявність двох умов в сукупності, а саме: 1) не подання витребуваних доказів без поважних причин та 2) необхідність витребуваних доказів для вирішення спору.

Дійсно, на виконання ухвали Черкаського районного суду Черкаської області від 11 липня 2019 року позивач не надав витребуваний доказ, оригінал анкети-заяви, та не навів причин, які суд міг би визнати поважними, однак, апеляційний суд враховує, що оригінал анкети-заяви вже надавався позивачем на виконання ухвали Черкаського районного суду Черкаської області від 18 лютого 2019 року. Вказаний оригінал документа був досліджений в судовому засіданні та наданий для ознайомлення представнику відповідача в судовому засіданні.

При цьому, слід враховувати і те, що відповідно до ст. 110 ЦПК України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими ст. 89 цього Кодексу.

Отже, не надання Банком оригіналу анкети-заяви для проведення експертизи, за встановлених обставин, не може бути підставою для залишення позову без розгляду в контексті п. 9 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Суд першої інстанції не звернув уваги, що у відповідності до вимог ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Позивач надав суду докази, які на його думку, є достатніми для розгляду справи по суті, також позивачем надані письмові докази на виконання ухвали Черкаського районного суду Черкаської області від 18 лютого 2019 року, зокрема оригінал анкети-заяви, а відтак, у суду не було перешкод у розгляді справи на підставі поданих сторонами доказів, що також передбачено ч. 10 ст. 84 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

За таких обставин, висновки суду щодо наявності підстав до залишення позовної заяви без розгляду, внаслідок не надання суду витребуваного ним доказу, який має істотне значення для правильного вирішення справи та без якого неможливо ухвалити об`єктивне рішення, не відповідають фактичним обставинам справи, не ґрунтуються на наявних у справі доказах. Крім того, до такого висновку суд прийшов з порушенням норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, що у відповідності до вимог ст. 379 ЦПК України є підставою до її скасування та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат, колегія суддів виходить з наступного.

Статтею 141 ЦПК України регламентовано порядок розподілу між сторонами судових витрат за результатами розгляду справи по суті.

Згідно ч. 2 та 3 ст. 258 ЦПК України, процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал. Розгляд справи по суті судом першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Враховуючи, що предметом даного апеляційного перегляду є ухвала суду першої інстанції, яка підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду, підстави для розподілу судових витрат за результатами розгляду апеляційної скарги відсутні, а отже відсутні і підстави для задоволення апеляційної скарги в приведеній частині.

На підставі викладеного та керуючись статтями 257, 374, 379, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 21 жовтня 2019 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та на умовах передбачених ЦПК України.

Текст постанови складено 17 грудня 2019 року.

Головуючий Л.І. Василенко

Судді: В.Г. Бородійчук

Л.В. Нерушак