ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

17 грудня 2019 року

м. Харків

справа № 643/16597/19

провадження № 22-ц/818/5929/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Хорошевського О.М. (суддя - доповідач),

суддів: Кіся П.В., Яцини В.Б.,

за участі секретаря - Брулевича В.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідачі ПАТ Комерційний банк «Надра» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Білої І.В., ТОВ Фінансова компанія «ГЕФЕСТ»,

третя особа Департамент Управління державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Харківської міської ради,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 15 жовтня 2019 року, постановлене суддею Харченко А.М.

у справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Комерційний банк «Надра», ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ГЕФЕСТ», третя особа: Департамент Управління державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Харківської міської ради, про захист прав споживача та визнання договору іпотеки недійсним,

встановив:

У жовтні 2019 року позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати договір іпотеки № 6/4/35/2008/980-І/250 від 11 вересня 2008 року, укладений між ВАТ комерційний банк «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра», та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Зіченко Р.П. 11.09.2008 року за р.№ 3468, та Додатковий договір №1 до договору іпотеки № 6/4/35/2008/980-І/250 від 11 вересня 2008 року, укладений між ВАТ комерційний банк «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра», та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Зіченко Р.П. 02.06.2010 року за р.№ 1701, недійсними та припинити іпотеку за вказаними договорами; припинити дію обтяження - заборони на нерухоме майно за реєстраційним номером 7894854, яке зареєстроване 11.09.2008 року приватним нотаріусом ХМНО Зіченко Р.П. у зв`язку з укладенням 11.09.2008 року договору іпотеки квартири АДРЕСА_1 , р.№ 3469; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 4879І753 від 20.09.2019 року, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мурська Н.К., відповідно до якого підставою виникнення іпотеки є Додатковий договір №1 до Договору іпотеки, серія та номер 1701 від 02.06.2010 року, виданий приватним нотаріусом Зінченко Р.П., а також запис про іпотеку №33326003; стягнути з ПАТ «Комерційний банк «Надра» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 7 500, 00 грн., а також судовий збір.

09 жовтня 2019 року ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову, в якій просила прийняти заходи забезпечення позову та заборонити будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії, передбачені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» стосовно квартири АДРЕСА_1 .

Заява вмотивована тим, що в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №6/4/35/2008/840-К/249 від 11 вересня 2008 року укладеним між ОСОБА_1 та банком було укладено договір іпотеки №6/4/35/2008/980-1/250 від 11 вересня 2008 року, відповідно до якого іпотекодавець з метою забезпечення виконання зобов`язання позичальника за кредитним договором, передає банку в іпотеку нерухоме майно, а саме: однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 .

02 червня 2010 року між ВАТ комерційний банк «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра», та ОСОБА_1 був укладений Додатковий договір № 1 до вказаного вище Договору іпотеки, відповідно до якого були внесені зміни в розділ «Визначення термінів. Зобов`язання» щодо строку повернення кредиту. Відповідно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна були внесені записи про іпотеку та заборону на нерухоме майно, в якому позивач зазначена як іпотекодавець, а банк як іпотекодержатель.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 18.04.2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Комерційний банк «Надра», в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Стрюкової І.О. про захист прав споживача фінансових послуг, визнання кредитного договору недійсним та припинення зобов`язань за договором іпотеки, кредитний договір №6/4/35/2008/840-К/249 від 11 вересня 2008 року визнано недійсним, в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Як зазначає ОСОБА_1 , до ухвалення рішення про визнання договору іпотеки недійсним за межами передбаченого законом порядку можуть бути внесені зміни до реєстру щодо власника належної їй на праві власності квартири, у зв`язку з чим вона може бути позбавлена житла. З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна їй стало відомо, що 20.09.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мурською Н.В. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 48791753, внесений запис про іпотеку33326003. Підставою виникнення іпотеки зазначений Додатковий договір № 1 від 02 червня 2010 року Договору іпотеки, зобов`язанням зазначене саме зобов`язання за Договором іпотеки від 11 вересня 2008 року, іпотекодавцем ОСОБА_1 , а іпотекодержателем вказане ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ГЕФЕСТ». Позивач вважає, що Додатковий договір № 1 від 02 червня 2010 року до Договору іпотеки не може бути окремою підставою виникнення іпотеки, бо є невід`ємною частиною договору іпотеки від 11.09.2008 року, про що зазначено в Додатковому договорі № 1. А також позивачу не відома інформація про перехід прав іпотекодержателя щодо належної їй квартири до іншої юридичної особи, будь-яких повідомлень вона не отримувала, у зв`язку з чим звертається до суду з вимогами про скасування цього рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та запису про іпотеку.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 15 жовтня 2019 року у задоволенні заяви було відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила ухвалу скасувати та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити заяву про забезпечення позову в повному обсязі, посилаючись на порушення норм процесуального права та невідповідність висновків обставинам справи.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що застосування заходів забезпечення позову у вигляді заборони вчинення реєстраційних дій фактично вирішує по суті справу, що суперечить вимогам ст. 149 ЦПК України.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду, беручи до уваги наступне.

Пункт 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» встановлює, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Постановою Харківського апеляційного суду від 09 вересня 2019 року залишено без змін рішення Московського районного суду м. Харкова від 18 квітня 2019 року, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково та визнано недійсним кредитний договір від 11.09.2008 року укладений між ОСОБА_1 та ПАТ КБ "Надра". При цьому питання застосування наслідків недійсності договору судами не вирішувалось.

За правилами ч. 1 ст. 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Статею 1057-1 ЦК України передбачено можливість накладення обтяжень на предмет іпотеки у разі визнання судом недійсним договору кредиту або договору іпотеки.

Таким чином законом передбачені гарантії кредитора повернути передану боржнику суму у разі визнання недійсними вище зазначених договорів.

Оспорюваний позивачкою договір іпотеки містить іпотечне застереження.

Відомостей про те, що позивачка добровільно повернула кредиторові грошову суму отриману на підставі кредитного договору, який був у подальшому визнаний недійсним суду не надано.

Зазначені обставини не дають підстав вважати, що підстави для забезпечення позову зазначені ОСОБА_1 можна вважати обгрунтованими.

Частиною першою статті 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, судова колегія приходить до висновку, що ухвала постановлена судом першої інстанції з дотриманням норм матеріального та процесуального права, отже підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389,390, 391 ЦПК України суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 15 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.М. Хорошевський

Судді П.В. Кіся

В.Б. Яцини

Повний текст постанови складено 20.12.2019