Справа № 444/3608/18 Головуючий у 1 інстанції: Ясиновський Р.Б.
Провадження № 22-ц/811/2664/19 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючої - судді Копняк С.М.,

суддів - Бойко С.М., Ніткевича А.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, в письмовому провадженні, в приміщенні Львівського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 20 червня 2019 року, постановлене у складі головуючої судді Ясиновського Р.Б., у справі за позовом Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" до ОСОБА_1 , третя особа: ПрАТ АСК "Скарбниця" про відшкодування шкоди в порядку регресу, -

в с т а н о в и л а:

Позивач Приватне акціонерне товариство "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_1 , третя особа: ПрАТ АСК "Скарбниця" про відшкодування шкоди в порядку регресу. Просив стягнути з відповідача в користь позивача завдані збитки в порядку регресу в розмірі 39 261, 18 грн., сплачений судовий збір у розмірі 1 762 грн. 00 коп.

Вимоги мотивував тим, що 20 липня 2016 року між ТОВ «Транс-Сервіс-1» та позивачем ПрАТ УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» було укладено договір добровільного страхування транспортного засобу № К086611 відносно транспортного засобу Citroen, державний № ВС 0399 НОМЕР_1 . 28 березня 2017 року в с.Оброшино по вул. Кн. Ольги, 19 приблизно о 09.30 год. відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Citroen, державний № НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу ЗИЛ 13, державний № 16581 ІВ під керуванням відповідача ОСОБА_1 . Згідно постанови Жовківського районного суду Львівської області у справі №444/812/17 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Потерпіла сторона звернулася до позивача із заявою про страхове відшкодування та 05.09.2017 року, позивач здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 106 568, 98 грн. на користь потерпілої сторони. У зв`язку з тим, що транспортний засіб ЗИЛ 13, державний № 16581 НОМЕР_3 був застрахований у ПрАТ «АСК «Скарбниця» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/8400836 позивач звернувся до ПрАТ «АСК «Скарбниця» із претензією про виплату страхового відшкодування в порядку регресу. ПрАТ «АСК «Скарбниця» здійснила виплату страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 67 307,80 грн. Зазначає, що до позивача перейшло право вимоги до відповідача, як до особи відповідальної за відшкодування заподіяних збитків. Позивач звернувся до відповідача із претензією про відшкодування шкоди в порядку регресу у розмірі 39 261, 18 грн., (106 568, 98 грн. 67 307, 80), але станом на 13 липня 2018 року виплати відшкодування в порядку регресу з боку відповідача здійснено не було. Просив позов задовольнити.

Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 20 червня 2019 року в задоволені позову Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" до ОСОБА_1 , третя особа: ПрАТ АСК "Скарбниця" про відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 39 261, 18 грн. відмовлено.

Рішення суду оскаржив позивач - Приватне акціонерне товариство "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп".

В апеляційній скарзі зазначає, що дане рішення є незаконним та необґрунтованим у зв`язку з тим, що судом було порушено норми процесуального права, неправильно застосовано норми матеріального права та неправильно встановлені фактичні обставини справи.

В обґрунтування вимог покликається на те, що згідно постанови Жовківського районного суду Львівської області від 24.04.2017 року відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Потерпіла сторона звернулась до скаржника із заявою про виплату страхового відшкодування, та 05 вересня 2017 року таке було виплачено в розмірі 106 568 грн. 98 коп. Виплата страхового відшкодування була здійснена на підставі звіту № 622/17 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням ТЗ від 24.07.2017 року, згідно якого вартість відновлювального ремонту складає 106 568, 98 грн. та вартість матеріального збитку складає 67 307, 80 грн.

У зв`язку з тим, що ТЗ ЗИЛ 13, д.н.з. НОМЕР_4 був застрахований у ПрАТ «Скарбниця», остання здійснила виплату страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 67 307 грн. 80 коп. (із вирахуванням фізичного зносу складових у розмірі 46, 39 %).

Щодо помилкових відомостей щодо марки номерного знаку ТЗ, то зазначає, що при розгляді справи № 444/3608/18 відповідач був присутній в судовому засіданні, винуватість у вчиненому визнав повністю, розкаявся і просив суворо не карати. Тобто, відповідач не повідомляв у судовому засіданні про допущену помилку марки та номерному знаку. Постанова не оскаржувалась та набрала законної сили. Тому вважає, що допущена описка не впливає на вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу Citroen ВС0399ЕС відшкодованого на користь страхувальника та на частину збитку, яку зобов`язаний відшкодувати відповідач.

Просить рішення Жовківського районного суду Львівської області від 20 червня 2019 року скасувати та постановити нове, яким задовольнити вимоги в повному обсязі, витрати покласти на відповідача.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно із ч. 1 ст. 351 ЦПК України судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до Указу Президента України №452/2017 від 29.12.2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» створено Львівський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Львівську область, з місцезнаходженням у місті Львові.

04 жовтня 2018 року у газеті «Голос України» опубліковано повідомлення голови Львівського апеляційного суду про початок роботи новоутвореного суду.

А відтак, справа розглядається Львівським апеляційним судом у межах територіальної юрисдикції якого перебуває районний суд, який ухвалив рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду, з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції, без повідомлення учасників справи. Таким чином, дана справа, у якій переглядається рішення суду по справі з ціною позову 39 261 грн. 18 коп., що є менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 ЦПК України, розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Такий випадок передбачено у ч. 13 ст. 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається в порядку передбаченому ч. 5 ст. 272 ЦПК України.

В той же час, ураховуючи, що згідно з ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформувала учасників справи шляхом оприлюднення інформації про розгляд справи на офіційному сайті Львівського апеляційного суду.

У відповідності до приписів ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити. До такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно п. п. 1 - 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Пленум Верховного Суд України у п. 11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів.

Суд першої інстанції зазначених вимог закону не дотримався.

За приписами ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимоги апеляційної скарги.

Частиною 2 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом встановлено, що 20 липня 2016 року між ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та ТОВ «Тран-Сервіс-1» був укладений договір добровільного страхування транспортного засобу № К 086611, відносно ТЗ Citroen С4 р.н. ВС 0399 НОМЕР_1 .

28 березня 2017 року в с. Оброшино по вул. Кн. Ольги, 19 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого транспортного засобу, під керуванням ОСОБА_2 , та транспортного засобу ЗИЛ 131 д.н. НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_1 внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Згідно постанови Жовківського районного суду Львівської області у справі №444/812/17 від 24 квітня 2017 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. 00 коп.

Страховик (позивач) за дорученням ТОВ «Тран-Сервіс-1» сплатив страхове відшкодування ТОВ «Ілта Львів» на підставі страхового акту 33 від 31 серпня 2017 року у розмірі 106 568 грн. 98 коп., що підтверджується платіжним дорученням № ЗРО51986 від 05 вересня 2017 року.

Цивільно-правова відповідальність відповідача, як володільця транспортного засобу на момент ДТП була застрахована за договором обов`язкого страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів ПрАТ АСК «Скарбниця» (поліс № АЕ/8400836).

Позивач вважає, що відповідач у відповідності до ст. 1194 ЦК України, повинен сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яке сплачено страховиком відповідача - ПрАТ АСК «Скарбниця» (в межах ліміту відповідальності) в даному випадку 39 261 грн. 18 коп. (106 568,98 67 307,80).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки під час дорожньо-транспортної пригоди відповідач керував не автомобілем ЗИЛ 131 д.н. НОМЕР_4 , а автомобілем ЗИЛ 31410 СПГ д.н. НОМЕР_5 , цивільно-правова відповідальність за яким була застрахована не ПрАТ АСК «Скарбниця», а ПрАТ СК «Країна» (поліс № АК/1054766), саме остання є належним відповідачем за пред`явленим позовом.

Проте з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна,з огляду на таке.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, мала до особи, відповідальної за завдані збитки у деліктному зобов`язанні, що виникло внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Заміна кредитора у деліктному зобов`язанні в порядку статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» є суброгацією, що не змінює порядку перебігу позовної давності (пункт 70 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 910/2603/17 (провадження № 12-134гс18)).

Невірна кваліфікація позивачем правової підстави звернення до суду, як регрес, не змінює дійсних відносин сторін у справі, які слід кваліфікувати, як суброгація.

За змістом статті 1194 ЦК України в системному зв`язку зі статтею 993 цього Кодексу та статтею 27 Закону України «Про страхування» можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Саме такий висновок міститься в постанові Верховного Суду України від 10 лютого 2016 року у справі № 6-2878цс15, від якого Велика Палата Верховного Суду, станом на даний час не відступала.

При цьому відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі № 753/21177/16-ц (провадження № 61-28918св18).

Установивши, що вартість майнового збитку, завданого ТОВ «Тран-Сервіс-1» пошкодженням автомобіля внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу страховиком (ПрАТ АСК «Скарбниця») розмір страхового відшкодування, суд першої інстанції дійшов невірного висновку про те, що з відповідача, як з винної особи на користь позивача не підлягає стягненню різниця між фактичним розміром понесених витрат та отриманим страховим відшкодуванням.

Щодо мотивів суду першої інстанції, покладених в основу оскаржуваного рішення про неналежність відповідача, такі колегією суддів відхиляються, оскільки позов пред`явлено саме до винуватця даної дорожньо-транспортної пригоди, а не до страховика (страховик залучений до участі в справі в якості третьої особи) і на суму, яка складає різницю між отриманим позивачем страховим відшкодуванням та дійсним розміром шкоди, виплаченим позивачем своєму страхувальнику. Обставина, що в момент настання дорожньо-транспортної пригоди відповідач керував транспортним засобом, страховиком за яким не була ПрАТ АСК «Скарбниця», та яка здійснила виплату страхового відшкодування, в межах ліміту відповідальності на користь позивача, не звільняє відповідача, як винну особу виплатити згадану різницю, проте може бути підставою для вирішення цього питання саме між двома страховиками відповідача та не може слугувати підставою для відмові у позові до винуватця ДТП.

Розрахунок виплаченого позивачем своєму страхувальнику страхового відшкодування, як і розмір сплаченого відшкодування ПрАТ АСК «Скарбниця» учасниками справи не оспорюється.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про скасування оскаржуваного рішення, та ухвалення нового про задоволення позову.

Відповідно до частини 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначаються, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Згідно ч. 1, п. п. 1, 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача.

Оскільки колегія суддів прийшла до висновку про задоволення позовних вимог, то понесені позивачем витрати на судовий збір, пов`язані з розглядом справи в суді першої та апеляційної інстанцій слід покласти на відповідача ОСОБА_1 .

У відповідності до вимог абзацу 2 ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Повний текст даного судового рішення складено 23 грудня 2019 року.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 268, 367-369, 374 ч.1 п.2, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" задовольнити.

Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 20 червня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" до ОСОБА_1 , третя особа: ПрАТ АСК "Скарбниця" про стягнення майнової шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_6 місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" (, 04050 м.Київ, вул. Глибочицька, 44) 39 261 грн. 18 коп. (тридцять дев`ять тисяч двісті шістдесят одна грн. 18 коп.) - майнової шкоди, 1 762 грн. 00 коп. (одна тисяча сімсот шістдесят дві грн. 00 коп.) судового збору за подання позову до суду першої інстанції та 2 643 грн. 00 коп. (дві тисячі шістсот сорок три грн. 00 коп.) судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 23 грудня 2019 року.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Бойко С.М.

Ніткевич А.В.