Постанова

Іменем України

13 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 335/9493/17-ц

провадження № 61-39689св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» в особі «Обласного відділення ПАТ Промінвестбанк» в м. Запоріжжя», товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи»,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19 січня 2018 року у складі судді Воробйова А. В. та постанову Апеляційного суду Запорізької області від 11 червня 2018 року у складі колегії суддів: Крилової О. В., Кухаря С. В., Бєлки В. Ю.

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовомдо ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» в особі «Обласного відділення ПАТ Промінвестбанк» в м. Запоріжжя», ТОВ «Кредитні ініціативи», третя особа - ОСОБА_2 про визнання кредитного договору припиненим.

Посилаючись на неправомірність дій банку при виконанні зобов`язань, позивач просив суд встановити з 11 лютого 2010 року прострочку кредитора по кредитному договору про відкриття кредитної лінії № 19-07 квф від 16 лютого 2007 року, укладеному між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_1 , внаслідок порушення ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» пункту 3.4 договору застави майнових прав № 120-07 зф від 16 лютого 2007 року через невиконання доручення про списання грошових коштів з депозитного рахунку ОСОБА_2 , відкритого на підставі договору банківського вкладу „Депозитний" № 313355/04/Б9К315 від 21 жовтня 2009 року, на якому станом на 11 лютого 2010 року зберігались грошові кошти у розмірі 13 0000 євро; визнати зобов`язання за кредитним договором про відкриття кредитної лінії № 19-07 квф від 16 лютого 2007 року, укладеним між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_1 , припиненими; стягнути з банку судовий збір у розмірі 640 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19 січня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що звернення стягнення на предмет застави є правом банку, а не його обов`язком, законом не встановлені будь-які часові обмеження для реалізації цього права. ПАТ «Промінвестбанк» діяв відповідно до вимог діючого законодавства, загальних засад цивільного законодавства та умов укладених договорів.Зобов`язання за кредитним договором від 16 лютого 2007 року, розмір якого підтверджено судовим рішенням, не були виконані станом на 17 лютого 2010 року, а тому не можна вважати, що вказана дата є датою фактичного припинення зобов`язань за кредитним договором.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду Запорізької області від 11 червня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19 січня 2018 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що встановлення законом або договором досудового способу врегулювання спору за волевиявленням суб`єктів правовідносин, зокрема можливості списання грошових коштів на погашення заборгованості, є правом а не обов`язком кредитора у спірних правовідносинах. Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для зобов`язання кредитора до вчинення дій, а також відсутності підстав для припинення зобов`язань за кредитним договором.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19 січня 2018 року та постанову Апеляційного суду Запорізької області від 11 червня 2018 року і ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди надали неправильну оцінку доказам та обставинам у справі, дійшли необґрунтованих висновків про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Заявник вважає, що кредитор свідомо, на шкоду позичальнику не вчинив дій, які зобов`язаний був вчинити, по списанню грошових коштів з депозитного рахунку на погашення заборгованості за кредитним договором, що призвело до порушення прав позичальника. Крім того, кредитор 18 липня 2011 року отримав виконання, що є підставою для припинення зобов`язання.

Короткий зміст заперечень на касаційну скаргу

У відзиві на касаційну скаргу ПАТ «Промінвестбанк» просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а судові рішення без змін, посилаючись на їх законність на обґрунтованість.

У відзиві на касаційну скаргу ТОВ «Кредитні ініціативи» просить відмовити у задоволенні касаційної скарги, посилаючись на правильність висновків судів попередніх інстанцій та недобросовісність дій позивача при виконанні грошових зобов`язань.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

01 серпня 2018 року Верховним Судом відкрито касаційне провадження у справі за поданою касаційною скаргою.

20 серпня 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

06 лютого 2007 року між ЗАТ «Промінвестбанк», правонаступником якого є ПАТ «Промінвестбанк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір про відкриття кредитної лінії № 19-07 квф, згідно умов якого позичальнику надано кредит шляхом відкриття не відновлюваної кредитної лінії у розмірі 430 000 доларів США з кінцевим строком повернення кредиту не пізніше 05 лютого 2010 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11 % річних.

Згідно пунктів 1.7, 1.8., 1.9, 4.1 виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором забезпечено заставою майнових прав та грошовими коштами ОСОБА_2 , розміщеними на депозитному рахунку у кредитора.

16 лютого 2007 року між ЗАТ «Промінвестбанк» та ОСОБА_2 укладено договір поруки № 119-07 пф, згідно якого ОСОБА_2 зобов`язався відповідати в повному обсязі перед кредитором за своєчасне та повне виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, та у випадку невиконання позичальником своїх зобов`язань взяв на себе зобов`язання погасити заборгованість в розмірі наданого кредиту та нараховані за користування кредитом відсотки, неустойку, збитки, завдані кредиторові, а також інші боргові зобов`язання, що випливають з кредитного договору.

Також, 16 лютого 2007 року між ЗАТ «Промінвестбанк» та ОСОБА_2 укладено договір застави майнових прав № 120-07 зф на грошові кошти за договором банківського вкладу «Особливий плюс», згідно якого на забезпечення виконання зобов`язань по кредитному договору ОСОБА_2 передав в заставу банку право вимоги за зобов`язаннями по договору банківського вкладу «Особливий плюс» №3 13355/03/-ОШ 30 від 17 січня 2007 року в сумі 2 448 000 грн строком дії до 17 квітня 2008 року, укладеному між ЗАТ «Промінвестбанк» та ОСОБА_2

22 квітня 2008 року між ЗАТ «Промінвестбанк» та ОСОБА_2 укладено договір про внесення змін № 1 до договору застави майнових прав № 120-07 зф від 16 лютого 2007 року на грошові кошти за договором банківського вкладу «Особливий плюс», згідно якого сторони внесли зміни до пункту 1.2 зазначеного договору, визначили, що на забезпечення виконання зобов`язань по кредитному договору ОСОБА_2 передав в заставу банку право вимоги за зобов`язаннями по договору банківського вкладу «Особливий плюс» № 313355/03/-ОШ 52 від 22 квітня 2008 року в сумі 2 448 000 грн строком дії до 22 липня 2009 року, укладеному між ЗАТ «Промінвестбанк» та ОСОБА_2

25 липня 2008 року між ЗАТ «Промінвестбанк» та ОСОБА_2 укладено договір про внесення змін № 1 до договору застави майнових прав № 120-07 зф від 16 лютого 2007 року на грошові кошти за договором банківського вкладу «Особливий плюс», згідно якого сторони змінили назву та пункт 1.2 зазначеного договору, визначили, що на забезпечення виконання зобов`язань по кредитному договору ОСОБА_2 передав в заставу кредитору право вимоги за зобов`язаннями по договору банківського вкладу «Партнерський» № 313355/03-ПХ1 від 25 липня 2008 року в сумі 2 448 000 грн строком дії до 25 липня 2011 року, укладеному між ЗАТ «Промінвестбанк» та ОСОБА_2

06 липня 2009 року між ЗАТ «Промінвестбанк» та ОСОБА_2 укладено договір про внесення змін № 2 до договору застави майнових прав № 120-07 зф від 16 лютого 2007 року на грошові кошти за договором банківського вкладу «Партнерський», згідно якого сторони змінили назву та пункти 1.2, 1.3 зазначеного договору, а саме в забезпечення виконання зобов`язань по кредитному договору ОСОБА_2 передав в заставу кредитору право вимоги за зобов`язаннями по договору банківського вкладу «Співдружність» № 313355/0--СМ5 від 06 липня 2009 року в сумі 2 453 764,95 грн строком дії до 06 квітня 2010 року, укладеному між ЗАТ «Промінвестбанк» та ОСОБА_2

21 жовтня 2009 рок між ЗАТ «Промінвестбанк» та ОСОБА_2 укладено договір банківського вкладу «Депозитний» № 313355/04/Б9К315, згідно якого ОСОБА_2 розмістив у кредитора депозит у розмірі 65 000 євро строком на 6 місяців, який 21 січня 2010 року додатково поповнив сумою у розмірі 65 000 євро, тим самим збільшивши розмір депозитного внеску до 130 000 євро.

05 лютого 2010 року позичальник не повернув кредит, у зв`язку з чим 06 лютого 2010 року сума кредиту у розмірі 430 000 доларів США стала простроченою.

11 лютого 2010 року ЗАТ «Промінвестбанк» здійснив договірне списання грошових коштів з депозитного рахунку, відкритого на підставі договору банківського вкладу «Співдружність» № 313355/03--СМ5 від 06 липня 2009 року в сумі 2 453 764,95 грн, яка була конвертована в долари США за офіційним курсом НБУ (8,01 грн. за 1 долар США) і становила 306 337,70 доларів США, зарахувавши цю суму в рахунок погашення простроченої заборгованості за кредитним договором.

17 лютого 2010 року ЗАТ «Промінвестбанк» звернувся до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 126 362,89 доларів США та 144 26,01 грн.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18 лютого 2010 року за заявою ЗАТ «Промінвестбанк» накладено арешт на грошові кошти у розмірі 93 901,09 євро, що належать ОСОБА_2 і зберігаються в філії «Відділення ПАТ «Промінвестбанк» в м. Запоріжжі» по договору банківського вкладу «Депозитний» № 313355/04/Б9К315 від 21 жовтня 2009 року.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 10 травня 2011 року позов ЗАТ «Промінвестбанк», з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, задоволено у повному обсязі, солідарно стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором станом на 18 лютого 2011 року у розмірі 152 189,70 доларів США та 205 013,15 грн.

01 липня 2011 року на підставі платіжної вимоги Жовтневого відділу ДВС Запорізького міського управління юстиції при примусовому виконанні рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 10 травня 2011 року на рахунок органу ДВС було перераховано частину депозитних коштів ОСОБА_2 у розмірі 93 901,09 євро та 18 липня 2011 року банк отримав від Жовтневого відділу ДВС Запорізького МУЮ 957 716,70 грн.

Після отримання зазначеного часткового виконання, листом №24-10/1417218 від 04 лютого 2014 року ПАТ «Промінвестбанк» повідомив позичальника, що залишок заборгованості за кредитним договором станом на 17 грудня 2010 року складає 52 510,89 доларів США.

ПАТ «Промінвестбанк» відступив право вимоги за кредитним договором від 06 лютого 2007 року на користь ТОВ «Кредитні ініціативи».

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Частиною другою статті 389 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Стаття 15 Цивільного кодексу України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У відповідності до частини другої 590 ЦК України і частини першої статті 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано у встановлений строк (термін). Відповідно до статті 23 Закону України «Про заставу» при заставі майнових прав реалізація предмета застави провадиться шляхом уступки заставодавцем заставодержателю вимоги, що випливає із заставленого права, або в інший спосіб, не заборонений законом.

Згідно частини другої статті 11 Закону України «Про заставу» заставодавцем може виступати майновий поручитель.

Відповідно до статті 572 ЦК України, статті 1 Закону України «Про заставу» в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна.

Частиною першою-другою статті 14 ЦПК України передбачено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

Положеннями статті 598 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, із урахуванням наведених норм матеріального права, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, належним чином оцінивши письмові докази у їх сукупності, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки позивач не надав доказів на підтвердження погашення всієї суми заборгованості, яка визначена рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 10 травня 2011 року у розмірі 152 189,70 доларів США та 205 013,15 грн, а звернення стягнення на предмет застави є правом кредитора, а не його обов`язком, законом та договором не встановлені будь-які часові обмеження для реалізації кредитором цього права у випадку порушення боржником основного зобов`язання. До того ж, суд першої інстанції встановив, що заява ОСОБА_2 , яка була подана до банку про дострокове розірвання договору банківського вкладу № 313355/04/Б9КЗ15 від 21 жовтня 2009 року не підтверджує його наміру погасити заборгованість за кредитним договором, оскільки являє собою вимогу повернути депозитні кошти готівкою, а не шляхом перерахування їх на поточний рахунок в банку з метою погашення заборгованості позичальника за кредитним договором.

Доводи касаційної скарги, які значною мірою зводяться до необхідності переоцінки доказів у справі, що знаходиться поза межами компетенції суду касаційної інстанції, не свідчать про неправильне застосування судами норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

З урахуванням наведеного, рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19 січня 2018 року та постанова Апеляційного суду Запорізької області від 11 червня 2018 року є такими, що винесені з додержанням норм матеріального і процесуального права. Підстави для їх скасування відсутні.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19 січня 2018 року та постанову Апеляційного суду Запорізької області від 11 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович