ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 515/3236/13

провадження № 61-24553 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Краснощокова Є. В., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

представник позивача - Сокуренко Наталія Вікторівна,

відповідачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Сокуренко Наталії Вікторівни, яка діє на підставі довіреності в інтересах публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», на рішення апеляційного суду Одеської області від 15 грудня 2016 року в складі колегії суддів Вадовської Л. М., Колеснікова Г. Я., Плавич Н. Д.,

ВСТАНОВИВ :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд та просило з урахуванням уточнених позовних вимог до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернути стягнення на житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 , шляхом продажу вказаного предмета іпотеки з укладенням від імені відповідачів договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину договору купівлі-продажу предмета іпотеки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість, з можливістю здійснення банком усіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмета іпотеки; виселити зі зняттям з реєстраційного обліку ОСОБА_1 , який зареєстрований та проживає в будинку.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що уклав 15 лютого 2008 року із ОСОБА_1 кредитний договір № ODT0GA0000007, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у вигляді непоновлювальної лінії в розмірі 37 690 доларів США на споживчі цілі під 12 % річних на строк до 15 лютого 2028 року.

В порядку забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором між банком та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 укладено договір іпотеки від 15 лютого 2008 року, за яким передано в іпотеку будинок по АДРЕСА_2 .

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Посилаючись на невиконання умов кредитного договору, позивач просив у рахунок заборгованості за кредитним договором станом на 15 серпня 2013 року в загальній сумі 32 577,57 доларів США звернути стягнення на предмет іпотеки.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 21 квітня 2016 року позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено частково.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 15 лютого 2008 року № ODТ0GA00000007 у розмірі 32 577,57 доларів США, що за курсом 7,99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 15 серпня 2013 року складає 260 294,8 грн, звернуто стягнення на будинок загальною площею 135,4 м2, житловою площею 73 м2, який розташований по АДРЕСА_1 шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки від 15 лютого 2008 року) ПАТ КБ "ПриватБанк" з укладанням від імені відповідачів договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ "ПриватБанк" всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки.

Вказано, що рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню на час дії Закону України від 03 червня 2014 року «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

В іншій частині позову відмовлено.

Суд першої інстанції у частині задоволення позовних вимог виходив із того, що у судовому порядку встановлені обставини наявності заборгованості за кредитним договором, тому іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про виселення, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач не може бути виселений з будинку без надання іншого жилого приміщення, а позивачем не надані відомості про інше постійне жиле приміщення, яке надається відповідачу одночасно з виселенням.

Короткий зміст судового рішення апеляційного суду

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 15 грудня 2016 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 21 квітня 2016 року в частині позовних вимог ПАТ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки скасовано.

В задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки житловий будинок АДРЕСА_2 , шляхом продажу предмета іпотеки з укладенням від імені відповідачів договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину договору купівлі-продажу предмета іпотеки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» усіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмета іпотеки, - відмовлено.

Апеляційний суд виходив із того, що є невідповідність нині існуючих правовстановлюючих документів на іпотечне майно та даних реєстрів речових прав на нерухоме майно фактичним обставинам.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

У липні 2017 року представник позивача подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на вказане судове рішення.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження в даній справі.

На виконання вимог підпункту 4 пункту 1 розділу XIII ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» дана справа передана до Верховного Суду.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначено, що судом касаційної інстанції в цивільних справах є Верховний Суд.

Ухвалою Верховного Суду від 02 грудня 2019 року дану справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п`яти суддів.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі представник позивача просить скасувати оскаржуване судове рішення як таке, що прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» у повному обсязі.

Зазначає, що у разі смерті боржника за кредитним договором за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Вказує, що відсутність у спадкоємця, який прийняв спадщину, свідоцтва про право власності на спадкове нерухоме майно не позбавляє кредитора спадкодавця звернутися на підставі статті 23 Закону України «Про іпотеку» до такого спадкоємця, що зволікає з отриманням свідоцтва, з вимогами про звернення стягнення на спадкове майно, яке є предметом іпотеки.

Заперечення/відзив на касаційну скаргу

Заперечення/відзив на дану касаційну скаргу від інших учасників справи до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ та Верховного Суду не надходив.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що 15 лютого 2008 року ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір №ODT0GA0000007, за яким позичальнику надано в кредит 37 690 доларів США на строк до 15 лютого 2028 року.

Для забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором від 15 лютого 2008 року № ODT0GA0000007 ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 уклали договір іпотеки будинку, за яким в іпотеку передано житловий будинок АДРЕСА_2 .

Заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором від 15 лютого 2008 року № ODT0GA0000007 станом на 15 серпня 2013 року становить 32 577,57 доларів США.

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 не видано.

Станом на 14 листопада 2014 року, на 22 березня 2016 року за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна нерухоме майно - предмет іпотеки знаходиться в спільній частковій власності ОСОБА_3 з часткою 2/4, ОСОБА_2 з часткою 1/4, ОСОБА_1 з часткою 1/4.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статей 12 і 33 Закону України «Про іпотеку» (далі - Закон) одним зі способів захисту прав та інтересів іпотекодержателя є звернення стягнення на предмет іпотеки.

Закон визначає такі способи звернення стягнення на предмет іпотеки (частина третя статті 33 Закону): судовий (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду); позасудовий: захист прав нотаріусом (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса) або самозахист (згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя).

Відповідно до частини третьої статті 36 Закону способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідного застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, є: передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 Закону.

Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду є: 1) реалізація предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів (стаття 39 Закону); 2) продаж предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві (стаття 38 Закону).

Звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом встановлення у рішенні суду права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, визначеному статтею 38 Закону, можливе лише за умови, що сторони договору іпотеки не передбачили цей спосіб задоволення вимог іпотекодержателя у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя або в іпотечному застереженні, яке прирівнюється до такого договору за юридичними наслідками. Якщо ж сторони договору іпотеки передбачили такий спосіб задоволення вимог іпотекодержателя у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя або в іпотечному застереженні, позовна вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом встановлення у рішенні суду права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, визначеному статтею 38 Закону, є неналежним способом захисту.

Такий висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 29 травня 2019 у справі № 310/11024/15.

У пункті 29 договору іпотеки від 15 лютого 2008 року встановлено застереження про задовлення вимог іпотекодержателя, відповідно до якого звернення стягнення на предмет іпотеки за вибором іпотекодержателя може бути здійснено у позасудовому порядку шляхом переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки або продажу предмета іпотеки будь-якій особі та будь-яким способом, в тому числі на біржі, на підставі договору купівлі-продажу у порядку статті 38 Закону України «Про іпотеку», для чого іпотекодавець надає право іпотекодержателю право укласти такий договір за ціною та на умовах, визначених на власний розсуд іпотекодержателя, і здійснити всі необхідні дії від імені іпотекодавців.

Апеляційний суд у своєму рішенні встановив обставини, які свідчать про наявність підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки, однак дійшов передчасного висновку, що відсутність у відповідачів належних правовстановлючих документів на предмет іпотеки виключає можливість реалізації ПАТ КБ «ПриватБанк» права звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу предмета іпотеки від імені іпотекодавців будь-якій особі-покупцю.

Позивач, звернувшись до суду з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу вказаного предмета іпотеки з укладенням від імені відповідачів договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, обрав неналежний спосіб захисту, оскільки такий же спосіб звернення стягнення передбачений у застереженні про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом позасудового врегулювання в іпотечному договорі.

У зв`язку з вищенаведеним відсутні підстави для задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до частини першої статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини четвертої статті 412 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Керуючись статтями 400, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Сокуренко Наталії Вікторівни, яка діє на підставі довіреності в інтересах публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 15 грудня 2016 року змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук