Справа № 754/1602/19
У Х В А Л А

Іменем України

04 лютого 2019 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Панченко О.М. розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу та відшкодування збитків,

В С Т А Н О В И В:

01.02.2019 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів про стягнення боргу та відшкодування збитків.

01.02.2019 року представником позивача ОСОБА_1, адвокатом ОСОБА_2 до канцелярії суду було подано заяву про забезпечення позову, в якій останній просить суд накласти арешт на: однокімнатну квартиру загальною площею 45.4 кв.м. житловою площею 16.2 кв.м., що розташована за адресою АДРЕСА_1; квартиру загальною площею 60,40 кв.м. житловою площею 39,90 кв.м., що розташована за адресою АДРЕСА_2, які належать на праві власності відповідачу ОСОБА_4, мотивуючи тим, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності до п.1, ч.1, ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи інших осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Суд приходить до висновку, що необхідність вжиття заходів забезпечення позову заявником обґрунтована, оскільки повідомлені ним обставини дають підстави вважати, що у разі невжиття заходів забезпечення позову і якщо такий буде задоволено, то виконання рішення суду може бути утрудненим або неможливим, судом встановлено, що між сторонами дійсно виник спір, у зв'язку з чим сторона позивача звернулася до суду за захистом свого порушеного права, загальна вартість майна, на яке позивач (адвокат позивача) просить суд накласти арешт не перевищує ціну позову, тобто є співрозмірною з заявленими позовними вимогами.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Враховуючи все вищевикладене, суд приходить до обґрунтованого висновку про наявність підстав та ризиків, визначених ст.149 ЦПК України, для забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.149-153, 260, 353 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу та відшкодування збитків - задовольнити.

Накласти арешт на:

-однокімнатну квартиру загальною площею 45,4 кв.м., житловою площею 16,2 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1;

-квартиру загальною площею 60,40 кв.м., житловою площею 39,90 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_2,

право власності на які зареєстровано на ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_1).

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Виконання ухвали доручити позивачу ОСОБА_1 та/або її представнику, адвокату ОСОБА_2.

Копію ухвали для відома направити відповідачам ОСОБА_3, ОСОБА_4.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: О.М. Панченко