ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/1229/19 Доповідач - Парандюк Т.С.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2019 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Парандюк Т.С.

суддів - Дикун С. І., Храпак Н. М.,

розглянувши у порядку письмового провадження, без повідомлення сторін, цивільну справу №607/15487/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 листопада 2019 року, ухваленого суддею Сливка Л.М., повний текст ухвали складено 15 листопада 2019 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання здійснити перебудову, -

В С Т А Н О В И В:

у червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 про зобов`язання здійснити перебудову.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 листопада 2019 року провадження у цивільній справі № 607/15487/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання здійснити перебудову зупинено до набрання законної сили рішення у цивільній справі № 607/19519/19 за позовом ОСОБА_1 до Відділу державного архітектурно-будівельного контролю Тернопільської міської ради, третя особа - ОСОБА_2 про скасування повідомлення про початок виконання будівельних робіт

Не погоджуючись із вищевказаною ухвалою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 15 листопада 2019 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, яка розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства. Суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 у якому зазначив, що позивач у своїй апеляційні скарзі не наводить жодних тверджень чи обставин, які б вказували, як саме ухвала про зупинення провадження по справі порушує його права чи обов`язки, а також чому вона є незаконно.

Слід також звернути особливу увагу на той факт, що для встановлення наявності чи відсутності порушень норм чинних ДБН є передбачений законодавцем відповідний алгоритм дій, які не були дотриманні позивачем під час ніби то захисту його порушених прав, більше того саме у справі до вирішення якої було зупинено провадження досліджуються обставини, щодо наявності або відсутності порушень ДБН під час отримання нами будівельного паспорта та повідомлення про початок виконання будівельних робіт.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зокрема, про зупинення провадження у справі, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За змістом ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Дослідивши докази у справі у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що неможливо розглядати дану справу до вирішення Тернопільським міськрайонним судом цивільної справи № 607/19519/19, оскільки, вирішення спору у цій справі, а саме перевірка законності дій уповноваженого органу щодо реєстрації повідомлення про початок будівельних робіт з будівництва житлового будинку на земельній ділянці кадастровий номер :14:001:0079, площею 0,0282 га по АДРЕСА_1 , зумовлює подальшу правомірність дій відповідача ОСОБА_2 при здійснені будівництва.

З таким висновком суду першої інстанції не погоджується колегія суддів з огляду на наступне.

Відповідно до положень п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатись на об`єктивну неможливість розгляду справи і у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Між тим, зупиняючи провадження у справі, судом першої інстанції не вказано у чому полягає передбачена законом неможливість розгляду зазначеної справи до розгляду іншої справи.

При цьому, суд не зазначив в оскаржуваній ухвалі, що наявні в матеріалах справи докази не дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду, а тому висновок суду про об`єктивну неможливість розгляду даної справи до вирішення іншої, є помилковим.

Суд не врахував, що сама по собі взаємопов`язаність двох справ ще не свідчить про неможливість розгляду цієї справи до прийняття рішення у іншій справі, оскільки незалежно від результату розгляду справи № 607/19519/19, міськрайонний суд має достатньо правових підстав для розгляду та вирішення по суті даної справи.

Крім того, з матеріалів справи убачається, що справи за позовом ОСОБА_1 перебувають у провадженні одного суду, мають однаковий склад учасників, спір стосується одного і того ж об`єкта нерухомості-будівництва будинків на виділених кожній із сторін земельних ділянках, а тому відповідно до вимог ст. 188 ЦПК України суд має можливість вирішити питання про об`єднання вказаних позовів.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції фактично обмежив стороні доступ до правосуддя та без належних правових підстав застосував положення п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України.

Крім того, зупинивши провадження у справі, суд порушив право скаржника на розумні строки розгляду справи, тобто, право, гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Безпідставне зупинення провадження у справі суперечить принципу ефективності судового процесу, направленому на недопущення затягування розгляду справи.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про скасування ухвали суду першої інстанції, як постановленої поспішно, з порушенням норм процесуального права, й направлення справи до того ж суду для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 274, 367, 369, 374, 379, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 листопада 2019 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Повний текст постанови складено 18 грудня 2019 року.

Головуюча Т.С. Парандюк

Судді: С.І. Дикун

Н.М. Храпак