Провадження №2/523/4226/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"10" грудня 2019 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Кисельова В.К.

при секретарі - Дзюба Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звільнення майна з-під арешту,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звільнення майна з-під арешту, в якому просить звільнити з-під арешту 1/6 частину квартири АДРЕСА_1 , який накладено ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 23.07.2001, зареєстрований 26.12.2008 13:46:01 за № 8336032 реєстратором: Перша одеська державна нотаріальна контора, 65026, Одеська обл., м. Одеса, вул. Ланжеронівська, 26; встановити порядок виконання рішення суду відповідно до якого, це рішення є підставою для виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відомостей про обтяження 1/6 частини квартири АДРЕСА_1 .

В обґрунтування вимог посилалася на те, в провадженні Суворовського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа № 2-91/2003р. за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 23 липня 2001 року в забезпечення позову було накладено арешт на майно, яке належало ОСОБА_1 на праві приватної власності, а саме: на 1/5 частину будинку, якій знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , а також на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 13 квітня 1995 року.

Про те, що судом було помилково заарештовано майно позивача, про що вона дізналася випадково, із архівної довідки № 2412/01-18 від 05.07.2019 Одеського державного нотаріального архіву на ім`я її сина ОСОБА_4 в зв`язку із прийняттям ним спадщини після померлої бабусі ОСОБА_5 .

29 липня 2019 року позивач ознайомилася в архіві суду з матеріалами вищезазначеної справи, з яких їй стало відомо, що ще 18.04.2011 ухвалою суду було скасовано арешт з 1/5 частини домоволодіння АДРЕСА_2 , що належить на праві власності ОСОБА_1 у зв`язку з тим, що нею було виконано рішення Суворовського районного суду м. Одеси в повному обсязі.

Однак, до теперішнього часу існує арешт на частину у квартирі АДРЕСА_1 , чим порушуються права позивача як власника цього нерухомого майна.

З огляду на вищезазначене, вважає, що судом було безпідставно накладено арешт на її нерухоме майно, оскільки ніяких правових підстав для обтяження її нерухомого майна, а саме: 1/6 частини квартири АДРЕСА_1 ні було. Позивач ОСОБА_3 ніколи не заявляв своїх вимог до неї стосовно стягнення боргу.

В судове засідання позивач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, позивач надав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили.

Відповідач ОСОБА_1 надала до суду заяву відповідно до якої позов визнала та пояснила, що однофамілиця позивачки, та арешт на майно позивачки був випадково накладений судом.

Суд вважає можливим, розглянути справу у порядку заочного провадження, відповідно до вимог ст.ст. 280-281 ЦПК України.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, про те, що в провадженні Суворовського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа № 2-91/2003р. за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 23 липня 2001 року в забезпечення позову було накладено арешт на майно, яке належало ОСОБА_1 на праві приватної власності, а саме: на 1/5 частину будинку, якій знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , а також на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 13 квітня 1995 року.

29 липня 2019 року позивач ознайомилася в архіві суду з матеріалами вищезазначеної справи, з яких їй стало відомо, що ще 18.04.2011 ухвалою суду було скасовано арешт з 1/5 частини домоволодіння АДРЕСА_2 , що належить на праві власності ОСОБА_1 у зв`язку з тим, що нею було виконано рішення Суворовського районного суду м. Одеси в повному обсязі.

Однак, до теперішнього часу існує арешт на частину у квартирі АДРЕСА_1 , чим порушуються права позивача як власника цього нерухомого майна.

ОСОБА_1 вважає, що судом було безпідставно накладено арешт на її нерухоме майно, оскільки ніяких правових підстав для обтяження її нерухомого майна, а саме: 1/6 частини квартири АДРЕСА_1 ні було. Позивач ОСОБА_3 ніколи не заявляв своїх вимог до неї стосовно стягнення боргу.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Відповідно до ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном; власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п.11 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 03.06.2016 року "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" при розгляді позову про визнання права власності на арештоване майно та/або зняття арешту з майна судам слід всебічно і повно з`ясовувати обставини, наведені позивачем на підтвердження своїх вимог, неухильно дотримуватись при цьому як правових норм, що гарантують права осіб, які беруть участь у справі, так і положень про належність та допустимість доказів.

Відповідно до ч.4 ст.59 Закону України "Про виконавче провадження", визначено випадки зняття арешту з майна боржника державним виконавцем, а у всіх інших випадках відповідно до ч.5 ст.59 цього ж Закону арешт може бути знятий з усього майна боржника або його частини за рішенням суду.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 316-317, 319, 321, 391 ЦК України, Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 41 Конституції України, Закону України «Про виконавче провадження», п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 03.06.2016 року №5 "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна", ст. ст. 12, 13, 95, 141, 263-265, 280-283, 354, 355 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звільнення майна з-під арешту ОСОБА_1 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звільнення майна з-під арешту - задовольнити.

Звільнити з-під арешту 1/6 частину квартири АДРЕСА_1 , який накладено ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 23.07.2001, зареєстрований 26.12.2008 13:46:01 за № 8336032 реєстратором: Перша одеська державна нотаріальна контора, 65026, Одеська обл., м. Одеса, вул. Ланжеронівськ, 26.

Встановити порядок виконання рішення суду відповідно до якого, це рішення є підставою для виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відомостей про обтяження 1/6 частини квартири АДРЕСА_1 , яке було зареєстрована на підставі ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 23.07.2001, зареєстрований 26.12.2008 13:46:01 за № 8336032 реєстратором: Перша одеська державна нотаріальна контора, 65026, Одеська обл., м. Одеса, вул. Ланжеронівська, 26.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30-ти днів з дня складення повного рішення не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30-ти днів з дня складення рішення.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя

Повний текст складено та підписано 19.12.2019