04.02.2019 Провадження по справі № 2/380/13/19
Справа № 380/1104/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 лютого 2019 року Тетіївський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Лісовенка П.І.

з участю секретаря Романовської Л.І.

представника адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тетієві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: орган опіки та піклування Солом'янської районної державної адміністрації у м.Києві, про позбавлення батьківських прав та визначення місця проживання дитини з матір'ю,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому просить позбавити відповідача ОСОБА_3 батьківських прав стосовно їхньої малолітньої дитини: сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та визначити місце проживання дитини з нею. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 2014 року відповідач ОСОБА_3 ухиляється від обов'язку по утриманню та вихованню сина, не бажає з ним спілкуватися.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та її представник адвокат ОСОБА_1 позовні вимоги підтримали, просять задовольнити їх в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не прибув, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відзиву на позовну заяву до суду не надавав.

Представник третьої особи органу опіки та піклування Солом'янської районної державної адміністрації у м.Києві в судове засідання не прибув, надіслали до суду заяву про розгляд справи за відсутності їхнього представника, та при ухваленні рішення виходити з інтересів дитини.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1. (а.с.7).

Шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується копією рішення Тетіївського районного суду Київської області від 07.10.2015 року. (а.с.8).

Із висновку органу опіки та піклування Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, вбачається, що зі слів матері ОСОБА_2, з 2015 року батько не зустрічався з сином, не цікавиться ним, ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не цікавиться станом здоров'я та розвитком дитини, не надає кошти на його утримання. Під час обстеження умов проживання малолітнього за адресою: АДРЕСА_1, працівниками служби у справах дітей та сім'ї Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації 02.01.2019 року встановлено, що ОСОБА_4 разом з матір'ю та бабою проживають в квартирі, де створені умови для навчання, відпочинку та розвитку. ОСОБА_4 повідомив, що не пам'ятає останньої зустрічі з батьком. Тому, комісія вважає за доцільне позбавити ОСОБА_3 батьківських прав стосовно його малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.(а.с.82-84).

Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний озвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ст.165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають зокрема, один з батьків.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, враховуючи, що в матеріалах справи наявні належні та допустимі докази ухиляння відповідача ОСОБА_3 від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, тому суд вважає, що позовні вимоги в частині позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав стосовно його малолітнього сина ОСОБА_4 підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині визначення місця проживання дитини з матір'ю, то суд вважає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п'ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст.157 Сімейного кодексу України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п'ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ч.1 ст.161Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно ч. 1 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 1 ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ч. 1 ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що малолітня дитина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає постійно з матір'ю за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цієї норми, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Однак, при дослідженні доказів, наданих позивачем, судом не вбачається, що існує спір між сторонами щодо визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_4, а тому, і права позивача ОСОБА_2 щодо місця проживання дитини відповідачем не порушені.

Враховуючи, що позивачем не надано належних доказів щодо спору з відповідачем про місце проживання дитини, тому, суд вважає, що правові підстави для задоволення позовних вимог позивача в частині щодо визначення місця проживання дитини відсутні.

Таким чином, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України та досліджених в судовому засіданні доказів, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, зокрема в частині позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав стосовно його малолітнього сина ОСОБА_4, а в частині визначення місця проживання дитини з матір'ю - необхідно відмовити.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 4, 10, 12,13, 77,78, 81, 264-268, 354 ЦПК України, ст. ст. 150, 157, 161, 164, 165 СК України, ст.ст.15,16 ЦК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: орган опіки та піклування Солом'янської районної державної адміністрації у м.Києві, про позбавлення батьківських прав та визначення місця проживання дитини з матір'ю, задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2, батьківських прав стосовно його малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного рішення: 05.02.2019 року.

Суддя: П.І.Лісовенко