Справа № 201/5566/18
Провадження № 2/201/482/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2019р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого: судді - Ткаченко Н.В.

за участю секретаря - Сидоренко І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

23.05.2018р. ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 54273 грн.20 коп. (а.с. № 4 -6)

До позовної заяви було долучено клопотання представника позивача ОСОБА_2 (діє на підставі довіреності від 03.11.2017р. - а.с. №18) про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. № 24)

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 02.07.2018р. було відкрито провадження по справі та відповідно до положень ч.2,3 ст. 274, ч.5 ст. 279 ЦПК України призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. (а.с.№ 28).

В обґрунтування позовних вимог позивач в позовній заяви посилався на те, що 10.07.2006р. ОСОБА_1. М.Л. відповідно до укладеного договору б/н отримав кредит у розмірі 9 000 грн. (по тексту позову зазначено - 9 600грн.) у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Підписавши відповідну анкету-заяву, відповідач погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, які разом з заявою складають Договір про надання банківських послуг. Зобов'язання за Договором про надання банківських послуг банк виконав у повному обсязі, а саме, надав відповідачу кошти та можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач свої зобов'язання за договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 30.04.2018р., становить 54273,20 грн., з яких: 6307,80 грн. заборгованість по кредиту, 44904,77 грн. - заборгованість по відсоткам, а також штрафи нараховані відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг в розмірі 500 грн. - фіксована частина та 2560,63 грн. - процентна складова. Зазначену суму заборгованості позивач просив суд стягнути з відповідача, а також понесені ним судові витрати у розмірі 1762 грн.

13.12.2018р. до суду надійшов письмовий відзив на позовну заяву (а.с. №48-53), в якому представник відповідача ОСОБА_3 (діє на підставі довіреності від 13.11.2018р. - а.с. №54) зазначив, що відповідачем визнаються обставини, що 10.07.2006р. шляхом заповнення анкети ним була отримана кредитна картка «Універсальна». Проте, представник відповідача просив суд застосувати до вимог позивача наслідки спливу строків позовної давності, оскільки за захистом своїх прав банк звернувся в травні 2018р., тоді як згідно наданого розрахунку заборгованості відповідач порушив умови договору ще в вересні 2006р. Також, представник відповідача посилався на те, що позивачем не надано належних доказів, що відповідач був ознайомлений саме з тією редакцію Умов та Правил надання банківських послуг на які посилається позивач в обґрунтування своїх вимог та які були долучені ним до по позовної заяви, враховуючи, що Умови та Правила не містять підпису відповідача. Також представник відповідача у відзиві зазначив про те, що здійснені банком розрахунки складових заборгованості, яку банк просить стягнути з відповідача, не відповідають математичним правилам та є завищеними з наведенням відповідних прикладів.

17.01.2019р. на е/ адресу суду та 21.01.2019р. до канцелярії суду надійшла відповідь позивача на відзив (а.с. № 58-64, 79-85), в якій позивач, заперечуючи проти доводів викладених відповідачем у відзиві, посилався на те, що підписавши анкету-заяву від 10.07.2006р. відповідач висловив згоду про укладення Договору шляхом отримання кредитної картки та особистим підписом засвідчив, що був ознайомлений та погодився з запропонованими йому Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які разом з анкетою-заявою складають Договір про надання банківських послуг та в подальшому користувався кредитними коштами в межах встановленого кредитного ліміту та частково сплачував заборгованість за договором, на підтвердження чого банком разом з відповіддю була надана виписка по рахунку. Відповідач мав можливість самостійно знайомитися з балансом свого карткового рахунку та змінами Умов та Правил надання банківських послуг шляхом отримання інформації через Інтернет. Щодо строків позовної давності, позивач посилався на те, що згідно умов договору, а саме п.9.12 Умов та Правил надання банківських послуг, договір діє впродовж 12 місяців з моменту його підписання. Якщо на протязі вказаного строку одна із сторін не проінформує іншу про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий й же строк, а тому, оскільки договір чинний та продовжує свою дію, відповідач здійснював погашення заборгованості по договору, обставини на які посилається відповідач щодо спливу строків позовної давності, не відповідають дійсності, а строк позовної давності позивачем дотримано при зверненні до суду.

Представник позивача - ОСОБА_4 (діє на підставі довіреності від 17.05.2017р., а.с. № 76) в судове засідання 21.01.2019р. не зявився, до суду надав заяву, в якій просив позов задовольнити в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві, у відповіді на відзив та з урахуванням наданих позивачем суду письмових доказів, справу розглядати без його участі та технічної фіксації судового процесу (а.с. № 75)

Представник відповідача - ОСОБА_5 (діє на підставі довіреності від 13.11.2018р. - а.с. № 78) також надала суду заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача, проти задоволення позову заперечувала в повному обсязі з підстав викладених у відзиві на позов, просила суд застосувати до вимог позивача строки позовної давності та відмовити в позові, справу розглядати за наявними доказами без технічної фіксації судового процесу (а.с. № 77).

За таких обставин, враховуючи належне повідомлення сторін про день та час розгляду справи, надані сторонами письмові пояснення та заперечення щодо предмету позову, суд вважає за можливе провести розгляд справи 21.01.2019р. відповідно до вимог ст.223, ч.2 ст. 247 ЦПК України за відсутністю сторін та без фіксації судового процесу технічними засобами.

Суд, вивчивши матеріали справи, надавши оцінку доводам та запереченням сторін, оцінивши докази у справі за принципами встановленими ст.89 ЦПК України, вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України).

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

10 липня 2006р. ОСОБА_1 звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з чим ним була підписана анкета-заява №б/н від 10.07.2006р. про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, згідно якої відповідач виявив бажання отримати кредитну картку зі встановлення кредитного ліміту на картковий рахунок в розмірі 9 000 грн. З підписанням відповідної анкети-заяви відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним анкета-заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою ", «Тарифами банку» складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується особистим підписом клієнта у анкеті-заяві (а.с.№10). Крім того, підписавши відповідну анкету-заяву, відповідач підтвердив, що був ознайомлений та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку.

На підставі анкети-заява №б/н від 10.07.2006р. позивачу було відкрито рахунок та 18.07.2006р. видано платіжну картку №726388, а на картковий рахунок було встановлено кредитний ліміт у розмірі 9 000 грн. Відповідні обставини були засвідчені особистим підписом позивача в угоді (а.с.№10зв) та підтверджуються банківською випискою по картковому рахунку (а.с.№66).

Згідно з ч.1,2 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов'язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.

Статтею 638 ЦК України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ч. 2 ст. 648 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Згідно наданої позивачем виписки по рахунку №726388 за період з 01.07.2006р. по 28.12.2018р. судом встановлено, що в період з 18.07.2006р. по 30.03.2007р. відповідач користувався кредитними коштами в межах кредитного ліміту встановленого на картковий рахунок, а саме отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів та здійснював погашення заборгованості за наданим кредитом з урахуванням нарахованих відсотків, останній платіж на погашення заборгованості відповідачем був здійснений 29.10.2007р. на суму 4 750 грн., що має своє відображення у здійсненому позивачем розрахунку заборгованості за договором. (а.с. № 7-9 стовпчик «Сума погашення за наданим кредитом»), а також у виписці по рахунку №726388, відповідні обставини не були спростовані відповідачем в наданих суду заявах по суті.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що відповідач підписавши анкету-заяву від 10.07.2006р., та в подальшому користуючись кредитними коштам, здійснюючи погашення простроченої заборгованості по тілу кредиту нарахованим відсоткам, не висловлював заперечень щодо розміру нарахованої банком заборгованості, а отже був обізнаний про ОСОБА_5 банку з відповідного виду кредитування карткового рахунку, а також ознайомлений з Умовами та правилами надання банківських послуг.

Згідно ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а обов'язком позичальника за кредитним договором є зокрема повернення кредиту та сплата процентів за користування ним.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 617 ЦК України відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

В позовній заяві позивач зазначає, що внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобовязань щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків станом на 30.04.2018р. ОСОБА_1, має заборгованість по договору №б/н від 10.07.2006р. в розмірі 54273,20 грн. з яких: 6307,80 грн. заборгованість по кредиту, 44904,77 грн. - заборгованість по відсоткам. Також позивачем нараховані штрафи відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг в розмірі 500 грн. - фіксована частина та 2560,63 грн. - процентна складова. Відповідний розмір заборгованості позивачем визначений згідно до розрахунку заборгованості за Договором б/н від 10.07.2006р., який долучений до позовної заяви .

Відповідно до п.п. 3.2, 3.3. Умов та Правил надання банківських послуг, клієнт дає згоду, що кредитний ліміт встановлюються за рішенням банком і клієнт дає згоду банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.

Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі встановленому Тарифами банку з розрахунку 360 календарних днів на рік (п.п.5.5 «Правил користування платіжною карткою). Одночасно п.5.3. Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни ОСОБА_5 та інших невідємних частин Договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватися банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах зазначених в п.4.9. Умов та правил надання банківських послуг і п.5.8 Правил користування платіжною карткою.

Відповідно до п.6.3 до обовязків позичальника відноситься отримання виписки про стан карткового рахунку та здійснені операції по рахунку.

Пункт 5.5.1 Правил користування платіжною карткою визначає, що за несвоєчасне виконання боргових зобовязань (користування простроченим кредитом) позичальник сплачує відсотки за підвищеною ставкою чи додаткову комісію, розміри яких визначаються тарифами.

Відповідно до п.6.5 Умов та правил, позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відмотками за його використання, за перевитратами платіжного ліміту, також оплачувати комісії на умовах передбачених договором.

Пунктом 8.6 Умов та Правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн.+5% від суми позову.

Згідно до п.9.12 Умов та Правил , договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку ні одна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той же строк.

Представником відповідача було зроблено заяву про застосування судом строків позовної давності.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно до ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст.267 ЦК України).

За змістом ч.1 ст. 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності, за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Як встановлено судом вище та підтверджено письмовими доказами відповідач користувався кредитними коштами, а отже, мав зобовязання перед банком щодо повернення тіла кредиту та сплати відсотків за користування кредитом, а тому суд приходить до висновку, що внаслідок неналежного виконання відповідачем грошових зобовязань було порушено право кредитора за захистом якого той звернувся до суду. При цьому, суд приходить до висновку проте, що за захистом свого порушеного права позивач звернувся зі спливом загальних строків позовної давності, виходячи з наступного.

Останній платіж по погашенню заборгованості відповідачем був здійснений 29.10.2007р. на суму 4750 грн. Згідно наданої банком довідки (а.с. № 73) ОСОБА_1 згідно кредитного договору б/н від 10.07.2006р. отримав картку №7263388 зі строком дії до останнього дня липня 2009р. Доказів того, що після визначеної дати відповідач отримував платіжну картку з іншим терміном дії, користуючись якою мав би можливість користуватися кредитними коштами суду не надано, а отже, позивачем не надано доказів, які б свідчили що між сторонами було досягнуто згоди про пролонгацію договору, яка передбачає продовження строку його дії.

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості судом встановлено, що після здійснення відповідачем останнього платежу на погашення заборгованості за договором, починаючи з 30.11.2007р., почала нараховуватися прострочена заборгованість по тілу кредиту (стовпчик «Сальдо простроченої заборгованості за тілом кредиту»), яка 31.01.2012р. в повному розмірі 6307,80 грн. була винесена на прострочку.

Крім того, була наявна заборгованість по відсоткам, а тому про порушене право позивач був обізнаний вже починаючи з 30.11.2007р., проте за захистом до суду звернувся в травні 2018р., а отже зі спливом строку загальної позовної давності без наведення обґрунтованих підстав поважних причин її пропуску.

На підставі викладеного, враховуючи встановлені у справі обставини, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом строку позовної давності.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України, у звязку з відмовою у задоволенні позовних вимог, судовий збір покладається на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 257, 261, 267, 526, 549, 611, 634, 638, 648, 1054 ЦК України, ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 128-131, 141, 223, ч.2 ст. 247, ст.ст. 259, 263-265, ч.2,3 ст. 274, ч.5 ст. 279 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя Ткаченко Н.В.