ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

31 січня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 742/3025/18

Головуючий у першій інстанції - Коваленко А. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/121/19

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого - судді Скрипки А.А.

суддів: Харечко Л.К., Шарапової О.Л.

секретар: Поклад Д.В.

учасники справи:

позивач Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області

відповідачі ОСОБА_3

третя особа Чернігівський обласний центр зайнятості

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області у складі судді Коваленка А.В. від 25 жовтня 2018 року, місце ухвалення м.Прилуки, дата складання повного тексту рішення 01 листопада 2018 року у справі за позовом Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області до ОСОБА_3 про стягнення надмірно сплачених виплат, третя особа: Чернігівський обласний центр зайнятості,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2018 року Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області звернулось до суду з даною позовною заявою до ОСОБА_3, в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача кошти в сумі 14 370 грн. 13 коп. в рахунок надмірно сплачених виплат. Вимоги заявленого позову обґрунтовувались тим, що ОСОБА_3 була звільнена з посади головного бухгалтера Прилуцької міжрайонної виконавчої дирекції Чернігівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності. Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 08.11.2017 року було змінено рішення Прилуцького міськрайонного суду від 25.09.2017 року, та відповідно, поновлено ОСОБА_3 на роботі на посаді головного бухгалтера Прилуцької міжрайонної виконавчої дирекції Чернігівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності. При цьому з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області на користь ОСОБА_3 було стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 7 727, 30 грн. без утримання податку на доходи фізичних осіб і інших обов'язкових платежів. Позивач зазначає, що рішення суду про поновлення відповідача на роботі було виконано, і з 01.08.2017 року ОСОБА_3 було поновлено на посаді начальника відділу бухгалтерського обліку та звітності - головного бухгалтера Прилуцького відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області. Одночасно ОСОБА_3 була виплачена компенсація за час вимушеного прогулу за період з 01.08.2017 року по 08.11.2017 року, з врахуванням виплачених коштів під час звільнення та негайного виконання рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 25.09.2017 року в частині стягнення заробітної плати за місяць. Позивач вказує, що в цей же період часу відповідач була зареєстрована в Прилуцькому міськрайонному центрі зайнятості в статусі безробітної, при цьому їй було призначено допомогу по безробіттю. За період перебування на обліку в Прилуцькому міськрайонному центрі зайнятості в статусі безробітної відповідач за період з 04.09.2017 року по 07.11.2017 року отримала допомогу по безробіттю у розмірі 14 370 грн. 13 коп. На виконання рішення господарського суду Чернігівської області від 30.01.2018 року та постанови Київського апеляційного господарського суду від 21.05.2018 року, Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області було перераховано Прилуцькому міськрайонному центру зайнятості кошти в сумі 14 370,13 грн., в рахунок відшкодування матеріального забезпечення, виплаченого за період з 04.09.2017 року по 07.11.2017 року ОСОБА_3, яку було поновлено на роботі рішенням суду. У доводах позовної заяви позивач стверджує, що під час судових розглядів справи про поновлення відповідача на роботі ОСОБА_3 не повідомила суд про перебування її на обліку та отримання відповідної допомоги по безробіттю в Прилуцькому міськрайонному центрі зайнятості, що свідчить про недобросовісність її дій. Позивач вказує, що внаслідок даних недобросовісних дій відповідача вона отримала і допомогу по безробіттю, і середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 04.09.2017 року по 07.11.2017 року. За даних обставин, з посиланням на статті 387,1212 ЦК України позивач просить стягнути з відповідача на свою користь 14 370 грн. 13 коп. в рахунок надмірно сплачених виплат.

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 25.10.2018 року відмовлено у задоволенні позовних вимог Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області до ОСОБА_3 про стягнення надмірно сплачених виплат.

В апеляційній скарзі Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції від 25.10.2018 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити вимоги заявленого позову. Доводи апеляційної скарги вказують, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, ухваленим без дотримання норм матеріального права, без належної оцінки доказів по справі, при цьому має місце невідповідність висновків оскаржуваного рішення суду фактичним обставинам справи. Доводи апеляційної скарги зазначають, що ОСОБА_3 була звільнена з посади головного бухгалтера Прилуцької міжрайонної виконавчої дирекції Чернігівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності. Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 08.11.2017 року було змінено рішення Прилуцького міськрайонного суду від 25.09.2017 року, та відповідно, поновлено ОСОБА_3 на роботі на посаді головного бухгалтера Прилуцької міжрайонної виконавчої дирекції Чернігівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності. При цьому з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області на користь ОСОБА_3 було стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 7 727, 30 грн. без утримання податку на доходи фізичних осіб і інших обов'язкових платежів. Доводи апеляційної скарги стверджують, що рішення суду про поновлення відповідача на роботі було виконано, і з 01.08.2017 року ОСОБА_3 було поновлено на посаді начальника відділу бухгалтерського обліку та звітності - головного бухгалтера Прилуцького відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області. Одночасно ОСОБА_3 була виплачена компенсація за час вимушеного прогулу за період з 01.08.2017 року по 08.11.2017 року, з врахуванням виплачених коштів під час звільнення та негайного виконання рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 25.09.2017 року в частині стягнення заробітної плати за місяць. Доводи апеляційної скарги вказують, що в цей же період часу відповідач була зареєстрована в Прилуцькому міськрайонному центрі зайнятості в статусі безробітної, при цьому їй було призначено допомогу по безробіттю. За період перебування на обліку в Прилуцькому міськрайонному центрі зайнятості в статусі безробітної відповідач за період з 04.09.2017 року по 07.11.2017 року отримала допомогу по безробіттю у розмірі 14 370 грн. 13 коп. На виконання рішення господарського суду Чернігівської області від 30.01.2018 року та постанови Київського апеляційного господарського суду від 21.05.2018 року, Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області було перераховано Прилуцькому міськрайонному центру зайнятості кошти в сумі 14 370,13 грн., в рахунок відшкодування матеріального забезпечення, виплаченого за період з 04.09.2017 року по 07.11.2017 року ОСОБА_3, яку було поновлено на роботі рішенням суду. У доводах апеляційної скарги позивач стверджує, що під час судових розглядів справи про поновлення відповідача на роботі ОСОБА_3 не повідомила суд про перебування її на обліку та отримання відповідної допомоги по безробіттю в Прилуцькому міськрайонному центрі зайнятості, що свідчить про недобросовісність її дій. Доводи апеляційної скарги вказують, що внаслідок даних недобросовісних дій відповідача вона отримала і допомогу по безробіттю, і середній заробіток за час вимушеного прогулу. З посиланням на норми статей 177, 1212, 1215 ЦК України, а також на роз'яснення п.32 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів" №9 від 06.11.1992 року Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області не погоджується із висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення вимог заявленого позову. Доводи апеляційної скарги стверджують, що бездіяльність відповідача під час судового розгляду справи про поновлення на роботі щодо ненадання суду інформації про перебування на обліку та отримання допомоги по безробіттю в Прилуцькому міськрайонному центрі зайнятості призвела до подвійного стягнення коштів з Управління виконавчої дирекції Фонду. Доводи апеляційної скарги вказують, що оскільки відповідно до ч.4 статті 35 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" виплачені центром зайнятості кошти в сумі 14 370,13 грн. повернуті роботодавцем, то вказана сума грошових коштів підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, як надмірно сплачені без достатньої правової підстави.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просить залишити без задоволення апеляційну скаргу у зв'язку з її безпідставністю та залишити без змін обґрунтоване і вірне по суті рішення суду першої інстанції від 25.10.2018 року.

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача - адвокат Кудрявцева О.О. підтримала доводи та вимоги поданої апеляційної скарги.

В судовому засіданні апеляційного суду відповідач ОСОБА_3 та її представник - адвокат ОСОБА_5 просили залишити без задоволення апеляційну скаргу у зв'язку із її безпідставністю та залишити без змін обґрунтоване рішення суду першої інстанції від 25.10.2018 року.

В судове засідання апеляційного суду представник третьої особи Чернігівського обласного центру зайнятості, належним чином повідомленого про час і місце судового розгляду даної справи (а.с.117,120), не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи за відсутності третьої особи (а.с.109). Відповідно до приписів ч.2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду даної справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до п.6 ч.1 статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що наказом Прилуцької міжрайонної виконавчої дирекції Чернігівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності №29-ос від 26.07.2017 року ОСОБА_3 було звільнено з посади головного бухгалтера Прилуцької міжрайонної виконавчої дирекції Чернігівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, 31 липня 2017 року у зв'язку з відмовою від переведення до Прилуцького відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області, згідно п.6 статті 36 Кодексу законів про працю України (а.с.6).

Як вбачається із рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 25.09.2017 року (а.с.7-14), яке було змінено рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 08.11.2017 року (а.с.15-21), судом визнано незаконним наказ Прилуцької міжрайонної виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності №29-ос від 26.07.2017 року про звільнення ОСОБА_3 з посади головного бухгалтера Прилуцької міжрайонної виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності у зв'язку з відмовою від переведення до Прилуцького відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області, згідно п.6 статті 36 Кодексу законів про працю України. Поновлено ОСОБА_3 на роботі на посаді головного бухгалтера Прилуцької міжрайонної виконавчої дирекції Чернігівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності. Стягнуто з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 7 727 грн. 30 коп. без утримання податку на доходи фізичних осіб і інших обов'язкових платежів.

Наказом Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області №54-к від 08.11.2017 року (а.с.22) на виконання рішень Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 25.09.2017 року та апеляційного суду Чернігівської області від 08.11.2017 року скасовано наказ Прилуцької міжрайонної виконавчої дирекції Чернігівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 26.07.2017 року за №29-ос щодо звільнення головного бухгалтера ОСОБА_3 з роботи у зв'язку з відмовою від переведення до Прилуцького відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області, згідно п.6 статті 36 КЗпП України. Поновлено ОСОБА_3 на посаді начальника відділу бухгалтерського обліку та звітності - головного бухгалтера Прилуцького відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області 01.08.2017 року (управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області є правонаступником Прилуцької міжрайонної виконавчої дирекції Чернігівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності). Даним наказом визначено начальнику Прилуцького відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області Кривороту О.М. забезпечити допуск до роботи ОСОБА_3 на посаді начальника відділу бухгалтерського обліку та звітності-головного бухгалтера Прилуцького відділення, скласти скоригований табель, розрахувати та виплатити ОСОБА_3 компенсацію за час вимушеного прогулу за період з 01.08.2017 року по 08.11.2017 року, з урахуванням виплачених коштів під час звільнення та негайного виконання рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 25.09.2017 року в частині стягнення середнього заробітку за місяць. Даним наказом визначено начальнику кадрів управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області Кокадій Л.М. занести запис до трудової книжки ОСОБА_3 про поновлення на роботі.

Рішенням господарського суду Чернігівської області від 30.01.2018 року (а.с.23-25), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 21.05.2018 року (а.с.26-29), задоволено позов Прилуцького міськрайонного центру зайнятості до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Чернігівській області про стягнення 14 370 грн. 13 коп. Стягнуто з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Чернігівській області на користь Прилуцького міськрайонного центру зайнятості 14 370 грн. 13 коп. При цьому судом було встановлено, що ОСОБА_3 перебувала на обліку в Прилуцькому міськрайонному центрі зайнятості в статусі безробітної, і за період з 04.09.2017 року по 07.11.2017 року ОСОБА_3 було здійснено виплату допомоги по безробіттю у розмірі 14 370 грн. 13 коп.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області до ОСОБА_3 про стягнення надмірно сплачених виплат, суд першої інстанції з врахуванням фактичних обставин справи та приписів норм матеріального права, які регламентують спірні правовідносини, прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог заявленого позову.

Як вбачається із оскаржуваного рішення суду першої інстанції, при розгляді даного спору по суті суд першої інстанції виходив із положень ч.1 статті 1 Закону України ''Про зайнятість населення'', ч.1, ч.3 статті 22, п.2 ч.1 статті 31, ч.4 статті 35 Закону України ''Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття'', статей 1212, 1215 ЦК України.

Відповідно до ч.4 статті 35 Закону України ''Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття'' із роботодавця утримується сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Згідно з частиною першою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Виходячи зі змісту вказаної норми права, зобов'язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: набуття або збереження майна; набуття або збереження за рахунок іншої особи; відсутність правової підстави для набуття або збереження майна.

Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.

Приписами статті 1215 ЦК України передбачено загальне правило, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню.

Згідно ч.1 статті 1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

Як вбачається із рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 25.09.2017 року (а.с.7-14), яке було змінено рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 08.11.2017 року (а.с.15-21), судом визнано незаконним наказ Прилуцької міжрайонної виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності №29-ос від 26.07.2017 року про звільнення ОСОБА_3 з посади головного бухгалтера Прилуцької міжрайонної виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності у зв'язку з відмовою від переведення до Прилуцького відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області, згідно п.6 статті 36 Кодексу законів про працю України. Поновлено ОСОБА_3 на роботі на посаді головного бухгалтера Прилуцької міжрайонної виконавчої дирекції Чернігівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності. Стягнуто з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 7 727 грн. 30 коп. без утримання податку на доходи фізичних осіб і інших обов'язкових платежів.

Рішенням господарського суду Чернігівської області від 30.01.2018 року (а.с.23-25), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 21.05.2018 року (а.с.26-29), задоволено позов Прилуцького міськрайонного центру зайнятості до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Чернігівській області про стягнення 14 370 грн. 13 коп. Стягнуто з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Чернігівській області на користь Прилуцького міськрайонного центру зайнятості 14 370 грн. 13 коп. При цьому судом було встановлено, що ОСОБА_3 перебувала на обліку в Прилуцькому міськрайонному центрі зайнятості в статусі безробітної, і за період з 04.09.2017 року по 07.11.2017 року ОСОБА_3 було здійснено виплату допомоги по безробіттю у розмірі 14 370 грн. 13 коп.

Як вбачається із оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд з врахуванням фактичних обставин справи та приписів норм матеріального права, які регламентують спірні правовідносини, прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог заявленого позову. При цьому суд зазначив, що ОСОБА_3 перебувала на обліку в Прилуцькому міськрайонному центрі зайнятості в статусі безробітної, і за період з 04.09.2017 року по 07.11.2017 року за наявності відповідних правових підстав ОСОБА_3 було здійснено виплату допомоги по безробіттю у розмірі 14 370 грн. 13 коп. При цьому судом встановлено, що після винесення наказу про поновлення ОСОБА_3 на роботі 08.11.2017 року вона невідкладно повідомила Прилуцький міськрайонний центр зайнятості про її поновлення. За даних обставин суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність підстав для стягнення на підставі статті 1212 ЦК України з відповідача на користь позивача 14 370 грн. 13 коп., як надмірно сплачених виплат.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що висновок оскаржуваного рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні вимог заявленого позову не узгоджується із фактичними обставинами справи та нормами матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, не можуть бути підставою для скасування рішення суду від 25.10.2018 року, оскільки вказані доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

В доводах апеляційної скарги Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області вказує, що виходячи із положень статей 1212, 1215 ЦК України, суд першої інстанції необґрунтовано відмовив у задоволенні вимог заявленого позову, а також суд при вирішенні даного спору по суті не прийняв до уваги положення п.32 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів" №9 від 06.11.1992 року. При цьому доводи апеляційної скарги стверджують, що бездіяльність відповідача під час судового розгляду справи про поновлення на роботі щодо ненадання суду інформації про перебування на обліку та отримання допомоги по безробіттю в Прилуцькому міськрайонному центрі зайнятості призвела до подвійного стягнення коштів з Управління виконавчої дирекції Фонду. Апеляційний суд вважає, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції, виходячи із наступного. В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що ОСОБА_3 перебувала на обліку в Прилуцькому міськрайонному центрі зайнятості в статусі безробітної, і за період з 04.09.2017 року по 07.11.2017 року ОСОБА_3 було здійснено виплату допомоги по безробіттю у розмірі 14 370 грн. 13 коп. Відповідно до приписів ч.4 статті 35 Закону України ''Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття'' із роботодавця утримується сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду. Як вбачається із рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 25.09.2017 року (а.с.7-14), яке було змінено рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 08.11.2017 року (а.с.15-21), ОСОБА_3 було поновлено на роботі на посаді головного бухгалтера Прилуцької міжрайонної виконавчої дирекції Чернігівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності. Виходячи із правового аналізу норм матеріального права, які регламентують спірні правовідносини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 14 370 грн.13 коп., які були правомірно отримані відповідачем, як допомога по безробіттю під час перебування на обліку в Прилуцькому міськрайонному центрі зайнятості за період з 04.09.2017 року по 07.11.2017 року. Сам факт оскарження відповідачем у судовому порядку наказу про звільнення з роботи не може свідчити про недобросовісність дій ОСОБА_3, оскільки вказані дії відповідача є реалізацією нею конституційного права, передбаченого статтею 55 Конституції України, відповідно до якої права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Доводи апеляційної скарги зазначають, що рішенням господарського суду Чернігівської області від 30.01.2018 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 21.05.2018 року, задоволено позов Прилуцького міськрайонного центру зайнятості до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Чернігівській області про стягнення 14 370 грн. 13 коп. При цьому стягнуто з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Чернігівській області на користь Прилуцького міськрайонного центру зайнятості 14 370 грн. 13 коп. За даних обставин доводи апеляційної скарги стверджують, що з ОСОБА_3 на користь Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області підлягає стягненню сума надмірно сплачених виплат у розмірі 14 370 грн. 13 коп., оскільки вказані кошти набуті відповідачем без достатньої правової підстави. На думку апеляційного суду, вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції, оскільки вони не спростовують висновку суду першої інстанції відносно того, що ОСОБА_3 перебувала на обліку в Прилуцькому міськрайонному центрі зайнятості в статусі безробітної, і за період з 04.09.2017 року по 07.11.2017 року за наявності відповідних правових підстав їй було здійснено виплату допомоги по безробіттю у розмірі 14 370 грн. 13 коп. При цьому судом встановлено, що після винесення наказу про поновлення ОСОБА_3 на роботі 08.11.2017 року вона невідкладно повідомила Прилуцький міськрайонний центр зайнятості про її поновлення. За даних обставин суд першої інстанції обгрунтовано прийшов до висновку про відсутність підстав для стягнення на підставі статті 1212 ЦК України з відповідача на користь позивача 14 370 грн. 13 коп., як надмірно сплачених виплат.

Відповідно до ч.4 статті 35 Закону України ''Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття'' із роботодавця утримується сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги не містять в собі підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції, ухваленого на підставі норм матеріального права, які регламентують спірні правовідносини та на основі з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Керуючись статтями: 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області залишити без задоволення.

Рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 25 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Дата складення повної постанови - 05.02.2019 року.

Головуючий: Судді: