Постанова

Іменем України

18 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 639/7729/15-ц

провадження № 61-29025св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Воробйової І. А., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Харківської області від 16 серпня 2016 року у складі колегії суддів: Шевченко Н. Ф., Івах А. П., Бобровського В. В.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про повернення незаконно отриманих грошових коштів.

Позовна заява мотивована тим, що 17 вересня 2012 року, на її прохання, її брат ОСОБА_3 перерахував через Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Правекс-банк», належні їй грошові кошти у сумі 9 089,99 грн. Зазначені кошти перераховувалися за сприяння ОСОБА_2 у працевлаштуванні її у вищий навчальний заклад м. Харкова.

Зазначала, що ОСОБА_2 запевнила про те, що має можливість і пообіцяла працевлаштувати її у один із вишів, проте вказані обіцянки не виконала і гроші не повернула.

Ураховуючи наведене ОСОБА_1 просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 9 089,99 грн та вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 27 квітня 2016 року у складі судді Срокіної І. І. позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення незаконно отриманих грошових коштів задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 9 089 грн 99 коп.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_2 брала на себе зобов`язання, щодо надання послуг ОСОБА_1 у сприянні її працевлаштування, що підтверджено показаннями свідків. Оскільки свої зобов`язання ОСОБА_2 не виконала, відтак на підставі статті 1212 ЦК України майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави підлягає поверненню.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 16 серпня 2016 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 задоволено частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 27 квітня 2016 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення незаконно отриманих грошових коштів відмовлено.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що висновки районного суду щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 не відповідають обставинам справи та положенням матеріального і процесуального закону.

При цьому апеляційний суд зазначив, що позов пред`явлено неналежним позивачем, оскільки кошти відповідачці перераховані ОСОБА_3 , а докази того, що він діяв за дорученням ОСОБА_1 у матеріалах справи відсутні.

Крім того, апеляційний суд вказав, що ОСОБА_2 факт отримання грошового переказу в сумі 8 982,20 грн не заперечувала, посилалась на те, що вказані кошти були їй переслані як частина виборчого фонду, оскільки в цей час вона балотувалась до Верховної Ради України. Проте, посилання ОСОБА_2 не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи у апеляційному порядку.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у серпні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, ОСОБА_1 ,посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване судове рішення апеляційного суду скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що висновки апеляційного суду не відповідають обставинам справи, доказам не надано належної оцінки, отже оскаржуване рішення підлягає скасуванню.

Крім того, вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову на підставі статті 1212 ЦК України, оскільки показаннями свідків доведено невиконання ОСОБА_2 зобов`язань.

Відзив (заперечення) на касаційну скаргу учасник справи не подав.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ справу передано до Верховного Суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 червня 2019 року справу передано судді-доповідачу Лідовцю Р. А.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частин першої та другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним правочином;

2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що спірні кошти у сумі 8 982,20 грн були перераховані ОСОБА_3 на картковий рахунок № НОМЕР_1 відкритий в Публічному акціонерному товаристві комерційному банку «ПравексБанк» на ім`я ОСОБА_2 , що підтверджується відповідною квитанцією від 17 вересня 2012 року. В зазначеній квитанції зазначено призначення платежу - грошовий переказ від ОСОБА_3 .

Задовольняючи позов районний суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 довела наявність підстав для повернення коштів на підставі статті 1212 ЦК України, оскільки показаннями свідків підтверджено, що ОСОБА_2 взяла на себе зобов`язання щодо надання послуг позивачу у сприянні її працевлаштування.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд зазначив, що позов пред`явлено неналежним позивачем, оскільки кошти відповідачці перераховувалися ОСОБА_3 та вказав, що твердження ОСОБА_2 про те, що спірна сума коштів була переслана їй як частина виборчого фонду, не знайшли свого підтвердження.

Колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції та вважає, що касаційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

У статті 212 ЦПК України у редакції 2004 року, чинній на час розгляду судами справи, визначено, що суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови в їх прийнятті.

Частиною першою статті 57 ЦПК України 2004 року, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 58 ЦПК України 2004 року).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 10 ЦПК України 2004 року).

Відповідно до положень частини третьої статті 10 та частин першої та четвертої статті 60 ЦПК України 2004 року, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів погоджується із висновками апеляційного суду, що твердження ОСОБА_2 про те, що спірна сума коштів була переслана їй як частина виборчого фонду не підтверджено належними та допустимими доказами у справі, отже є безпідставними та необґрунтованими.

Крім того колегія суддів вважає, що апеляційний суд дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_1 є неналежним позивачем у справі з огляду на те, що спірні кошти вона не перераховувала та не довела, що вони належали їй. Відсутність у матеріалах справи доказів представництва її інтересів ОСОБА_3 та вчинення дій за її дорученням свідчить про наявність правовідносин між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Отже, ОСОБА_1 не довела наявності у неї права вимоги до ОСОБА_2 , відтак вона є неналежним позивачем у справі. При цьому участь неналежного позивача у справі перешкоджає законному та обґрунтованому вирішенню спору про право.

Інші доводи касаційної скарги, не можуть бути підставами для скасування судового рішення суду апеляційної інстанції, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні позивачем норм матеріального та процесуального права й зводяться до переоцінки судом доказів, що на підставі вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.

Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження у судах попередніх інстанцій із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах закону, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Оскільки доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість судового рішення не впливають, то колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Харківської області від 16 серпня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Р. А. Лідовець

І. А. Воробйова

Ю. В. Черняк