ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

12 грудня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 739/1215/19

Головуючий у першій інстанції Іващенко А. І.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1540/19

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді: Іванової Г.П.,

суддів: Онищенко О.І., Скрипки А.А.,

секретар: Позняк О.М.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

відповідач - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за апеляційною скаргою Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області на рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області у складі судді Іващенка А.І. від 11 жовтня 2019 року (повний текст рішення складений 11 жовтня 2019 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу,

У С Т А Н О В И В:

В липні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 та Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області, в якому просила встановити факт проживання її та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю як жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу протягом 5 років з 2014 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовувалися тим, що 14 лютого 2019 року внаслідок нещасного випадку на виробництві загинув її чоловік ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На день смерті він працював помічником вальника лісу, лісорубом VI розряду Новгород-Сіверського районного дочірнього агролісогосподарського спеціалізованого підприємства "Новгород-Сіверськрайагролісгосп". За фактом його смерті були складені відповідні акти за формами Н-1 та Н-5 про нещасний випадок. Вона проживала однією сім`єю з ОСОБА_3 без реєстрації шлюбу протягом 5 років, вели спільне господарство, проживали в будинку її матері, де був зареєстрований ОСОБА_3 , були пов`язані спільним бюджетом, робили спільні витрати, мали взаємні права та обов`язки. В 2017 році вони повінчались, проте не встигли зареєструвати шлюб у зв`язку з трагічною загибеллю ОСОБА_3 . Встановлення факту постійного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу необхідно для визнання її потерпілою у кримінальному провадженні №0000055 від 15 лютого 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 271 КК України, оформлення спадщини та отримання одноразової та інших грошових виплат відповідно до чинного законодавства України.

Рішенням Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 11 жовтня 2019 року позов задоволено. Встановлено факт проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_3 (який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ) однією сім`єю як жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу протягом 5 років з 2014 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Шептаки Новгород-Сіверського району Чернігівської області.

В апеляційній скарзі Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області просить скасувати рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 11 жовтня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги Управління зводяться до того, що оскаржуване рішення є необґрунтованим, незаконним, ухваленим судом першої інстанції за невідповідності висновків суду обставинам справи та з порушенням норм матеріального права.

Управління зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази перебування у шлюбі позивачки та померлого ОСОБА_3 , тобто шлюб між ними не укладався. Відповідно до ч.2 ст. 21 Сімейного кодексу України проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Доданий до позовної заяви документ про проведення між позивачкою та померлим релігійного обряду вінчання не є правовою підставою вважати шлюб укладеним, оскільки ч.3 ст. 21 Сімейного кодексу України визначено, що релігійний обряд шлюбу не є підставою для виникнення у жінки та чоловіка прав та обов`язків подружжя, крім випадків, коли релігійний обряд шлюбу відбувся до створення або відновлення органів державної реєстрації актів цивільного стану. Тому посилання суду на наявність церковного свідоцтва від 28.05.2017 є безпідставним.

Крім того, Управління вважає, що факт ведення спільного господарства встановлюється при житті, а не після смерті, тому до Актів обстеження житлових умов від 08.04.2019 та 22.07.2019 слід поставитися критично, тим більше, що склад та легітимність цієї комісії викликає сумнів в достовірності зазначеної в ній інформації. Що стосується довідки виконавчого комітету Шептаківської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області від 22.07.2019 №283/02-31, в якій зазначено, що померлий був співмешканцем позивачки та проживав з нею, Управління зазначає, що до повноважень органів місцевого самоврядування не входить питання ведення обліку співмешканців. Доводи позивачки щодо ведення спільного господарства з померлим жодними доказами не підтверджені, крім слів самої позивачки. За таких обставин, у позивачки відсутні правові підстави для отримання відповідно до вимог Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" страхової виплати у вигляді одноразової допомоги у разі смерті потерпілого на виробництві, яка виплачується членам його сім`ї та особам, які перебували на утриманні померлого. Наявними в матеріалах справи доказами не підтверджуються факти утримання позивачки померлим, спільного проживання, пов`язаністю побутом та наявністю взаємних прав і обов`язків у ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , а тому є недопустимими, неналежними та не встановлюють юридично значимі факти. Крім того, відповідно до ст. 41 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування", позивачка не має права на одержання щомісячних страхових виплат у разі смерті потерпілого, тому що це право мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася протягом не більше як десятимісячного строку після його смерті.

Позивачка ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_2 передбаченим ст. 360 ЦПК України правом подачі відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.

відповідач ОСОБА_2 (мати загиблого ОСОБА_3 ) у адресованій Чернігівському апеляційному суду заяві просила розглянути справу без її присутності, рішення Новгород-Сіверського районного суду просила залишити без змін; зазначила, що з апеляційною скаргою вона не згодна.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін, зважаючи на таке.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

По справі встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 15.02.2019 (а.с.20).

З Акту №1 про нещасний випадок, пов`язаний із виробництвом, та Акту проведення спеціального розслідування нещасного випадку, вбачається, що нещасний випадок з ОСОБА_3 , в результаті якого він помер, стався 14.02.2019 о 16-30 год. (а.с.21-23, 24-28).

Згідно церковного свідоцтва від 28.05.2017 року ОСОБА_3 та позивачка ОСОБА_1 були повінчані (а.с.29).

Відповідно до Актів обстеження житлово-побутових умов від 22 липня 2019 року та 08 квітня 2019 року, складених комісією під головуванням депутата Шептаківської сільської ради, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу за адресою АДРЕСА_1 з 2014 року, вели спільне господарство та побут, він постійно доглядав за нею, піклувався та надавав усіляку допомогу, між ними були тісні родинні відносини. Після смерті ОСОБА_3 ОСОБА_1 здійснила його поховання (а.с. 30, 31). Факт того, що після смерті ОСОБА_3 ОСОБА_1 за власні кошти здійснила його поховання, підтверджується і довідкою виконавчого комітету Шептаківської сільської ради від 15.02.2019 №231/02-31 (а.с.35).

Згідно довідки Шептаківської сільської ради №283/02-31 від 22.07. 2019 ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу за адресою АДРЕСА_1 з 2014 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.32).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що в судовому засіданні було доведено факт того, що позивачка ОСОБА_1 постійно проживала разом з ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу протягом п`яти років з 2014 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Шептаки Новгород-Сіверського району Чернігівської та вели спільне господарство, цей факт не спростовано жодними доказами, а навпаки підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційного суду, зважаючи на таке.

За приписами частини 2 статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках.

Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Згідно з частинами 1, 2 статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Відповідно до частини 1 статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно.

Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню.

Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства.

Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти.

Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини.

Зазначене підтверджується позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 30 жовтня 2019 року у справі №643/6799/17.

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів, які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю.

Суд першої інстанції вірно встановив, що надані позивачкою ОСОБА_1 докази, а саме: акти обстеження житлово-побутових умов від 22 липня 2019 року та 08 квітня 2019 року, довідка виконавчого комітету Шептаківської сільської ради від 15.02.2019 №231/02-31, довідка Шептаківської сільської ради №283/02-31 від 22.07. 2019, товарні чеки на придбання будматеріалів, а також пояснення допитаних в судовому засіданні свідків, є належним та допустимим доказами на підтвердження заявлених ОСОБА_1 позовних вимог. Доводи апеляційної скарги Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області щодо неналежності цих доказів є безпідставними.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області підлягає залишенню без задоволення, а рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 11 жовтня 2019 року - залишенню без змін.

Керуючись статтями 367, 368, 374 п.1 ч.1, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області залишити без задоволення.

Рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 11 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 17 грудня 2019 року.

Головуючий: Судді: