Справа № 525/296/19
Провадження № 2/525/158/2019
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.08.2019 Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Хоролець В.В.

при секретарі Хоменко М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Велика Багачка Полтавської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представником якого згідно довіреності діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Михайлівська сільська рада Великобагачанського району Полтавської області про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням,-

в с т а н о в и в:

З позову ОСОБА_1 вбачається, що йому на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 03.06.2016 року НВТ280835, зареєстрованого в реєстрі за номером 372, що видане виконувачем обов`язки в порядку заміщення державного нотаріуса Великобагачанської державної нотаріальної контори Полтавської області, державним нотаріусом Решетилівської державної нотаріальної контори Кириченко Тетяна Михайлівна, належить житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Так, як місце офіційної реєстрації позивача ОСОБА_1 не співпадає з адресою спадкового майна, котре йому належить відповідно до свідоцтва про право на власність, а саме АДРЕСА_1 довідки про всіх зареєстрованих осіб отримала законний представник згідно довіреності від 03.10.2018 року виданою Михайлівською сільською радою Великобагачанського району ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно довідки, виданої виконавчим комітетом Михайлівської сільської ради Великобагчанського району Полтавської області від 03.12.2018 № 669 щодо зареєстрованих осіб у вищезазначеному житловому будинку : ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Однак, згідно реєстрації в житловому будинку проживають всі зареєстровані окрім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що складено акт від 03.12.2018 року обстеження матеріально побутових умов проживання складений депутатом Михайлівської сільської ради за участю свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , про те, що 03.12.2018 року було проведено обстеження матеріально побутових умов проживання, котрим встановлено, що громадянка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та громадянин ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 не проживають за адресою АДРЕСА_1 з 31 липня 2013 року. Позивач вказує у позові, що ОСОБА_3 не проживає в даному будинку, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в будинку не має і взагалі будинком вона не цікавиться. Перешкод в користуванні жилим приміщенням позивач ОСОБА_1 відповідачу ОСОБА_3 не чинить.

З 31 липня 2013 року місце фактичного перебування ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 позивачу не відоме.

Посилаючись на вищевикладені обставини, позивач вважає, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 втратила право користування житловим приміщенням будинком АДРЕСА_1 у зв`язку з тривалою, понад один рік без поважної причини відсутністю за місцем реєстрації, крім того не сплачує за комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню житлового приміщення, тому, позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , як власник житла змушений звернутися до суду з даною позовною заявою про визнання ОСОБА_3 такою, що втратила право користування жилим приміщенням, оскільки відповідач ОСОБА_9 створює позивачу перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном (а.с.а.с.2-3).

З листа Михайлівської сілської ради Великобагачанського району Полтавської області №121 від 12.03.2019 року вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 (а.с.19).

Ухвалою суду від 14.03.2019 року за вищевказаним цивільним позовом ОСОБА_1 було відкрите загальне позовне провадження і підготовче засідання призначено на 22.04.2019 року (а.с.20). Відповідачу за зареєстрованим місцем його проживання було направлено копію позовної заяви з доданими до неї документами, які вона отримала 22.03.2019 року (а.с.26); про те, як вбачається з матеріалів справи дана відповідачка ОСОБА_3 за зареєстрованим місцем проживання не проживає, хоча хтось і отримує судові повістки від її імені, тому вона повідомлялася судом про день і час проведення розгляду справи в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України шляхом поміщення оголошення на веб-сайті суду.

22.04.2019 року по даній справі проведено підготовче засідання і призначено судовий розгляд по суті справи на 10.06.2019 року (а.с.30).

Раніше до початку розгляду справи по суті від представника позивача по справі ОСОБА_2 ще 27.06.2019 року, а також і 15.08.2019 року надійшла заява про підтримання заявленого позову та про розгляд справи у її відсутність.

Відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик, особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Відповідач у справі ОСОБА_3 в судове засідання 12.07.2019 року не з`явилася, як вбачається з поштової кореспонденції, за місцем своєї реєстрації: АДРЕСА_1 вона не проживає, хоча замість неї хтось і отримує судові повістки (а.с.52), однак вона вважається такою, що належним чином повідомлена про розгляд справи в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України, оскільки на веб-сайті суду опубліковане оголошення про її виклик в дане судове засідання (а.с.а.с.47,48); відзив на позов у розумінні ст.178 ЦПК України даний відповідач суду не подавала.

В судове засідання 15.08.2019 року відповідач у справі ОСОБА_3 повторно не з`явилася, як вбачається з поштової кореспонденції, за місцем своєї реєстрації: АДРЕСА_1 вона не проживає, хоча замість неї хтось і отримує судові повістки (а.с.65), однак вона вважається такою, що належним чином повідомлена про розгляд справи в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України, оскільки на веб-сайті суду опубліковане оголошення про її виклик в дане судове засідання (а.с.а.с.60,61); відзив на позов у розумінні ст.178 ЦПК України даний відповідач суду не подавала.

Представник третьої особи у справі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Михайлівська сільська рада Великобагачанського району Полтавської області в судове засідання не з`явився, від даної сільської ради до суду надійшов лист про не заперечення щодо задоволення позовних вимог та про розгляд справи у відсутність їх представника (а.с.а.с.51,62).

У зв`язку з викладеним, суд вирішив за можливе розглянути справу в судовому засіданні 15.08.2019 року у відсутність учасників справи, на підставі наявних у справі доказів, з урахуванням норм ст.247 ЦПК України та Рішення Конституційного Суду України №16-рп/2011 від 08.12.2011 року (справа про фіксування судового процесу технічними засобами).

Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 , представником якого згідно довіреності діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Михайлівська сільська рада Великобагачанського району Полтавської області про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України).

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача, стосовно якої він просить ухвалити рішення, у матеріальному розумінні це певна річ (об`єкт), щодо якої виник спір.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.06.2016 року, посвідченого виконуючою обов`язки в порядку заміщення державного нотаріуса Великобагачанської державної нотаріальної контори Полтавської області, державного нотаріуса Решетилівської державної нотаріальної контори Кириченко Т.М. за реєстровим № 371, спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_10 , 1945 р.н., який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 є його син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 Спадщина, на яку видане свідоцтво, складається з житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який належав ОСОБА_10 на підставі договору купівлі продажу, посвідченого Великобагачанською сільською радою 21.04.1995 року за реєстровим № 767 та зареєстрованого колективним підприємством Полтавського бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» 24.05.1995 року в реєстрову книгу № за реєстровим №109 (а.с.4).

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, що даний витяг сформовано 08.06.2016 року ОСОБА_11 з якого вбачається, що житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 на праві приватної власності належить ОСОБА_1 (зворот. а.с.4, а.с.5).

Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі виданого 03.06.2016 року, виданого Решетилівською державною нотаріальною конторою вбачається, що ОСОБА_10 заповів ОСОБА_1 земельну ділянку 0,2669 га, для ведення особистого селянського господарства (ціла частка), яка розташована в АДРЕСА_1 (а.с.6).

Домоволодіння по АДРЕСА_1 складається в цілому відповідно до технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок з житлового будинку (літ. А-1,а), погріб (літ. Б), огорожа №1 (а.с.а.с.7-8).

З довідки, виданої виконавчим комітетом Михайлівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області №669 від 03.12.2018 року вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно зареєстрована та проживає за адресою АДРЕСА_1 та має такий склад сім`ї: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 дочка, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - онука, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 правнук (а.с.9).

З акта від 03.12.2018 року, складеного депутатом Михайлівської сільської ради Поникар А.П., в присутності свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дійсно зареєстровані в житловому будинку, який належить ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , але з дати реєстрації з 31 липня 2013 року не проживають (а.с.10).

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи (ст.76 ЦПК України).

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК України).

Частиною 1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частин 5,6 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

У відповідності до ч.1 ст.381 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

За ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За ст.270 ЦК України фізична особа, серед іншого, має право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на недоторканість житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування.

У відповідності до ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Місце перебування це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає менше шести місяців на рік. Реєстрація це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.

Згідно норм ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України громадянин, які мають у приватній власності будинок і користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати та укладати інші не заборонені законом угоди. При цьому, обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Об`єктом права власності особи може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст.379,382 ЦК України).

Статтею 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частина друга цієї статті визначає способи захист цивільних прав та інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України, а також з урахуванням положень ч.1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним в будинку, що йому належить, користуються жилими приміщеннями в обсязі визначеному відповідно до угоди з власником.

Разом з цим, згідно норм ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України громадянин, які мають у приватній власності будинок (квартиру) і користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати та укладати інші не заборонені законом угоди. При цьому, обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

Об`єктом права власності особи може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст.379,382 ЦК України).

У ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції» закріплені принципи непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб.

Системний аналіз змісту вказаних правових норм свідчить про те, що право члена сім`ї власника будинку користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Із зазначеного слід дійти висновку, що виникнення права членів сім`ї власника будинку на користування цим будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на цей будинок, а відтак припинення права власності особи на будинок припиняє право членів її сім`ї на користування цим будинком.

При цьому, зазначені висновки не суперечать нормам ст.47 Конституції України, ст.9 ЖК України та ст.311 ЦК України, враховуючи, що право на житло (користування ним, усунення перешкод у користуванні ним) підлягає захисту лише у випадку порушення прав особи.

Верховний Суд України у своїй постанові від 05.11.2014 року висловив правову позицію про те, що аналіз статей 383,391,405 ЦК України та статті 156 ЖК України дає підстави для висновку про те, що право членів сім`ї власника будинку користуватися цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї. Таку ж позицію висловив Верховний Суд України у своїй постанові від 15.05.2017 року у справі №734/387/15-ц.

З доводів позовної заяви вбачається, що в будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , була зареєстрований як колишній член сім`ї власника вищевказаного будинку. При цьому, будь-яких доказів про зворотнє стороною відповідача до суду не подавалися.

Суд приймає до уваги акт комісії від 03.12.2018 року про те, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрована в будинку АДРЕСА_1 , однак за даною адресою не проживає з 31 липня 2013 року по даний час, оскільки зміст даного акта узгоджується з дослідженими матеріалами справи, і ними не спростовується.

Отже, виходячи з сукупності вищевикладеного, вбачаються підстави для задоволення позову ОСОБА_1 , представником якого згідно довіреності діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Михайлівська сільська рада Великобагачанського району Полтавської області про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням в межах заявлених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.41,55 Конституції України, ст.ст.16,270,316,317,319,381,383,386,391,392,405 ЦК України, ст.ст.3,7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст.4,11,12,13,49,76-80,81,83,128-131,259,247,263-265,272-273 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 , представником якого згідно довіреності діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Михайлівська сільська рада Великобагачанського району Полтавської області про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщеннямзадовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Відповідно до пп.15.5 п.15 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Великобагачанський районний суд Полтавської області.

На виконання п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України судом зазначається повне найменування сторін: позивач: ОСОБА_1 , який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 ; представник позивача Шарко Лариса Миколаївна начальник відділу «Великобагачанського бюро правової допомоги» Першого Полтавського місцевого центру з надання безоплатної правової допомоги, паспорт серії НОМЕР_3 ; відповідач: ОСОБА_3 , яка зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків суду не відомий, паспортна дані суду не відомі; третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Михайлівська сільська рада Великобагачанського району Полтавської області, юридична адреса: Полтавська область Великобагачанського району с. Михайлівка, вул. Гагаріна, 2, .

Суддя В.В. Хоролець