Справа № 545/3210/18
Провадження № 2/545/198/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" серпня 2019 р. Полтавський районний суд Полтавської області у складі : головуючого - судді Гальченко О.О.,

при секретарі Новак Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення шкоди, завданої внаслідок ДТП смертю дитини та каліцтвом, -

в с т а н о в и в :

Позивачка 06.12.2018 року звернулась до суду із позовом до відповідача про стягнення шкоди, завданої внаслідок ДТП смертю дитини та каліцтвом, мотивуючи тим, що 13 липня 2014 року приблизно о 00-10 год. Відповідач гр. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Деу Ланос», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись в середній смузі руху вулицею Європейською ( раніше - Фрунзе ) у напрямку центру міста Полтави, на перехресті з вул. Кагамлика, в порушення вимог п.12.3. «Правил дорожнього руху України», діючи з необережності, при виникненні небезпеки для руху у вигляді пішоходів, а саме позивачки гр.. ОСОБА_1 та її малолітньої доньки - ОСОБА_3 , 2005 року народження, які в нічний час та у невстановленому місці переходили проїзну частину зліва на право, відволікся та не вжив своєчасних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, внаслідок чого скоїв на позивачку ОСОБА_1 та її малолітню доньку - ОСОБА_3 наїзд, заподіявши обом тяжкі тілесні ушкодження, а також смерть потерпілої малолітньої ОСОБА_3 .

Вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 20.09.2017 року відповідача гр. ОСОБА_2 було визнано винним за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років з позбавленням права керувати транспортним засобом на строк три роки. Але, на підставі п. «в» ст.1, ст. 10, 15 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнено відповідача гр. ОСОБА_2 від призначених основного та додаткового покарань. Окрім того, цивільний позов потерпілої ОСОБА_1 про стягнення із обвинуваченого ОСОБА_2 та страхової компанії «АХА Страхування» матеріальної і моральної шкоди - залишено без розгляду та роз`яснено позивачу право звернутися до суду із позовом про відшкодування шкоди в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до положень ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової ( матеріальної ) та моральної шкоди іншій особі.

Згідно ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Внаслідок вказаного ДТП згідно висновку судово - медичної експертизи № 1729 від 05.01.2015 року потерпілій - позивачці ОСОБА_1 спричинені тілесні ушкодження у виді : політравми, закритої черепно-мозкової травми з забоєм головного мозку середнього ступеня, травматичного субарахноїдального крововиливу, перелому зубовидного відростку С2, переломів поперечних відростків С7 та ТІ без зміщення, вертикального перелому поперечного відростку Л5, відкритих переломів обох кісток правої гомілки в середній третині, переломів кісток тазу та багато чисельних переломів кісток нижніх кінцівок, багато чисельних гематом, забій ран та саден шкіри голови, тулубу, кінцівок, які утворилися від дії тупих обмежених предметів, якими могли бути виступаючи частини рухаючогося транспортного засобу, що могло мати місце в строк та при обставинах, вказаних вище, по ступеню тяжкості оцінюються в своїй сукупності і відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Верховним судом України в п. 2 Постанови Пленуму «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року за № 6 ( з подальшими змінами та доповненнями ) роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Вину відповідача ОСОБА_2 було доведено в суді.

Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено ( статті 9, 22-31, 35, 36 ), що настання страхового випадку ( скоєння дорожньо-транспортної пригоди ) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до наданих виписок ОТ «СК АХА Страхування» позивачу ОСОБА_1 на відшкодування щодо витрат на лікування та стійкої втрати непрацездатності було виплачено 66 109,42 грн. ( шістдесят шість тисяч сто дев`ять грн. сорок дві коп. )

Що стосується моральної шкоди, то ОТ «СК АХА Страхування» позивачу ОСОБА_1 було виплачено 17 911,48 ( сімнадцять тисяч дев`ятсот одинадцять грн. сорок вісім коп. .)

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати ( страхового відшкодування ) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою ( страховим відшкодуванням ).

Таким чином, потерпілому як кредитору, належить право вимога в обох видах зобов`язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених ст. 1194 ЦК України підстав.

Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно ст. 1194 ЦК України - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою ( страховим відшкодуванням ), яка ним одержана від страховика.

Позивачка вважає, що виплата моральної шкоди, від ОТ «СК АХА Страхування» у розмірі 17 911,48 грн. є недостатньою для відшкодування понесених позивачкою душевних та моральних страждань, які були завдані відповідачем і чия вина була доведена вироком суду, тому вона має право на звернення до суду з відповідним позовом до відповідача. Тому, не відшкодованою залишилась різниця між фактичним розміром шкоди в розмірі 267 911,48 ( двісті шістдесят сім тисяч дев`ятсот одинадцять гривень сорок вісім копійок ) грн. і страховою виплатою в розмірі 17 911,48 гри., що складає 250 00,00 ( двісті п`ятдесят тисяч ) грн., яка підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача.

Ст. 3 Конституції України проголошує, що ( людина, її життя і здоров"я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю ).

Відповідно до ст. 1167 ЦК України ( моральна шкода, завдана фізичній особі діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її заподіяла, за наявності її вини ).

Частиною другою цієї статті визначено, що ( моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки ).

Враховуючи, що внаслідок ДТП позивачка ОСОБА_1 отримала тяжкі тілесні ушкодження, а також у даній ДТП загинула її малолітня донька, що спричинило стійкі моральні страждання позивачки, тому остання вбачає наявність підстав для відшкодування їй моральної шкоди відповідачем.

Ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди, визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, оскільки вина є підставою для відшкодування, інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні відшкодування, враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди» № 4 від 31.03.1995 р. при вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди також враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення

попереднього стану. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Ч. 2 ст. 1168 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові ( дружині ), батькам ( усиновлювачам ), дітям ( усиновленим ), а також особам, які проживали з нею однією сім 'ю.

Згідно ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі ( право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо ) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 20.09.2017 року відповідача гр. ОСОБА_2 було визнано винним за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Тобто, було встановлено, що відповідач своїми діями, які виразилися у порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, спричинила смерть потерпілої ( доньки позивачки ) ОСОБА_3 , 2005 року народження та заподіяв тяжкі тілесні ушкодження самій позивачці ОСОБА_1 . Внаслідок заподіяння позивачці тяжких тілесних ушкоджень остання тривалий час перебувала на лікуванні в різних відділеннях ПОКЛ ім. М.В. Скліфосовського, а саме у відділенні анестезіології та інтенсивної терапії, у нейрохірургічному відділенні та в ортопедо-травмотологічному відділенні.

З свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 14.07.2014 року вбачається, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Причиною її смерті стала відкрита черепно-мозкова травма з переломом кісток склеплення, основи черепа та крововиливами під оболонки і в речовину головного мозку.

Все це призвело до сильного психологічного, морального страждання, постійно пригніченого стану, психологічного дискомфорту, страждань. Адже, потрапивши у ДТП позивачка відчувала сильний фізичний біль, позивачку було госпіталізовано до лікарні. Під час перебування на лікарняному позивачка витрачала кошти на придбання ліків та продуктів харчування. Стан здоров`я позивачки до теперішнього часу не нормалізувався, остаточно не поліпшився, позивачка періодично відчуває сильний головний біль, її турбують запаморочення. А також порушився її звичний устрій життя. По сьогоднішній день позивачка перебуває у пригніченому стані, адже доньку їй вже ніхто не поверне. Часто перед очима постає жахлива картина ДТП та її наслідки, померла донька, похорони. Всі ці фактори впливають на її психологічний стан, та не дають радіти життю.

Позивачка була матір`ю одиначкою, яка виховувала та ростила свою доньку ОСОБА_4 самостійно. Вона була самим головним та єдиним сенсом її життя, оскільки позивачка інших дітей не має. Напередодні загибелі, а саме за п`ять днів до події позивачка разом з донькою відсвяткували дев`ятий рік народження ОСОБА_5 .

Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року « Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди підлягають : наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями ( бездіяльністю ) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Пунктом 3 Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику по справам про відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди» визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір заподіяної позивачці моральної шкоди визначити важко, але він має хоча б частково компенсувати ті емоційні страждання, які довелося і доводиться переносити позивачці, та витрати, пов`язані з відновленням психічного стану позивачки, відпочинком від усього, що сталося із нею та членами її родини. Розмір душевних страждань позивачки і страждань її родини оцінює в 250 000 гривень. Ця сума враховує в себе усі страждання, які довелося перенести позивачці зокрема: порушення звичайного способу життя, негативного впливу на стан здоров`я, а також моральних страждань, пов`язаних з дорожньо-транспортною пригодою та смертю її єдиної доньки ОСОБА_5 .

Зараз позивачка ОСОБА_1 залишилася одна в пустій квартирі. Все в побуті щодня нагадує про доньку. Це все спричиняє виникнення пригніченого стану, внаслідок чого позивачка почала нервово відноситися до оточуючого світу. Від такого стану постраждали, окрім самої позивачки, і члени її родини, родичі, що призвело до розладу стосунків у її родині. До збільшення розміру моральних страждань призвели також умисні дії відповідача, який не тільки не визнав свою вину, але і жодного разу за всі ці роки навіть не вибачився перед позивачкою.

Окрім цього, у 2016 році в зв`язку із своїм емоційним станом позивачка за направленням невропатолога звернулася за допомогою до Полтавського обласного психоневрологічного диспансеру. Там їй було встановлено діагноз «Органічний розлад особистості з легким мнестичним зниженням та депресивним синдромом», тому вона змушена періодично проходити амбулаторне лікування.

Також, у зв`язку із отриманими травмами під час ДТП позивачка ОСОБА_1 визнана інвалідом 2-ї групи по опорно-рухового апарату.

Позивачка понесла наступні судові витрати.

Відповідно до договору про надання правничої допомоги № 38/18 від 03.12.2018р., укладеного між позивачкою та адвокатом Роменською Т.В. вартість послуг адвоката становить 10 000 грн., про надані відповідні докази.

Правовою підставою для покладення витрат на послуги адвоката на відповідача, у разі задоволення позовних вимог є п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК Україна, в якому зазначено : інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача.

Згідно п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, на професійну правничу допомогу.

Витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України «Про адвокатуру».

Згідно ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 року N 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару ( фіксований розмір, погодинна оплата ), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З приводу вираховування заявленого розміру витрат на правничу допомогу слід зазначити наступне. Законодавчою базою, якою слід керуватися при вираховуванні розміру витрат на правову допомогу є :

- Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 року И5076-УІ зі змінами;

- «Правила адвокатської етики», затверджені звітно-виборним з`їздом адвокатів України 2017 року 09 червня 2017 року у м. Києві.

Постановою Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» п. 47, 48 також роз`яснено, що право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України ( Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013 ). Витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом або іншим фахівцем у галузі права.

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у статті 133, статтях 137, 141 ЦПК України. Витрати на правничу допомогу, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Також, відповідно до абз. 5 п. 3.1 та п. 3.2. Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року ( Справа N 1-23/2009 ) конституційне право кожного на правову допомогу за своєю суттю є гарантією реалізації, захисту та охорони інших прав і свобод людини і громадянина, і в цьому полягає його соціальна значимість. Серед функцій такого права у суспільстві слід окремо виділити превентивну, яка не тільки сприяє правомірному здійсненню особою своїх прав і свобод, а й. насамперед, спрямована на попередження можливих порушень чи незаконних обмежень прав і свобод людини і громадянина з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування. їх посадових : службових осіб. Правова допомога є багатоаспектною. різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару ( фіксований розмір, погодинна оплата ), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона ( адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання ) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні ( клієнту ) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до частин першої та другої статті 30 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару ( фіксований розмір, погодинна оплата ), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Виходячи зі змісту положень частини третьої статті 27 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Так, аналізуючи норми чинного законодавства та те, що у свою чергу при наданні правничої допомоги за договором, адвокатом Роменською Т.В., було витрачено 9 годин. За попередньою домовленістю адвоката з позивачкою, вартість години роботи адвоката витраченої на підготовку до участі у справі та складанні процесуальних документів позивачкою оплачується у розмірі 600 грн. та 4 600 грн. за представництво інтересів у суді першої інстанції в незалежності від кількості судових засідань та часу витраченого на них. Слід зазначити, що оплата гонорару у розмірі 10 000 грн. за договором є співмірною щодо складності справи, ціни позову, що у даному випадку не перевищує 10 % від ціни позову та виконаних адвокатом робіт, адже станом на дату укладення договору, адже станом на дату укладення договору, прожитковий мінімум працездатної особи становить з 01.12.2018р. - 1 921 грн.

Згідно норм Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674- VI зі змінами при подачі даного позову до суду, позивачка звільняється від сплати судового збору відповідно до ч.2 ст.5, оскільки вона являється інвалідом другої групи, а також згідно до п.2 ч.1 позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи.

Прохала стягнути з гр. ОСОБА_2 ( проживає та зареєстрований про АДРЕСА_1 ) на її користь - ОСОБА_1 , ( зареєстрованої по АДРЕСА_2 ідентифікаційний номер: НОМЕР_3 ) моральну шкоду завдану внаслідок ДТП в розмірі 250 000 грн. та понесені нею судові витрати.

В судове засідання сторони у справі не з`явилися. Представник позивача - адвокат Роменська Т.В., надавши суду заяву про розгляд справи в відсутності її та позивачки, де позов підтримала та прохала задовольнити, не мала заперечень про розгляд справи у заочному порядку ( а. с. 118 ).

Відповідач ОСОБА_2 та третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача - СК «АХА страхування» повторно не з`явились в судове засідання, відповідач не надав відзиву на позов з невідомих суду причин, хоча заздалегідь повідомлялись належним чином про день та час розгляду справи за місцем проживання та розташування, про що маються докази у справі у вигляді повернутих на адресу суду судових повісток на ім`я відповідача з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання» ( а. с. 50-51, 52-53, 59-60, 66-68, 72-73, 106-108 ), «за зазначеною адресою адресат відсутній» ( а. с. 79-80, 85-86, 96-98, 40-42, 115-117 ), та щодо нього опубліковано на сайті суду оголошення щодо належного виклику відповідача ( а. с. 78, 84, 94, 104, 113-114 ). Щодо СК «АХА страхування» є поштові повідомлення з відмітками про отримання судової повістки ( а. с. 103, 105, 118 ). Від відповідача та третьої особи не надійшло будь-яких заяв про поважність причин не явки або про відкладення слухання справи. Тому, суд вважає за можливе розгляд даної справи по суті у відсутності не з`явившихся, належно повідомлених сторін по наявним матеріалам справи в заочному порядку згідно ст. 223, 280-284 ЦПК України.

Судом встановлено всі обставини, на які позивачка та її представник в особі адвоката послалися в позові і вони доводяться матеріалами справи на а. с. 7 -37.

Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає задоволенню із вказаних підстав, які є доведеними відповідно до ст. 23, 1167, 1168, 1187 ЦК України, так як шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі ( право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо ) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого та моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові ( дружині ), батькам ( усиновлювачам ), дітям ( усиновленим ), а також особам, які проживали з нею однією сім 'ю.

А також, на підставі ст. 1194 ЦК України та Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено ( ст. 9, 22-31, 35, 36 ), що настання страхового випадку ( скоєння дорожньо-транспортної пригоди ) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Судові збір по справі підлягає стягненню із відповідача на користь Держави на підставі ст. 141 ЦПК України, оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору як інвалід 2 групи та даний позов подано нею в рамках кримінального провадження.

Судові витрати понесені позивачкою за надання їй професійної правничої допомоги підлягають задоволенню на підставі ст. 133 ч. 3 п. 1, 137 ч. 2 п. 2, 141 ч. 2 п. 1 ЦПК України у заявленому та доведеному розмірі позивачкою згідно наданої суду квитанції та розхрахунку.

Керуючись ст. 3, 4, 5, 12, 13, 43, 44, 49, 133, 137, 141, 223, 258-259, 265, 280-284, 352, 354 ЦПК України, ст. 23, 1167, 1168, 1187 ЦК України, п. 3, 5, 9 Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику по справам про відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди» ( із наступними змінами ), суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( проживає та зареєстрований: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ( зареєстрована: АДРЕСА_2 ідентифікаційний номер: НОМЕР_3 ) моральну шкоду завдану внаслідок ДТП в розмірі 250 000 ( двісті п`ятдесят тисяч ) гривень та понесені нею судові витрати за надання професійної правничої допомоги - 10 000 гривень. А всього 260 000 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Держави судовий збір у розмірі - 2 500 гривень.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення надруковано суддею в нарадчій кімнаті та є оригіналом.

Суддя: О. О. Гальченко