Справа № 216/6002/19
провадження 2/216/3546/19
РІШЕННЯ

іменем України

03 грудня 2019 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді Кузнецова Р.О.

за участю:

секретаря судового засідання Кузь А.Ю.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в приміщенні місцевого суду в місті Кривому Розі, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу, -

встановив:

30 вересня 2019 року, ОСОБА_1 звернулася до Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги наступним.

У позовній заяві зазначено, що 02 липня 2013 року позивач зареєструвала шлюб з відповідачем у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис за № 1195. Від шлюбу мають малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач вважає, що подальше збереження шлюбних відносин з відповідачем є недоцільним. Шлюбні відносини та сімейне життя фактично припинено, причиною припинення шлюбних відносин стала взаємна втрата почуттів любові та поваги одне до одного, різних поглядів на життя, примирення між сторонами не можливе. Майнового спору та спору щодо місця проживання спільної дитини сторони на сьогоднішній час не мають. Після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище " ОСОБА_1 ".

Ухвалою суду від 30 вересня 2019 року зазначену позовну заяву було залишено без руху, із наданням часу позивачу для усунення недоліків.

04 листопада 2019 року, до суду надійшла уточнена позовна заява з усунутими недоліками.

05 листопада 2019 року на підставі ухвали суду, з метою виконання вимог частини 1 статті 189 Цивільного процесуального кодексу України розпочато підготовче провадження у справі, розгляд якої здійснюється у загальному порядку.

Позивач ОСОБА_1 належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, наполягає на розірванні шлюбу.

Відповідач ОСОБА_2 належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про визнання позовних вимог про розірвання шлюбу, просив розглянути справу за його відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Частиною 3 статті 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони 02 липня 2013 року зареєстрували шлюб у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис за № 1195, що підтверджено свідоцтвом про шлюб (а.с. 21).

Від шлюбу мають малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ., що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 30).

Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, відповідно до положень статті 112 СК України, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Разом з цим, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Згідно положень статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають спільні права та обов`язки.

Пунктом 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» (заява 56030/07) від 12 червня 2014 року встановлено: «Що стосується права на приватне та сімейне життя, Суд наголошує на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У зв`язку з цим повторно наголошується, що відповідно до статті 8 також надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку…, так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні. Таким чином, само по собі зрозумілим є те, що право особи на шлюб і право відкрито повідомляти про такій вибір охороняються Конвенцією, зокрема статтею 8 (право на повагу до приватного і сімейного життя)».

Суд вважає, оскільки сторони подружні відносини припинили й спільного господарства не ведуть, подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам дитини, примирення між ними неможливе, враховуючи, що спорів з приводу розподілу спільного майна та місця проживання дитини подружжя не має, позов підлягає задоволенню.

За приписами ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом з цим, оскільки позивач не заявляє вимог про стягнення судового збору з відповідача, про що зазначає у позові, суд вважає за необхідне судові витрати по справі залишити за позивачем.

На підставі вищенаведеного, керуючись статтями ст.ст. 5-8, 12-19, 23, 89, 128, 197, 200, 206, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, статтями 110-112 Сімейного кодексу України, суд -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 02 липня 2013 року у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис за № 1195, - розірвати.

Після розірвання шлюбу залишити позивачу прізвище « ОСОБА_1 ».

Судові витрати по справі залишити за позивачем.

Шлюб вважається припиненим у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

Рішення прийнято, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Рішення надруковане суддею в одному примірнику.

Суддя Р.О.Кузнецов