Ухвала

Іменем України

16 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 1412/2939/12

провадження № 61-21712ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Курило В. П.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 01 квітня 2019 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 30 жовтня 2019 року в справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби м. Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Бутенко А. В.,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеною скаргою, в якій просив визнати постанову державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби м. Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Бутенко А. В. (далі - Заводського ВДВС м. Миколаєва ГТУЮ у Миколаївській області) ВП № 57415051 від 23 жовтня 2018 року про відкриття виконавчого провадження та його дії при відкритті виконавчого провадження неправомірними та зобов`язати державного виконавця поновити його порушені права.

Скарга обґрунтована тим, що 17 січня 2014 року Заводським районним судом м. Миколаєва видано виконавчий лист № 2/487/41/13 про стягнення з нього на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» (далі - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») заборгованості за кредитним договором від 14 травня 2007 року № NKKLG204040037. 23 жовтня 2018 року державним виконавцем Заводського ВДВС м. Миколаєва ГТУЮ у Миколаївській області Бутенко А. В. з порушенням вимог статей 12, 16, 18 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 5741505. Порушення полягали у прийнятті до виконання виконавчого листа з порушенням трирічного строку пред`явлення виконавчого документу до виконання та від особи, яка не мала належних повноважень, наданих їй керівником Акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» Крумханзлом П ., яке 21 травня 2018 року змінило тип банку та найменування. Враховуючи наведене, ОСОБА_1 просив скаргу задовольнити.

Заводський районний суд м. Миколаєва ухвалою від 01 квітня 2019 року, залишеною без змін постановою Миколаївського апеляційного суду від 30 жовтня 2019 року, в задоволенні скарги відмовив.

28 листопада 2019 року ОСОБА_1 подав засобами поштового зв`язку касаційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 01 квітня 2019 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 30 жовтня 2019 року і ухвалити нове рішення, яким скаргу задовольнити, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики щодо строків пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання. Крім цього, справа має виняткове значення для нього у зв`язку з тим, що він раніше виконав рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 03 грудня 2013 року у справі № 2/487/1929/13 про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме - квартири АДРЕСА_1 , яка належала йому на праві приватної власності, на користь банку в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 14 травня 2007 року № NKKLG204040037 шляхом продажу цього житла та його виселення.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно з частинами 1, 2, 4 та 5 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття. Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: пред`явлення виконавчого документа до виконання; надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення, строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Відповідно до частин 3, 4 статті 16 Закону України «Про виконавче провадження» представництво юридичних осіб у виконавчому провадженні здійснюється їх керівниками чи органами, посадовими особами, які діють у межах повноважень, наданих їм законом чи установчими документами юридичної особи, або через представників юридичної особи. Повноваження представника юридичної особи у виконавчому провадженні можуть бути підтверджені довіреністю, виданою і оформленою відповідно до закону. Представник може вчиняти від імені особи, яку він представляє, усі процесуальні дії, що їх має право вчиняти така особа.

Пунктом 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, встановивши, що стягувач не порушував строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, оскільки він переривався, дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні скарги.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про розгляд скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Ухвалені судами у справі рішення та їх мотиви, з огляду на викладені заявником у касаційній скарзі аргументи, не свідчать, що рішення касаційного суду за наслідками розгляду касаційної скарги може мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а тому наявні підстави для відмови у відкритті касаційного провадження відповідно до частини четвертної статті 394 ЦПК України.

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 01 квітня 2019 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 30 жовтня 2019 року в справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби м. Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Бутенко А. В.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

В. П. Курило