У Х В А Л А

16 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 462/4435/15-ц

провадження № 61-21573ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Олійник А. С. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 01 серпня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 23 жовтня 2019 року у справі за позовом Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_3 , про зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до частини першої статті 33 ЦПК України протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03 грудня 2019 року мене визначено у справі як суддю-доповідача для розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 01 серпня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 23 жовтня 2019 року.

Постановою Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: головуючого - Олійник А. С., суддів: Гулейкова І. Ю., Погрібного С. О., Усика Г. І., Яремка В. В. від 30 жовтня 2019 року розглянуто у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Апеляційного суду Львівської області від 06 липня 2017 року.

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Рішення Апеляційного суду Львівської області від 06 липня 2017 року скасовано, рішення Залізничного районного суду міста Львова від 03 травня 2017 року залишено в силі. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 661 (шістсот шістдесят одну) грн 20 коп судового збору, сплаченого за розгляд справи у суді касаційної інстанції.

10 грудня 2019 року до Верховного Суду надійшло «заперечення на Постанову від 30.10.2019 року» від ОСОБА_1 на ім'я Голови Верховного Суду, яка вважає, що «судді захистили протиправні діяння ОСОБА_2 », просить скасувати постанову Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року, де головуючий суддя у справі - Олійник А. С.

У пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна людина має право на справедливий і відкритий розгляд справи незалежним і безстороннім судом упродовж розумного строку, встановленого законом.

У світлі прецедентної практики Європейського суду з прав людини об`єктивно безстороннім є судовий орган, діяльність якого відповідає таким критеріям: забезпечується не лише здійснення правосуддя, а й зовнішній вияв того, що відбувається; суддею створено достатні гарантії для усунення об`єктивно виправданих підстав (і навіть потенційної можливості) побоюватися, що він, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до частини першої статті 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

З огляду на викладене, а також те, що ОСОБА_1 вважає постанову суду від 30 жовтня 2019 року ухваленою з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з метою уникнення будь-яких сумнівів у неупередженості та об`єктивності судді Олійник А. С., заявляю самовідвід та передаю касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 01 серпня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 23 жовтня 2019 року для проведення повторного автоматизованого розподілу.

Керуючись пунктом 5 частини першої статті 36, статтями 39, 40 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Заявити самовідвід у справі за позовом Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_3 , про зобов`язання вчинити певні дії.

Касаційну скаргу передати на повторний автоматизований розподіл.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. С. Олійник