Справа № 405/8925/18
Провадження № 2/405/1539/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2019 року Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючої судді Іванової Л.А.

при секретарі Шумейко Ю.В.,

за участю учасників справи:

представника позивача ОСОБА_1 адвоката Вишні Чижової Г.В.

та представника відповідача міської ради міста Кропивницького Бардиш Є.М.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Кропивницький цивільну справу № 405/8925/18 за позовом ОСОБА_1 до Кіровоградської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Управління державного комітету по земельним ресурсам у м. Кіровограді, Державне підприємство «Центр Державного земельного кадастру», від імені якого діє Кіровоградська регіональна філія про визнання незаконним та скасування рішення Кіровоградської міської ради від 21 вересня 2010 року за № 3950 чотирнадцятої сесії п`ятого скликання в частині п.п. 27, 28, 29 «Про передачу громадянам безоплатно у власність земельних ділянок»,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до відповідача Кіровоградської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Управління державного комітету по земельним ресурсам у м. Кіровограді (25006 м. Кропивницький, вул. Тимірязєва, 68), Державне підприємство «Центр Державного земельного кадастру», від імені якого діє Кіровоградська регіональна філія, в якому просить визнати незаконним та скасувати рішення Кіровоградської міської ради від 21 вересня 2010 року за № 3950 чотирнадцятої сесії п`ятого скликання в частині п.п. 27, 28, 29 «Про передачу громадянам безоплатно у власність земельних ділянок», як таке, що не відповідає вимогам Закону та порушує її (позивача) охоронювані Законом інтереси; зобов`язати Кіровоградську міську раду надати їй (позивачу) дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 , загальною площею 0,1 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 25 лютого 2019 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

Представник відповідача міської ради міста Кропивницького Бардиш Є.М. в підготовчому судовому засіданні підтримав подане через канцелярію суду клопотання від 17.04.2019 року, яке зареєстровано в суді за вх. № 9598 про закриття провадження у справі, яке мотивоване тим, що за однією з позовних вимог позивач просив суд зобов`язати Кіровоградську міську раду надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 загальною площею 0,1 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, тобто позивач просить суд застосувати судовий захист шляхом втручання у дискреційні повноваження органу місцевого самоврядування, зокрема, видати рішення без дотримання встановленого порядку його прийняття та без врахування спільної думки депутатів міської ради, адже виключно на пленарних засіданнях міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин. При цьому, реалізуючи дискрецію при визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі. Тобто, рішення суб`єкта владних повноважень у сфері земельних відносин, яке має ознаки ненормативного акта та вичерпує свою дію після його реалізації, може оспорюватися з точки зору його законності, а вимоги про визнання рішення незаконним - розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо за результатами реалізації рішення у фізичної чи юридичної особи виникло право цивільне й спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер. У такому випадку вимога про визнання рішення незаконним може розглядатися як спосіб захисту порушеного цивільного права за статтею 16 ЦК України та пред`являтися до суду для розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо фактично підґрунтям і метою пред`явлення позовної вимоги про визнання рішення незаконним є оспорювання цивільного речового права особи (наприклад, права власності на землю), що виникло в результаті та після реалізації рішення суб`єкта владних повноважень. Якщо ж особа звертається до відповідних органів із заявами для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та для надання її у користування, за результатами розгляду яких ці органи приймають відповідні рішення, то в цих правовідносинах відповідач реалізує свої контрольні функції у сфері управління діяльністю, що підпадає під юрисдикцію адміністративного суду. Отже, розгляду адміністративними судами підлягають спори, що мають в основі публічно-правовий характер, тобто випливають із владно-розпорядчих функцій або виконавчо-розпорядчої діяльності публічних органів.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Вишня Чижова Г.В. (діє на підставі ордеру серії КР № 97733 від 03.03.2018 року) в підготовчому судовому засіданні заперечила щодо задоволення клопотання, вважаючи його необґрунтованим та безпідставним, та зазначаючи, при цьому, про відсутність передбачених ст. 255 ЦПК України підстав для закриття провадження у даній справі, просила відмовити в його задоволенні.

Дослідивши зміст заявленого представником відповідача клопотання про закриття провадження у справі, заслухавши представників сторін, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад учасників справи, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Згідно з положеннями ч.1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

У порядку цивільного судочинства може розглядатися будь-який приватноправовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є фізична особа, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист

Пункт 2 частини першої статті 4 КАС України визначив справою адміністративної юрисдикції публічно-правовий спір, в якому зокрема хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Відповідно до статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: 1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; 2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спорах між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом; 6) спорах щодо правовідносин, пов`язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; 7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації; 8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності; 9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов`язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб; 10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб; 11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони", за винятком спорів, пов`язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю; 12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України "Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень"; 13) спорах щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років".

Отже, юрисдикція адміністративного суду поширюється на публічно-правові спори, ознаками яких є не лише спеціальний суб`єктний склад (хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції), але й спеціальні підстави виникнення (виконання або невиконання такою стороною зазначених функцій).

До адміністративної юрисдикції відносяться ті справи, які виникають зі спорів в публічно-правових відносинах, що стосуються цих відносин, коли один із його учасників - суб`єкт владних повноважень, здійснює владні управлінські функції, в цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

Слід зазначити, що спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб`єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій.

Визначальними ознаками приватноправових відносин є юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права (як правило майнового) певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб`єкта владних повноважень.

Під час вирішення питання щодо компетенції суду слід урахувати суб`єктний склад спірних правовідносин, одним з яких є участь суб`єкта владних повноважень, визначити характер правовідносин, з яких виник спір, і кінцеву мету пред`явлення позову.

Статтею 12 ЗК України передбачено, що до повноважень міських рад у галузі земельних відносин на території міст належить: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; викуп земельних ділянок для суспільних потреб відповідних територіальних громад міст; організація землеустрою; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

У частині першій статті 122 ЗК України визначено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Реалізовуючи вказані вище повноваження, міська рада міста Кропивницького при прийнятті оспорюваного позивачем рішення від 21 вересня 2010 року за № 3950 діяла як орган місцевого самоврядування, здійснювала свої владні повноваження, та набула статусу учасника цивільно-правових відносин з приводу вирішення земельного спору.

При цьому, якщо особа стверджує про порушення її прав як наслідок рішень, дій чи бездіяльності органу місцевого самоврядування, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни або припинення її цивільних прав чи інтересів або пов`язані з реалізацією її майнових або особистих немайнових прав чи інтересів, то визнання таких рішень неправомірними та їх скасування є способом захисту відповідних цивільних прав та інтересів.

Аналізуючи викладене, а також враховуючи суб`єктний склад учасників справи, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для закриття провадження у справі, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, у зв`язку із чим в задоволенні клопотання представника відповідача міської ради міста Кропивницького Бардиш Є.М. про закриття провадження у справі, - слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 175-177, 193, 255 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання представника відповідача міської ради міста Кропивницького Бардиш Є.М. про закриття провадження у цивільній справі № 405/8925/18 за позовом ОСОБА_1 до Кіровоградської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Управління державного комітету по земельним ресурсам у м. Кіровограді, Державне підприємство «Центр Державного земельного кадастру», від імені якого діє Кіровоградська регіональна філія про визнання незаконним та скасування рішення Кіровоградської міської ради від 21 вересня 2010 року за № 3950 чотирнадцятої сесії п`ятого скликання в частині п.п. 27, 28, 29 «Про передачу громадянам безоплатно у власність земельних ділянок» залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена через Ленінський районний суд м. Кіровограда до Кропивницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга буде подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду, або в разі пропуску строку на апеляційне оскарження з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Лілія Андріївна Іванова