справа № 439/1839/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К РА Ї Н И

18 грудня 2019 р. м. Броди

Бродівський районний суд Львівської області

в складі:

головуючого судді Петейчука Б.М.,

з участю секретаря

судового засідання Ковальчук Н.І.,

заявник - ОСОБА_1 ,

представники позивача - адвокат Палащук Володимир Михайлович,

заінтересована особа - ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису стосовно ОСОБА_2 .

Стислий виклад позиції заявника.

Житловий будинок АДРЕСА_1 належить йому на праві приватної власності. З 2015 року у цьому будинку постійно проживає він із своєю дочкою ОСОБА_2 . Із 2017 року між ним та його дочкою почали виникати конфліктні ситуації з приводу усіляких дрібниць. 17.10.2019 заявник перебував у одній із житлових кімнат будинку, яка обладнана під його робочий кабінет, оскільки він практикує нетрадиційні методи лікування. Увечері до нього прийшла дочка, яка почала вимагати папку із документами, де на її думку, був договір про надання послуг інтернету. Папку він їй надав, однак , дочка почала на нього кричати і вимагати у грубій формі договір та гроші, які нібито залишились після смерті матері. Почався конфлікт, який переріс у шарпанину, під час якої вона нанесла йому удар книгою по горлові, та під час такої шарпанини вони обоє попадали. В результаті такого конфлікту йому було розсічено брову. 21.10.2017 він написав заяву у поліцію та звернувся за допомогою до лікаря. 13.12.2019 також із дочкою був конфлікт, однак обставин він не пам`ятає.

Стислий виклад позиції заінтересованої особи.

Заінтересована особа ОСОБА_2 , після смерті матері у 2015 році повернулася проживати за місцем своєї реєстрації у будинок її батька в м. Броди, який є місцем, у якому вона зареєстрована ще з 1990-х років. Іншого житла у неї немає. Будинок має 5 житлових кімнат, двома з яких користується виключно її батько, однією вона, а інші приміщення перебувають у спільному користуванні. Із 2017 року у неї із батьком почалися конфлікти. В цей же час батько почав хворіти. У 2018 році виник перший серйозний конфлікт, в ході якого її батько висловлював їй різні погрози, обіцяв вигнати з житла, та почав шарпати її за руку. 17.10.2019 вона дійсно заходила у кімнату батька, щоб він надав їй письмовий договір з приводу послуг інтернету, який їй необхідний для роботи, оскільки вона працює віддалено через інтернет зі свого помешкання. Батько почав спочатку сваритись на неї, ображати, виганяти із своєї кімнати, а далі почав душити її та наносити побої. Відразу на наступний день вона звернулась до лікаря та із заявою відповідного змісту поліцію. 13.12.2019 її батько почав кричати із своєї кімнати. Вона підійшла до нього, щоб з`ясувати, що сталося. Батько почав погрожувати їй та одразу комусь телефонувати, як вона зрозуміла у поліцію. ОСОБА_2 вважає, що подана заява до суду про видачу обмежувального припису має на меті виселити її із належного їй на праві користування житла. З цією метою і провокуються конфлікти саме батьком.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі.

16.12.2019 - ухвала про відкриття провадження у справі.

Норми матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню

Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з частиною третьою статті 26 цього Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У пункті 9 частини першої статті 1 згаданого Закону оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

З огляду на наведене вище, на думку суду, необхідною умовою для застосування судом до заінтересованої особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству є вчинення по відношенню до заявника домашнього насильства, що підлягає доказуванню.

Заявник має обґрунтувати необхідність видачі обмежувального припису.

Із змісту ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України вбачається, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Частиною 1 ст. 13 цього ж кодексу визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 2 цієї ж статті, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (Фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи.

Статтею 77 цього ж кодексу передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланнями на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Судом встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , про що свідчить письмова Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 19.11.2019 (а.с. 5).

В житловому будинку АДРЕСА_1 зареєстрована та постійно проживає ОСОБА_2 .

З Витягу з ЄДРДР від 20.11.2019 видно, що 21.10.2019 ОСОБА_1 звернувся у Бродівський ВП Золочівскього ВП ГУНП у Львівській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення, яке полягало в тому, що 21.10.2019 ОСОБА_2 за місцем свого проживання умисно завдала йому тілесних ушкоджень (а.с. 3).

Із виписки №6217 із медичної карти стаціонарного хворого вбачається, що ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 21.10.2019 по 28.10.2019 із діагнозом ІХС, забій обличчя, грудної клітки (а.с. 4).

З листа начальника СВ Бродівського ВП Золочівського ВП ГУНП у Львівській області Гуляйгродського А.В. від 20.11.2019 вбачається, що22.10.2019 Слідчим відділенням Бродівського ВП Золочівського ВП ГУНП у Львівській області відкрито кримінальне провадження №0000588 з ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України за заявою гр. ОСОБА_1 . Дане кримінальне провадження перебуває на стадії досудового розслідування (а.с. 8).

Із копії виписки з медичної карти ОСОБА_2 від 18.10.2019 вбачається, що ОСОБА_2 поставлений діагноз: забій-гематома обличчя, грудної клітки.

Висновки суду.

Із пояснень учасників справи , та досліджених доказів судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 протягом останніх 2 років існує конфлікт, одним із наслідків якого є звернення учасниками такого конфлікту до правоохоронних органів із заявами про вчинення кримінального правопорушення.

Суд відхиляє як доказ вчинення ОСОБА_3 насильства щодо заявника доводи про наявність кримінального провадження, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за зверненнями заявника, оскільки наявність таких відомостей не є доказом вини ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, враховуючи, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Сам по собі факт наявності тілесних ушкоджень у заявника, не може свідчити про вчинення щодо нього неправомірних дій ОСОБА_2 , які можуть кваліфікуватися як одна із форм домашнього насильства.

Самі по собі сварки заявника із заінтересованою особою, а також інші конфліктні ситуації, які виникають під час спільного проживання в одному будинку, також не можуть кваліфікуватись як домашнє насильство у формі психологічного насильства, якщо такі дії не викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку, не спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або не завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Окрім того, та обставина, що психологічне насильство дійсно відбулося, і що таке було вчинене саме заінтересованою особою - кривдником, також підлягає доказуванню.

На підставі зібраних у справі доказів у суду немає підстав вважати, що ОСОБА_2 вчинила домашнє насильство щодо ОСОБА_1 . Зібраними у справі доказами не підтверджено перед судом сам факт домашнього насильства.

Відтак, немає підстав для видачі обмежувального припису та визначення таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника і покладення на нього обов`язків, про які просить заявник.

Керуючись ст. 5, 9, 12, 19, 20, 81, 82, 141, 258, 259, 264, 265, 350-1 350-6, 353, 354 ЦПК України, Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" № 2229-VIII, суд, -

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису щодо ОСОБА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя: Б.М. Петейчук

18 грудня 2019 року