Справа № 175/3011/19
Провадження № 2/175/827/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(з а о ч н е)

24 жовтня 2019 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Бойко О.М.

з участю секретаря Філоненко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, -

в с т а н о в и в :

В липні 2019 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, посилаючись на те, що з вони з відповідачем не знаходились у зареєстрованому шлюбі, але за час спільного проживання без реєстрації шлюбу у них народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають разом з нею та знаходиться на її утриманні. Матеріальну допомогу відповідач не надає, а тому позивачка просила суд стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі на утримання неповнолітніх дітей на її користь у розмірі 3000 тисячі гривень щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення дітьми повноліття.

Позивачка до судового засідання не з`явилася, але суд враховує той факт що даний спір стосується інтересів малолітніх дітей, права яких у тому числі охороняються Державою, суд, враховуючи той факт, що позивачкою жодних заяв щодо відмови від позовних вимог також не надано, вважає за можливе провести розгляд справи без її участі на підставі доказів наявних у матеріалах справи, що відповідатиме інтересам малолітніх дітей.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином у встановленому законом порядку у відповідності до ст. 130 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223, 280 ЦПК України.

Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Встановлено, що сторони не перебували у зареєстрованому шлюбі але за час спільного проживання у них народилося двоє спільних дітей, а саме: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.4), що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданим виконавчим комітетом Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області 12 листопада 2015 року та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.9), що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданим виконавчим комітетом Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області 19 листопада 2009 року, які проживають разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні.

У позовній заяві позивач зазначає, що ОСОБА_2 працює не офіційно, але його заробіток позивачці не відомий, оскільки відповідач приховує його, аліменти на утримання інших осіб він не сплачує, стягнень по виконавчим листам не має, добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей не надає.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

У частині 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно ч.6 ст.12 зазначеного Закону батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Відповідно до ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно з ч. 1,2 ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

На підставі ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідності до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно зі ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Разом з тим, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів, який набрав чинності 08 липня 2017 року, до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України внесено зміни, згідно яких розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідач фізично здоровий, працює не офіційно, інших утриманців не має, а тому враховуючи матеріальний стан сторін, а також, те що відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання дітей, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивачки повністю та стягнувши аліменти з відповідача на утримання дітей у розмірі 3000 (три тисячі) грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення старшою дитиною повноліття, починаючи стягнення з 30 липня 2019 року.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі у розмірі 768,40 грн., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду.

Керуючись ст. ст. 180, 181, 182, 184 Сімейного кодексу України, ст.ст. 12, 13, 76, 130, 141, 223, 263-266, 280-282 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН: НОМЕР_3 ), аліменти на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН: НОМЕР_4 ) на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 року та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 3000 (три тисячі) грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення старшою дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повноліття (тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 ), починаючи стягнення з 30 липня 2019 року.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН: НОМЕР_3 ) у дохід Держави суму судового збору у розмірі 768,40 грн.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя О.М. Бойко