Справа №635/6268/18
Провадження № 2/635/291/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2019 року селище Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючий суддя О.М. Пілюгіна

секретар Письменна В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3, який діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності,

представник ОСОБА_2 ОСОБА_4, яка діє на підставі адвокатської угоди про надання правової допомоги від 11 грудня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

04 вересня 2018 року позивач звернулася до суду з позовом та просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частини від усіх видів його доходу (заробітку), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 01 січня 2015 року до досягнення дитиною повноліття 27 грудня 2030 року.

В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області від 12 серпня 2016 року. Від шлюбу сторони мають дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач забезпечує дитину матеріально з листопада 2017 року проте лише частково та не регулярно. Враховуючи таку поведінку відповідача та те, що з моменту фактичного припинення шлюбно-сімейних відносин між сторонами, а саме з грудня 2014 року, відповідач ухиляється від виконання своїх обовязків по сплаті аліментів, необхідно стягнути аліменти на утримання дитини починаючи з 01 січня 2015 року.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 30 жовтня 2018 року відкрито провадження по справі.

Відповідач подав суду відзив на позов, який доповнив, де вказав, що вимоги позивача визнає частково; не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ј частини від усіх видів доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня предявлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування вказав, що дійсно шлюбні відносини між сторонами фактично припинені у 2014 році, з цього часу подружжя проживало окремо. Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 12 серпня 2016 року шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. З моменту фактичного припинення шлюбних відносин ОСОБА_2 ніколи не ухилявся від матеріальної допомоги на утримання своєї дитини задля цього надавав грошові кошти готівкою на руки позивачу або шляхом перераховування на рахунок останньої в сумі коштів, яку зазначала сама позивач. При цьому, позивач не надала суду жодного доказу на підтвердження існування рішення суду про стягнення з ОСОБА_2 аліментів, а також того, що вона вживала заходи щодо одержання аліментів та, що відповідач ухилявся від їх сплати. Також відповідач вказав, що він офіційно працевлаштований та щомісячно отримує заробітну плату.

Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав вимоги свого довірителя, просив їх задовольнити з підстав викладених у позові, в подальшому в судове засідання не зявився, подав суду заяву в якій вимоги свого довірителя просив задовольнити в повному обсязі, також просив розглядати справу за його відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні позов визнала частково, не заперечувала проти стягнення з її довірителя аліментів на утримання дитини в розмірі ј частини від усіх видів його заробітку, починаючи з дня предявлення позову до суду (жовтень 2018 року) та до повноліття доньки; в задоволенні частини вимог позивача про стягнення аліментів, починаючи з 01 січня 2015 року просила відмовити, в подальшому в судове засідання не зявилась, подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності відповідача.

Будь-яких інших заяв та клопотань сторонами не надано.

Суд, дослідивши докази по справі, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який розірвано на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області від 12 серпня 2016 року (справа № 635/5014/16-ц провадження № 2/635/2392/2016).

Відповідач є батьком малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що свідчить свідоцтво про її народження серії І-ВЛ № 294408, що видано - 04 січня 2013 року виконавчим комітетом Безлюдівської селищної ради Харківського району Харківської області, актовий запис № 02 від 04 січня 2013 року.

За даними акту депутата 17 округу Безлюдівської селищної ради Харківського району Харківської області ОСОБА_6 від 16 серпня 2018 року, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та її дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, селище Безлюдівка, вулиця Чайковського, будинок 181, проте з 2014 року за вказаною адресою не проживають.

Також суду в якості доказів надано: копії чеків, копію трудового договору № 9, укладеного 28 листопада 2018 року між працівником ОСОБА_2 та фізичною особою, яка використовує найману працю ОСОБА_7; копії довідок про заробітну плату на імя ОСОБА_2 за червень, липень 2018 року; копія трудової книжки на імя ОСОБА_2 серії АС № 621501.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 Сімейного Кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного Кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, при цьому відповідно до частини другої цієї статті аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

Відповідно до частин 1-3 статті 181 Сімейного Кодексу України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 Сімейного Кодексу України враховує наступні обставини: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Враховуючи, що батьки мають рівні обовязки щодо утримання дитини, відповідач є батьком дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, і зобовязаний її утримувати, проти стягнення з нього аліментів на утримання доньки не заперечував, дитина проживає з матірю, яка несе основний тягар щодо забезпечення її утримання, тому суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача аліменти на утримання їх спільної доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до повноліття ОСОБА_5.

В задоволенні вимог позивача про стягнення аліментів на утримання дочки з 01 січня 2015 року суд відмовляє оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження того, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не змогла їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати, при цьому суд також враховує, що позивач не надала доказів, що вони з відповідачем мають домовленість про визначення участі відповідача щодо утримання дочки, і він не виконує погоджені умови, а відповідно до долучених до справи квитанцій про грошові перекази та виписки по картці рахунку відповідач перераховував позивачу грошові кошти і що вказані кошти не є аліментами на утримання дочки суду не доведено.

За викладених обставин, суд частково задовольняє вимоги позивача. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 13, 81, 141, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 75, 77-80, 84, 141, 180-182, 191 Сімейного Кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 04 вересня 2018 року та до досягнення ОСОБА_5 повноліття 27 грудня 2030 року.

В задоволенні вимог позивача в частині стягнення аліментів на утримання малолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з 01 січня 2015 року відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Харківський районний суд Харківської області.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП: НОМЕР_1, паспорт громадянина України серії МТ № 209048, виданий 15 грудня 2011 року Харківським РВ ГУМВС України в Харківській області, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, селище Безлюдівка, вулиця Чайковського, будинок 181, фактичне місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4.

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП: НОМЕР_2, паспорт громадянина України серії МН № 157165, виданий 04 серпня 2001 року Харківським РВ УМВС України в Харківській області, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, селище Безлюдівка, вулиця Чайковського, будинок 181.

Повне судове рішення складено 05 лютого 2019 року.

Суддя О.М. Пілюгіна