Справа № 630/43/19
Провадження № 2/630/89/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2019 року м Люботин

Люботинський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді Малихіна О.О.,

за участю секретаря Косенко С.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника Органу опіки та піклування Мухіна С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Люботин Харківської області за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області, про визначення місця проживання дитини, та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області, про визначення місця проживання дитини,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить визначити місце проживання малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з нею, її матір`ю.

В обґрунтування заявленого позову ОСОБА_5 вказувала, що з червня 2007 року і по 2010 рік вона проживала з ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу, і у них ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася спільна дитина - донька ОСОБА_4 . Але з появою дитини відносини між ними почали погіршуватися, та невдовзі ОСОБА_3 пішов жити до іншої жінки. Вона, ОСОБА_1 , залишилась проживати з донькою в будинку своїх батьків за адресою: АДРЕСА_1 . За цією ж адресою у 2014 році було зареєстроване постійне місце проживання дитини, ОСОБА_6 . Позивач також вказала у своєму позові, що на підставі заочного рішення Люботинського міського суду Харківської області від 11 жовтня 2010 року з ОСОБА_3 підлягають стягненню аліменти на утримання доньки. Але з боку відповідача станом на 01 жовтня 2018 року утворилась заборгованість по аліментам в розмірі 43882,26 грн., що спонукало її до звернення в правоохоронні органи про притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КК України. Натомість, ОСОБА_3 , який усі минулі роки не брав участі у вихованні доньки, звернувся до органу опіки та піклування із заявою про визначення місця проживання дитини разом з ним. Тому вона, ОСОБА_1 , вирішила захищати своє право на проживання з донькою в судовому порядку, виходячи з того, що вона повністю утримує доньку, забезпечує умови для її проживання та розвитку, належним чином виховує доньку, має позитивну характеристику за місцем мешкання та за місцем роботи. В той же час, істотною обставиною у вирішенні цього спору, на думку позивача, є те, що перебування доньки в сім`ї батька негативно вплине на її розвиток через крики і дорікання з його боку.

Ухвалою від 19 лютого 2019 року було відкрито провадження в справі та призначено проведення підготовчого засідання.

Відповідач ОСОБА_3 , не погоджуючись з позовом ОСОБА_1 , в межах строку для подання відзиву звернувся до суду з зустрічним позовом від 18 березня 2019 року, в якому просить визначити місце проживання малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з ним, її батьком, за адресою: АДРЕСА_2 .

В обґрунтування зустрічного позову ОСОБА_3 вказував, що з 2007 по 2010 роки він перебував з ОСОБА_1 у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу, під час яких у них ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась донька, ОСОБА_7 . Після припинення відносин з ОСОБА_1 він проживав в будинку своїх батьків, а у 2015 році зареєстрував шлюб з іншою жінкою, з якою проживає у будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 . Свої батьківські обов`язки по відношенню до доньки він виконував належним чином - оплачував дитячий садок, оплачував витрати на лікування, на придбання одягу, мобільного телефону та проводив з донькою час у розважальних закладах. Але, як йому стало відомо, умови проживання доньки в будинку, в якому вона мешкає разом з матір`ю, істотно погіршились через відключення газопостачання та велику заборгованість по кредиту. Донька проживає в будинку без опалення та елементарних побутових умов, бо не проводиться ремонт. Тому він запропонував ОСОБА_1 , аби донька деякий час жила разом з ним. Але ОСОБА_1 відмовила йому. Крім того, від доньки він дізнався, що мати за будь-яку провину піддає її фізичному і психологічному покаранню. Це спонукало його звернутися до Служби у справах дітей виконкому Люботинської міської ради Харківської області з заявою про перевірку умов проживання дитини та визначення місця проживання дитини разом з ним. Для цього він має належні житлово-побутові умови для нормального проживання та розвитку доньки, має постійну роботу і заробіток, аби самостійно утримувати доньку, та позитивні характеристики за місцем проживання. Натомість доводи ОСОБА_1 про ухилення від сплати аліментів він не визнає, що про обов`язок сплачувати аліменти на підставі заочного рішення суду він дізнався лише в липні 2018 року, хоча до того усі роки передавав особисто ОСОБА_1 гроші на утримання доньки. Інші докази, подані позивачем ОСОБА_1 , він вважає недопустимими та недостовірними.

Позивач ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_2 у визначений судом строк подала відзив на зустрічну позовну заяву, в якому не погодилась з доводами ОСОБА_3 , наголошуючи на тому, що він достеменно знав де і з ким проживає його донька. Але він усі ці роки поводився безвідповідально по відношенню до доньки та навіть не згадував про неї, не цікавився її потребами. Тому спроби ОСОБА_3 забрати доньку до себе, вона розцінює як реакцію на її звернення до поліції про притягнення до кримінальної відповідальності за несплату аліментів.

Інших письмових заяв по суті справи від учасників не надходило.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги за первісним позовом підтримали повністю та просили їх задовольнити; проти задоволення вимог за зустрічним позовом вони заперечували. В своїх поясненнях ОСОБА_1 і ОСОБА_2 наголошували на тому, що ОСОБА_3 тривалий час не працює, раніше був засуджений за вчинення злочину, пов`язаного з наркотиками, притягується до кримінальної відповідальності за ухилення від сплати аліментів, з донькою стосунків не підтримував. Тому усі його дії по відношенню до доньки вони розцінюють не інакше як відповідь на спроби ОСОБА_1 домогтися сплати аліментів. Наразі, усі обов`язки по вихованню та утриманню дитини виконую лише вона, ОСОБА_1 , для доньки в будинку створені належні умови - є ліжко, письмовий стіл, комп`ютер, у призначеній для неї окремій кімнаті проводиться ремонт.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення первісного позову ОСОБА_1 заперечував та просив задовольнити вимоги за зустрічним позовом, який підтримав в повному обсязі. Але ОСОБА_3 наголосив на тому, що наразі він не бажає змінювати для доньки місце її проживання, його головна мета звернення до суду - це домогтися від ОСОБА_1 забезпечити його дочці належні, а найголовніше, безпечні умови проживання в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який за своїм станом є аварійним. Саме за цим він звертався з письмовою заявою до Органу опіки та піклування наприкінці 2018 року, бо був занепокоєний тим, що в будинку, в якому мешкають ОСОБА_1 та його донька ОСОБА_4 , відключили газопостачання за борги. Тому для опалення в будинку ОСОБА_1 та її мати використовують стару піч, а їжу готують на електроплитці, що призводить до збільшення навантаження на електромережу в будинку. На його переконання, позивач ОСОБА_1 не може забезпечити дотримання протипожежних норм при експлуатації житлового будинку, що загрожує життю дитини.

Представник органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області Мухін С.О. в судовому засідання пояснив, що на підставі заяви ОСОБА_3 спеціалістами Служби у справах дітей проведено перевірку житлово-побутових умов проживання дитини ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 . Було встановлено, що для дівчинки в будинку виділена окрема кімната, в якій проводиться ремонт, але у неї є в наявності ліжко, письмовий стіл, робоче місце з комп`ютером, в будинку було чисто, санітарні умови прийнятні для проживання. Тому підстав для відібрання дитини від матері на той час не було. У своєму виступі представник ОСОБА_8 також пояснив, що у вирішені по суті позовних вимог за первісним і зустрічним позовами покладається на розсуд суду.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дослідивши подані сторонами докази, суд встановив наступне.

Сторони, ОСОБА_1 і ОСОБА_3 , з червня 2007 року по 2010 рік проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу та у них ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась донька ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_1 , виданого 01 липня 2009 року відділом РАЦС Люботинського міського управління юстиції Харківської області.

Сторони в своїх поясненнях підтвердили те, що дитина ОСОБА_4 від народження постійно проживає разом з матір`ю в будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Записами в книзі про реєстрацію громадян, що проживають в буд. АДРЕСА_1 також підтверджується те, що ОСОБА_4 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , має зареєстроване місце проживання за вказаною адресою з 06 серпня 2014 року.

Подібні обставини суд встановив під час розгляду справи № 2-502/10 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів. Заочним рішенням від 11 жовтня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені в повному обсязі та з ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з тих підстав, що дитина постійно проживає з матір`ю та перебуває на її утримання, а батько дитини проживає окремо та матеріальної допомоги не надає.

Згідно із ст. 141 СК України, ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що була ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дитини.

Відповідно до принципів 2 та 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків; місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

За ч.ч. 1, 2 ст. 161 цього Кодексу якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , а також має постійне місце роботи - з 25 лютого 2019 року обіймає посаду поліцейського в Управлінні патрульної поліції в Харківській області, а перед тим, з 17 лютого 2017 року, працювала на посаді молодшого інспектора-кінолога у відділі охорони Харківської виправної колонії № 43. За цим місцем роботи ОСОБА_1 характеризувалася позитивно, про що свідчить характеристика, видана начальником установи. Крім того, за місцем свого мешкання в АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 теж характеризується виключно позитивно, про що головою квартального комітету № 49 м. Люботин було видано відповідну характеристику від 23 листопада 2018 року.

Щодо відповідача ОСОБА_3 , то він також має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 , але фактично мешкає в будинку своєю дружини за адресою: АДРЕСА_2 . Починаючи з 20 вересня 2018 року, ОСОБА_3 він працював на посаді Електрозварника на авт/напівавтоматичних машинах в АТ «Новий Стиль», що підтверджується відповідною довідкою № 2018/526 від 07 листопада 2018 року. Але зі слів ОСОБА_3 , він звільнився з вказаного місця роботи 15 травня 2019 року. За місцем фактичного мешкання ОСОБА_3 характеризується позитивно, про що головою квартального комітету № 60 м. Люботин було видано відповідну характеристику від 13 листопада 2018 року. Однак ОСОБА_3 раніше притягувався до кримінальної відповідальності та має не погашену судимість за вчинення злочину, пов`язаного з обігом наркотиків, передбаченого ч. 1 ст. 310 КК України.

За дорученням суду органом опіки та піклування в особі виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області подано суду висновок про доцільність визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_4 , 2009 року народження, з матір`ю ОСОБА_1

Такий висновок ґрунтується на підставі проведеної перевірки житлово-побутових умов в будинках, в яких проживають дитина та її батьки. Як зазначив орган опіки та піклування у своєму висновку, в будинку за місцем проживання батька створені кращі умови для проживання дитини. В той же час, до уваги взято витяг із протоколу психологічних консультацій та практичних занять від 29 січня 2019 року, які проводив практичний психолог для покращення психічного стану ОСОБА_6 в зв`язку з сімейною ситуацією. Такі заняття з дитиною виявили, що ОСОБА_10 постійно перебуває у нервовому напруженні під час спілкування з батьком. В той же час, результати психодіагностики дитини показали сильну прихильність до матері та неприйняття батька, відсутність прихильності до нього.

Під час судового розгляду за ініціативою позивача ОСОБА_1 були допитані свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які пояснили суду, що знайомі з сім`єю ОСОБА_13 та доволі часто були у низ в гостях. Дівчинка - ОСОБА_7 , завжди виглядає охайно, привітна, добре поводиться з іншими дітьми та старшими людьми. Свідки також підтвердили, що вихованням ОСОБА_9 займається її мати, ОСОБА_1 , в будинку у дитини є своє ліжко, письмовий стіл з комп`ютером, в будинку також є ванна. На думку свідків, умови проживання в будинку відповідаючи рівню доходів сім`ї, що не впливає на розвиток дитини. Також свідки повідомити, що в бесіді про батька, якщо такі виникали, дитина воліє про нього не згадувати або називала його лише на ім`я ОСОБА_14 , а не тато чи батько.

Свідок ОСОБА_15 пояснила суду, що вона є рідною матір`ю ОСОБА_1 та рідною бабусею ОСОБА_4 , та підтвердила, що будинок за адресою: АДРЕСА_1 , вона прийняла у спадщину після смерті батьків. В одній з кімнат будинку вона з донькою розпочали ремонт власними зусиллями, аби зробити для онуки окрему кімнату. Свідок також пояснила, що коли онука почала ходити до школи, то інколи її забирали до себе батьки ОСОБА_3 А коли ОСОБА_3 почав проживати окремо від батьків, то ОСОБА_10 інколи їздила до нього в гості. Але повернувшись від батька, ОСОБА_10 про своє перебування у батька нічого сама не розповідала, а вона не примушувала її до такої розмови.

Оцінюючи показання свідків, суд дійшов висновку, що вони правдиво і об`єктивно відображають взаємовідносини в сім`ї ОСОБА_1 щодо ставлення до дитини та виконання нею батьківських обов`язків.

Про належну увагу матері до виховання доньки також відображено в характеристиці на ученицю 4 класу КЗ «Люботинська спеціалізована школа-інтернат І-ІІІ ступенів «Дивосвіт»» Харківської обласної ради Яковлєву ОСОБА_16 , яка була складена директором ОСОБА_17 і класним керівником ОСОБА_18 .

Згідно із довідкою КЗОЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Люботинської міської ради Харківської області від 22 листопада 2018 року, дитину під час відвідування лікаря завжди супроводжує мати ОСОБА_1 , батько у догляді за дитиною участі не приймає.

За ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Принцип 6 Декларації прав дитини, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір`ю лише у винятковій ситуації, не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі ст.141 СК України, так і зі змісту Конвенції про права дитини.

Поняття «розлучення» не співпадає з поняттям «визначення місця проживання», оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням. Тим більш, що відповідач не заперечує проти спілкування дитини з матір`ю. Крім того, сімейне законодавство не виключає визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком незалежно від віку дитини.

Позиція, що дитина може бути розлучена з матір`ю у виняткових випадках, також викладена у рішенні Європейського Суду з прав людини від 18 грудня 2008 року № 39948/06 у справі «Савіни проти України».

Тобто для розлучення малолітньої дитини з матір`ю необхідна наявність виняткових обставин, що передбачені ч. 2 ст. 161 СК України.

Про істотне значення обставин, визначених диспозицією ст. 161 СК України, для правильного вирішення спору про місце проживання дітей, зазначено й у правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові № 6-2445цс-16 від 14 грудня 2016 року, який є обов`язковим для усіх судів України.

З метою з`ясування думки дитини ОСОБА_6 при вирішенні даної справи, її було запрошено в судове засідання. ОСОБА_10 розповіла про умови свого проживання, про відносини між нею та матір`ю і бабусею, про своє навчання у школі та вподобання. Вона також розповіла про своє перебування в гостях у батька, який вже кілька років проживає з іншою жінкою на ім`я ОСОБА_19 . Але краще себе вона почуває вдома, з матір`ю і бабусею. Також ОСОБА_10 розповіла про те, чому називає ОСОБА_3 не татом, а лише на ім`я ОСОБА_14 . Вона ображена на нього, бо той тривалий час не виконує того, що обіцяв їй, а тато так не повинен себе поводити. Тому вона хоче й надалі жити з своєю мамою.

З огляду на вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що досліджені докази свідчать про вищий рівень ставлення до виконання батьківських обов`язків з боку ОСОБА_1 , ніж з боку ОСОБА_3 . При цьому суд відхиляє доводи ОСОБА_3 про належне виконання батьківських обов`язків протягом тривалого часу, оскільки представлені ним фінансові документи - квитанції про оплату за дитячий садок до 2015 року та прибуткові касові ордери про оплату стоматологічних послуг, лише можуть вказувати на оплату певних витрат на дитину, обумовлених її розвитком або станом здоров`я. Але такі документи не підтверджують виконання батьківських обов`язків з фізичного, духовного та морального розвитку дитини.

При вирішенні заявлених позовних вимог суд також бере до уваги прихильність малолітньої дитини до матері та звичного для неї місця проживання, що, на думку суду, має істотне значення у вирішенні спору про місце проживання дитини. Тому суд визначає місце проживання малолітньої ОСОБА_4 разом з матір`ю ОСОБА_1 , тому задовольняє первісний позов повністю, що виключає задоволення зустрічного позову.

Однак, залишення без задоволення зустрічного позову ОСОБА_3 ніяким чином не позбавляє його права приймати участь у вихованні доньки, у спілкуванні з нею та піклуватися про створення безпечних умов для життя, здоров`я та морального виховання доньки.

Одночасно з цим, суд стягує з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати на оплату судового збору в сумі 768,40 грн., які підтверджені документально.

Керуючись ст.ст. 7, 19, 141, 160, 161 СК України, ст.ст. 10-13, 76-81, 141, 263, 265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Первісний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю, ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ідентифікаційний № НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний № НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , витрати по оплаті судового збору в сумі 768,40 грн.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну і резолютивну частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складений 16 серпня 2019 року.

Суддя О. О. Малихін