Справа № 183/1368/18
№ 2/183/358/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2019 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Городецького Д. І.

секретаря судового засідання Пономаренко О.О.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про відшкодування майнової шкоди,

в с т а н о в и в :

15 березня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди.

Ухвалою суду від 17 квітня 2018 року відкрите провадження у справі.

Ухвалою суду від 12 листопада 2018 року до участі у справі в якості третьої особи залучено Національну акціонерну страхову компанію «Оранта».

Ухвалою суду віл 12 листопада 2019 року витребувані докази у справі.

Ухвалою суду від 28 лютого 2019 року закрите підготовче провадження, справа призначена до розгляду по суті.

24 жовтня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з уточненням позовних вимог.

На обґрунтування вимог ОСОБА_1 посилалася на те, що на праві власності їй належить автомобіль марки «Форд Фієста», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

14.09.2017 року о 07.15 годині на 200 + 500м. автодороги Харків - Сімферополь відповідач ОСОБА_3 , керуючи автомобілем ВАЗ 21061, реєстраційний номер НОМЕР_2 , не обрав безпечну швидкість руху автомобіля, та не врахувавши дорожню обстановку допустив зіткнення з належним їй автомобілем «Форд Фієста» під керуванням водія ОСОБА_1 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди працівниками правоохоронних органів було складено протокол про адміністративне правопорушення, результатом розгляду якого в Новомосковському міськрайонному суді Дніпропетровської області стала постанова у справі № 183/4930/17 від 13.12.2017 року. Відповідно до постанови суду відповідача ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього штраф у розмірі 340 грн.

Позивач ОСОБА_1 зазначила в заяві, що відповідно до звіту №8017 про оцінку вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу, загальна вартість ремонту належного їй автомобіля складає 163 066 грн. 42 коп.

Відповідальність відповідача була застрахована та страхова компанія зобов`язалась виплатити їй страхову суму у розмірі 53 000 грн. 00 коп.

Таким чином, з урахуванням того, що страховою компанією їй буде компенсовано частину спричиненої відповідачем шкоди невідшкодованою залишається сума збитку яка становить 110 066 грн. 42 коп.

В заяві про уточнення позовних вимог від 24 жовтня 2019 року позивач ОСОБА_1 зазначила, що нею витрачено на ремонт автомобіля 100 000 грн. Страхова компанія виплатила їй страхове відшкодування в розмірі 53 248 грн. Таким чином, їй не було відшкодовано 44 752,00 грн.

Враховуючи наведене, в позовній заяві ОСОБА_1 , з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, посилаючись на вимоги ст.ст. 1166, 1187 ЦК України, просила суд стягнути з ОСОБА_3 на її, ОСОБА_1 користь матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 44 752,00 грн.

В позовній заяві позивач ОСОБА_1 та її представник підтримали позов в повному обсязі, посилалися на підстави звернення до суду, вкладені в заяві, просили суд задовольнити вимоги.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник в судовому засіданні позов не визнали, посилалися на те, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована, страховиком є Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну майну становить 100 000, 00 грн. Позивач не звертався до страхової компанії, не оспорював оцінку вартості матеріального збитку, який проводився з ініціативи страхової компанії, в зв`язку з чим, вимоги є необґрунтованими.

Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», як третя особа, в своїй заяві просила суд розглядати справу без участі представника компанії.

Заслухавши сторони, представників сторін, дослідивши надані сторонами письмові докази, суд приходить до нижченаведеного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником автомобілю марки «Форд Фієста», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. (а.с.8)

Постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 грудня 2017 року ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі 340 грн.

Постановою суду ОСОБА_3 було визнано винним в тому, що 14.09.2017 року о 07.15 годині на 200 + 500 м. автодороги Харків - Сімферополь він, керуючи автомобілем ВАЗ 21061, реєстраційний номер НОМЕР_2 , не обрав безпечну швидкість руху автомобіля, та не врахувавши дорожню обстановку допустив зіткнення з належним їй автомобілем «Форд Фієста» АЕ7497СТ під керуванням водія ОСОБА_1 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. (а.с.9).

У відповідності до ч. 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Таким чином, суд вважає доведеною та такою, що не підлягаю доказуванню, вину відповідача ОСОБА_3 в наслідках дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль, належний позивачу ОСОБА_1 .

Судом також встановлено, що у відповідності до Полісу № АМ/0727084 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, цивільна правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована, страховик - Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», забезпечений транспортний засіб - автомобіль ВАЗ 21061, реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с.74).

Згідно до матеріалів страхової справи, наданої Національною акціонерною страховою компанією «Оранта»:

-складений страховий акт від 17,11.2017 р. (а.с.90);

-проведене авто-товарознавче дослідження, відповідно до якого, матеріальний збиток, завданий власникові автомобілю марки «Форд Фієста», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 в результаті його пошкодження при ДТП складає 53 758,76 грн. (а.с.100);

-проведений розрахунок страхового відшкодування (а.с.90 зворот);

-проведені виплата ОСОБА_1 страхового відшкодування в розмірі 53 248,76 грн. (а.с. 92).

Як зазначалося вище, в позовній заяві позивач ОСОБА_1 посилалася на те, що нею проведений відновлювальний ремонт автомобіля, нею витрачено на ремонт автомобіля 100 000 грн.

У відповідності до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем не надано суду належних, достатніх доказів того, що нею на проведення відновлення автомобіля витрачено 100 000 грн.

Крім того, частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.2 ст.1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

В той же час, відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

За статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов`язаний: при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», учасники дорожньо-транспортної пригоди зобов`язані: вжити заходів для невідкладеного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, у випадках, передбачених цим Законом, МТСБУ про настання дорожньо-транспортної пригоди (п.33.1.2).

Статтею 38 цього ж Закону встановлено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умови визначених у підпунктах 33.1.2. пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Таким чином, учасники справи згідно з її матеріалами мають декілька зобов`язань :

-деліктне зобов`язання між позивачем та відповідачем - із завдання шкоди внаслідок ДТП;

-договірне зобов`язання між відповідачем і страховою компанією - за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону).

Обмеження набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) випадками, які визначені у статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,зумовлене тим, що набуття вказаного права щоразу після відшкодування цим страховиком шкоди потерпілому суперечило би меті страхування цивільно-правової відповідальності, об`єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди та яке забезпечує, зокрема, їх захист.

Щодо особи, зобов`язаної відшкодувати шкоду слід зазначити наступне.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені у договорі страхування.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

За загальним правилом, викладеним у пункті 5 частини першої статті 991 ЦК України, страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків.

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає спеціальні правила щодо наслідків невиконання страхувальником обов`язку перед страховиком.

З матеріалів справи вбачається, що доказів неповідомлення відповідача страхової компанії про подію ДТП не надано. Навпаки, матеріали справи свідчать про складення за замовленням страхової компанії висновку про розмір збитків та наступну виплату суми страхового відшкодування.

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Таким чином, покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди (див. пункт 35 цієї постанови). А тому, страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Крім того, за приписами ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Позивачем не надано доказів того, що він звертався до страховика з вимогою про сплату означеної суми та з наданням відповідних документів на її підтвердження та страховиком відмовлено у її виплаті суду не подано.

Таким чином, позивачем належними доказами та допустимими доказами не доведено факту порушення його майнових прав на отримання сум відшкодування матеріальної шкоди відповідачем у справі.

Таким чином, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо згідно з цим договором або Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Враховуючи наведене, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 належить відмовити.

Керуючись ст.ст. 76-81, 89, 258-259, 263-268 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про відшкодування майнової шкоди - відмовити.

Учасники справи:

- заявник: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;

- відповідач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

- третя особа - Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», місцезнаходження м. Київ, вул. Здолбунівська, будинок 7Д.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути поданою до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 17 грудня 2019 року.

Суддя Д.І. Городецький