Номер провадження: 22-ц/813/7151/19
Номер справи місцевого суду: 520/8524/18
Головуючий у першій інстанції Васильків О. В.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Комлевої О.С.,

Цюри Т.В.,

за участю:

секретаря Ющак А.Ю.,

апелянта ОСОБА_1 ,

представника ОСОБА_1 адвоката Кириленка А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 24 червня 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини та на матір дитини,

встановив:

09.07.2018 року позивачка ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 4000,00 грн. на місяць, починаючи стягнення з дати звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття; стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти на утримання дружини в розмірі 2500,00 грн. на місяць, починаючи стягнення з дати звернення до суду і до досягнення дитиною ОСОБА_3 віку трьох років; рішення суду в межах платежу по аліментам на дитину та дружину за один місяць допустити до негайного виконання.

В своїх позовних вимогах позивач посилалась на те, що 15.02.2018 року між сторонами був укладений шлюб, від якого у сторін народився син, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак відповідач ніякої допомоги на його утримання не надає.

Окрім того, позивачка пояснила, що на даний час син проживає з позивачкою та відповідач не надає матеріальної допомоги як на утримання дитини, так і на її утримання, у зв`язку з чим позивачка змушена звернутись до суду. При цьому сторона позивачки наполягала на тому, що відповідач працює моряком на іноземній компанії, у зв`язку з чим має достатній дохід для сплати аліментів у вказаному розмірі.

Ухвалою від 18.07.2018 року провадження у справі відкрито.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 07.11.2018 року по справі №520/8524/18 позовні вимоги ОСОБА_2 було задоволено та стягнуто на її користь з ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 4000,00 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09.07.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Також стягнуті з ОСОБА_1 аліменти на утримання дружини в сумі 2500,00 грн. щомісячно, та на користь держави - судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Разом з тим, ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 19.12.2018 року заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 07.11.2018 року скасовано та призначено справу до розгляду за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини та на матір дитини, за правилами спрощеного позовного провадження.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 24 червня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_2 були задоволені частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , у твердій грошовій сумі у розмірі 3500,00 грн. (три тисячі п`ятсот гривень 00 копійок), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09.07.2018 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дружини в сумі 2000,00 грн. (дві тисячі гривень 00 копійок) щомісячно, починаючи з 09.07.2018 року до досягнення ОСОБА_3 трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні 80 копійок).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування вищевказаного рішення, та постановлення нового,яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2 та встановити розмір аліментів на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 у розмірі 1000 грн., та на утримання дружини ОСОБА_2 - 500 грн., посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Звертаючись до суду з позовом, позивачка посилалась на те, що 15.02.2018 року між сторонами був укладений шлюб. Від шлюбу у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Оскільки на даний час син проживає з позивачкою, а відповідач не надає матеріальної допомоги як на утримання дитини, так і на її утримання, вона просила стягувати щомісячно з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 4000 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, а також на її утримання як дружини, у розмірі 2500,00 грн. на місяць, починаючи стягнення з дати звернення до суду і до досягнення дитиною ОСОБА_3 віку трьох років. При цьому сторона позивача наполягає на тому, що відповідач працює моряком на іноземні компанії, у зв`язку з чим має достатній дохід для сплати аліментів у вказаному розмірі.

Заперечуючи проти позовної заяви та ухваленого судового рішення, відповідач та заявник апеляційної скарги ОСОБА_1 посилався на те, що він дійсно є моряком, однак останній раз він був в рейсі та повернувся 17.01.2018 року, тобто майже 2 роки назад. В подальшому він працює нерегулярно, у тому числі за кордоном будівельником, постійного доходу не отримує, в даний час він вже два місяці ніде не працює, перебуває в пошуках роботи.

Крім того, заявник апеляційної скарги та його представник зазначили, що відповідач готовий надавати матеріальну допомогу дитині та брати участь у її вихованні, проте позивачка чинить йому опір у спілкуванні з дитиною. При цьому відповідач вказав, що відповідач фінансово допомагає своїй матері, яка тривалий час не працює та доглядає за дітьми. Вказаний до стягнення розмір аліментів є дуже великим для відповідача та не відповідає його матеріальному становищу, тому він не має можливості виплачувати аліменти саме в такому розмірі, хоча готовий та буде платити меншу суму, а саме: щомісячно по 1000 грн. - на утримання дитини, та по 500 грн. - на утримання дружини.

Ухвалюючи судове рішення, суд обгрунтовано виходив із того, що у відповідності до копії особової справи моряка, фахівця матроса, копії робочого диплому матроса, посвідчення особи моряка, в якому наявні відмітки щодо перебування за кордоном в рейсах, відповідач є моряком (а.с.25-39, 40-48).

Крім того, суд врахував, що згідно повідомлення Адміністрації Іллічівського морського порту ДП «Адміністрація морських портів України» особі моряка Горчакову О.А. 12.04.2018 року оформлювалось посвідчення моряка строком на 5 років (а.с.49-53);

Суд також врахував, що відповідно до звіту Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, наявна інформація про перетинання відповідачем 9 разів кордону держави у період з 01.01.2015 по 26.07.2018 року (а.с.56).

Крім того, стороною відповідача ОСОБА_1 суду надано послужну книжку моряка № НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , видану 20.06.2012 року, з якої вбачається, що останньою датою заповнення є 17.01.2018 року (а.с.118-124).

У відповідності до ухвали про витребування доказів судом першої інстанції від Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України отримано витяг з наявною інформацією щодо перетинання державного кордону України відповідачем ОСОБА_1 за період з 09.07.2018 року по час надання відповіді (а.с.144), з якого вбачається, що ОСОБА_1 перетинав державний кордон 16.08.2018 року (виїзд), 18.08.2018 року (в`їзд), 02.10.2018 року (виїзд), 13.02.2019 року (в`їзд), 21.02.2019 року (виїзд).

Крім того, в суді апеляційної інстанції оглянутий паспорт громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 , із якого вбачається, що в період з 17.07.2019 року по 15.10.2019 року він перебував за кордоном (а.с.220), тобто майже три місяці.

На питання суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 зазначив, що, починаючи з 17.01.2018 року він не працює моряком на судах закордонного плавання, а в указаний період часу працював за кордоном будівельником, постійного заробітку не має. За цей тримісячний період він отримав приблизно по 12 000 грн. в місяць, однак тепер знову не працює протягом двох місяців, перебуває в пошуках роботи.

Таким чином, вказаними обставинами підтверджується те, що відповідач ОСОБА_1 дійсно є моряком, однак в останній час протягом майже 2-х років не працює на судах закордонного плавання, має нерегулярні заробітки, розмір яких судом апеляційної інстанції не встановлено, проте приблизно цей розмір складає не більше 8000 грн. в місяць.

Також судом першої інстанції взято до уваги, що матеріали справи мають докази на підтвердження переказів відповідачем грошових коштів на рахунок позивача, на суми 974,87 грн. від 30.06.2018 року, та 1600,00 грн. від 15.08.2018 року (а.с.89-90).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, який при ухвалені рішення керувався положеннями ч. 2 ст. 182 СК України, якими передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Крім того, відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування та найважливішим обов`язком батьків.

Статтею 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, регламентовано, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Суд також обгрунтовано виходив із того, що ст. 84 СК України зазначає, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач ОСОБА_1 зобов`язаний сплачувати на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання їх сина ОСОБА_3 щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, а також на користь ОСОБА_2 щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку.

Разом з тим, на думку колегії суддів ті обставини, що відповідач ОСОБА_1 до теперішнього часу працює моряком і має достатній дохід для сплати аліментів на утримання сина щомісячно по 4000 грн. і на утримання дружини по 2500 грн., є нічим іншим, як припущенням суду, який у відповідності до ч. 6 ст. 81 УПК України не може слугувати доказом у справі.

Разом з тим, на переконливу думку колегії суддів, а також враховуючи вимоги міжнародного права, а також чинного законодавства України, відповідач ОСОБА_1 зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття у розмірі аліментів, який має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

У зв`язку з чим, колегія суддів вважає за необхідне стягувати з відповідача ОСОБА_1 аліменти на утримання сина до досягнення ним повноліття щомісячно у розмірі 2500 грн., та утримувати позивачку ОСОБА_2 до досягнення їх сином трирічного віку по 1500 грн. щомісячно.

Вказаний розмір аліментів буде достатнім для утримання позивачки та неповнолітнього сина сторін, не поставить ні позивачку, ні відповідача в скрутне матеріальне становище та буде відповідати принципам законності, справедливості і розумності судового рішення.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги частково надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти позовних вимог, оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги його частково спростовують, оскільки рішення ухвалено не у повній відповідності до вимог матеріального і процесуального права.

У зв`язку з цим, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржуване рішення суду змінити, та зменшити суму аліментів, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , на утримання їх сина ОСОБА_3 з 3500 грн. до 2500 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, а також зменшити суму аліментів, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , на її утримання з 2000 грн. до 1500 грн. щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку. В решті рішення слід залишити без змін.

Крім того, оскільки зазначена справа згідно п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України є малозначною, то у відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п.4 ч.1 ст. 376, ст.ст. 381 384, 389, 389 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 24 червня 2019 року змінити.

Зменшити суму аліментів, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , на утримання їх сина ОСОБА_3 з 3500 грн. до 2500 грн. щомісячно.

Зменшити суму аліментів, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , на її утримання з 2000 грн. до 1500 грн. щомісячно.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 18.12.2019 року.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

О.С. Комлева

Т.В. Цюра