КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 752/2605/13-ц Головуючий у 1 інстанції: Плахотнюк К.Г.
провадження № 22-ц/824/9838/2019 Суддя-доповідач: Олійник В.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 грудня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Олійника В.І.,

суддів: Заришняк Г.М., Кулікової С.В.,

при секретарі Бондаренко І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києві від 24 грудня 2015 року у складі судді Плахотнюк К.Г. у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» до ОСОБА_1 , третя особа: приватне підприємство «Ратмир Соло» (ПП «Свічколап трейдінг»), Товариство з обмеженою відповідальністю «Феномен Солюшнз», про звернення стягнення на майно,-

в с т а н о в и в :

У травні 2012 року позивач ПАТ «Марфін Банк» звернувся до суду із зазначеним позовом, який обґрунтовував тим, що 27.09.2005 року між ВАТ «МОРСЬКИЙ ТРАНСПОРТНИЙ БАНК», правонаступником якого за всіма правами та обов`язками від 12 листопада 2010 року є ПАТ «Марфін Банк» та ПП «СВІЧКОЛАП трейдінг» було укладено кредитний договір №76/K про надання кредиту у вигляді кредитної лінії від 27.09.2005 року з кінцевим терміном погашення до 27.09.2010 року включно з лімітом заборгованості 1 500 000 доларів США для поповнення обігових коштів, фінансування витрат на ремонт виробничих і офісних приміщень, придбання нерухомого майна зі сплатою за користування кредитними коштами 14,5% річних за фактичний період користування від фактичної суми заборгованості за кредитом щомісяця та погашенням кредиту відповідно до графіку.

З метою забезпечення зазначеного кредитного договору між кредитором та ОСОБА_1 28.09.2005 року було укладено іпотечний договір №655, предметом якого була квартира АДРЕСА_1 та належить відповідачці на праві власності на підставі свідоцтва про право власності від 08.12.2004 року, виданого Головним управлінням житлового забезпечення міста Києва на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення за №2252-С/КІ від 01.12.2004 року.

Зазначав, що на момент укладення договору іпотеки сторони визначили, що вартість предмету іпотеки склала 851 729 грн., що за курсом валют НБУ на момент укладення цього договору складало 168 859, 20 доларів США.

На виконання умов кредитного договору №76/К від 27.09.2005 року ВАТ «Морський транспортний банк» 28.09.2005 року надано позичальнику в користування грошові кошти і останній в свою чергу не здійснює платежів у рахунок погашення суми кредиту та відсотків за користування кредитними коштами, чим порушує взяті на себе зобов'язання за договором, що за умовами кредитного договору є підставою для нарахування пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який виплачується пеня, від простроченої суми.

У зв`язку з невиконанням позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором, порушенням строків погашення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами, непогашенням неустойки, що була нарахована відповідно до умов кредитного договору, позивачем 16.12.2008 року було направлено на адресу позичальника та його поручителя вимоги за вихідними №№2160/04, 2163/04 про усунення порушень забезпеченого іпотекою зобов`язання, але зазначені вимоги ВАТ «Морський транспортний банк» не були виконані ПП «СВІЧКОЛАП трейдінг» та його поручителем.

Станом на 25.10.2011 року заборгованість ПП «Свічколап трейдінг» за кредитним договором становила 1 531 307 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом валют НБУ станом на 25.10.2011 року становило 12 200 277 грн. 12 коп., яка складалася із заборгованості за тілом кредиту - 893 100 доларів США, що у гривневому еквіваленті становило - 7 123 097 грн. 67 коп.; заборгованості за відсотками - 383 430,96 доларів США, що у гривневому еквіваленті становило 3 058 130 грн. 31 коп.; заборгованості за нарахованою пенею за несплату основного боргу - 243 730,34 доларів США, що у гривневому еквіваленті становило 1 943 319 грн. 87 коп.; заборгованості за нарахованою пенею за несплату відсотків за використання кредиту - 11 045,40 доларів США, що у гривневому еквіваленті становило 83 515 грн. 09 коп.

З підстав невиконання ПП «СВІЧКОЛАП трейдінг» зобов'язань за кредитним договором, а ОСОБА_1 за договором поруки, позивач просив звернути стягнення на предмет іпотеки для задоволення вимог кредитора щодо погашення заборгованості за кредитним договором, розмір якої складав - 1 531 307 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом валют НБУ станом на 25.10.2011 року становило 12 200 277 грн. 12 коп., звернувши стягнення на належну на праві власності ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 , вартість якої становила 851 729 грн.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києві від 24 грудня 2015 року позовні вимоги задоволено.

В рахунок погашення заборгованості приватного підприємства «Ратмир-Соло» за кредитним договором №76/К від 27 вересня 2010 року по поверненню кредиту в розмірі 893 100 доларів США, що у гривневому еквіваленті станом на 25.10.2011 року становило 7 123 097 грн. 67 коп.; несплачених відсотків - 383 430,96 доларів США, що у гривневому еквіваленті станом на 25.10.2011 року становило 3 058 130 грн. 31 коп.; нарахованої пені за несплату основного боргу - 243 730,34 доларів США, що у гривневому еквіваленті станом на 25.10.2011 року становило 1 943 319 грн. 87 коп.; нарахованої пені за несплату відсотків за користування кредитом - 11 045,40 доларів США, що у гривневому еквіваленті станом на 25.10.2011 року становило 83 515 грн. 09 коп., на користь ПАТ «Марфін Банк" звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 28 вересня 2005 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу В.В.Кара, зареєстрованого в реєстрі за №655, яким є квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 149,4 кв.м.; жилою площею 105,8 кв.м.; кількість житлових кімнат: 4, що належить ОСОБА_1 на праві власності на підставі свідоцтва про право власності від 08.12.2004 року, виданого Головним управлінням житлового забезпечення міста Києва на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення міста Києва за №2252-С/КІ від 01.12.2004 року, зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об 'єкти нерухомого майна 10.12.2004 року в реєстровій книзі №392-125 під реєстровим №43955, вартість якої на момент укладення договору складала 851 729 грн., що за курсом валют НБУ на момент укладення цього договору складало 168 859, 20 доларів США, шляхом реалізації з прилюдних торгів з визначенням початкової ціни предмету іпотеки для його реалізації на стадії проведення виконавчих дій.

Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ПАТ «Марфін Банк» судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 219 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставилося питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового, яким задовольнити позовні вимоги ПАТ «Марфін Банк» про звернення стягнення на предмет іпотеки заборгованості та штрафних санкцій, визначених з урахуванням строків позовної давності та визначенні початкової вартості реалізації іпотечного майна з прилюдних торгів.

Апеляційна скарга обгрунтована тим, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначала, що п.6.7. кредитного договору сторони встановили термін позовної давності за вимогами про стягнення, зокрема, пені тривалістю 3 роки, тоді як у розрахунку заборгованості пеня нарахована Банком поза межами трирічного строку позовної давності.

Представником відповідача в суді першої інстанції було зазначено, що нарахування заборгованості здійснено поза межами строку давності, проте судом першої інстанції таке твердження представника залишено поза увагою, при цьому суд у рішенні зазначив, що представник не заявив клопотання про застосування строків позовної давності.

Крім того, вказувала на те, що суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні не зазначив початковувартість реалізації іпотечного майна з прилюдних торгів.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 06 червня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 24 грудня 2015 року змінено, зазначивши в останньому реченні другого абзацу його резолютивної частини після слів «шляхом реалізації з прилюдних торгів з визначенням початкової ціни предмету іпотеки» замість «для його реалізації на стадії проведення виконавчих дій» слова «в розмірі 3 840 850 грн. (три мільйони вісімсот сорок тисяч вісімсот п`ятдесят грн)».

В іншій частині рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 24 грудня 2015 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 19 червня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Апеляційного суду м. Києва від 06 червня 2017 року скасовано. Передано справу № 752/2605/13-ц на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Суд касаційної інстанції зазначав, що при визначенні розміру заборгованості та її складових суди вказали, що заборгованість за кредитним договором №76/К від 27 вересня 2010 року станом на 25 жовтня 2011 року становить: становить 893 100 доларів США, що у гривневому еквіваленті становило 7 123 097,67 грн.; несплачених відсотків - 383 430,96 доларів США, що у гривневому еквіваленті становило 3 058 130,31 грн.; нарахованої пені за несплату основного боргу - 243 730,34 доларів США, що у гривневому еквіваленті становило 1 943 319,87 грн.; нарахованої пені за несплату відсотків за користування кредитом - 11 045,40 доларів США, що у гривневому еквіваленті становило 83 515,09 грн., а апеляційний суд при перегляді рішення суду першої інстанції не перевірив період нарахування, розмір та склад заборгованості.

Саме з цих підстав постановою Верховного суду було скасовано рішення Апеляційного суду міста Києва від 06 червня 2017 року та передано справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 20 листопада 2019 року клопотання ТОВ «ФЕНОМЕН СОЛЮШНЗ» задоволено та залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, ТОВ «ФЕНОМЕН СОЛЮШНЗ» у справі №752/2605/13-ц за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києві від 24 грудня 2015 року у складі судді Плахотнюк К.Г. у справі за позовом ПАТ «Марфін Банк» до ОСОБА_1 , третя особа: приватне підприємство «Ратмир Соло» (ПП «Свічколап трейдінг»), про звернення стягнення на майно.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 27 вересня 2005 року між ВАТ «Морський транспортний банк» та ПП «Свічколап Трейдінг» було укладено кредитний договір №76/K про надання кредиту у вигляді кредитної лінії.

Відповідно до умов кредитного договору №76/K ВАТ «Морський транспортний банк» зобов`язалося надати позичальникові кредитні кошти на строк від 27 вересня 2005 року до 27 вересня 2010 року включно з лімітом заборгованості 1 500 000 доларів США для поповнення обігових коштів, фінансування витрат на ремонт виробничих і офісних приміщень, придбання нерухомого майна зі сплатою за користування кредитними коштами 14,5 % річних за фактичний період користування від фактичної суми заборгованості за кредитом щомісяця та погашенням кредиту відповідно до графіку. Позичальник має право багаторазово отримувати кошти за кредитом і погашати заборгованість таким чином, щоб фактичний залишок заборгованості за кредитом не перевищував, встановленого у пункті 1.1. цього договору, ліміту. Видача коштів за кредитом відбувається траншами (частинами) на підставі письмових повідомлень (заявок), отриманих від позичальника, що є невід`ємними частинами цього договору, шляхом перерахування коштів з позичкового рахунку на поточний валютний рахунок позичальника № НОМЕР_1 , відкритий у філії банку у м.Києві МФО 300829.

Позивач виконав свої зобов`язання за кредитним договором, що підтверджується меморіальним ордером №23 від 28 вересня 2005 року про перерахування філіалом ВАТ «Морський транспортний банк» у м. Києві на рахунок ПП «Свічколап Трейдінг» № НОМЕР_1 кредиту по кредитному договору № 76/К від 27 вересня 2005 року у національній валюті 4 545 000 грн.

Для забезпечення виконання умов кредитного договору №76/к від 27 вересня 2005 року, між ВАТ «Морський транспортний банк» та ОСОБА_1 28 вересня 2005 року було укладено іпотечний договір № 655.

Предметом іпотечного договору є квартира АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на праві власності на підставі свідоцтва про право власності від 08 грудня 2004 року, виданого головним управлінням житлового забезпечення м. Києва на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення м. Києва за №2252-С/КІ від 01 грудня 2004 року, зареєстрованого у Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна 10 грудня 2004 року у реєстровій книзі № 392-125 під реєстровим №43955.

При зверненні до суду з позовом ПАТ «Марфін Банк» вказувало, що позичальник ПП «Свічколап Трейдінг» не виконує свої зобов`язання за кредитним договором №76/К від 27 вересня 2005 року.

Як вбачається з довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, отриманої 29 березня 2011 року: юридичну особу ПП «Свічколап Трейдінг» було зареєстровано 24 травня 2006 року, реєстраційний номер 1, ідентифікаційний код 32420973; 05 лютого 2009 року державним реєстратором внесено зміни до установчих документів юридичної особи ПП «Свічколап Трейдінг» щодо найменування ПП «Адонатєп»; 18 травня 2009 року вчинено державну реєстрацію змін до установчих документів ПП «Адонатєп» щодо найменування юридичної особи ПП «Ратмир-Соло».

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості позичальник - ПП «Ратмір-Соло» за кредитним договором №76/К від 27 вересня 2005 року станом на 25 жовтня 2011 року має заборгованість по погашенню кредиту та сплаті відсотків у розмірі 1 276 530,96 доларів США, з підстав порушення строків виконання зобов`язання за кредитним договором, щодо погашення кредиту та сплаті відсотків за користування кредитом нараховано пеню у розмірі 2 019 049 грн. 15 коп. Заборгованість складається з: непогашеного тіла кредиту - 893 100,00 доларів США, що у гривневому еквіваленті становить 7 123 097 грн. 57 коп., несплачених відсотків - 383 430,96 доларів США, що у гривневому еквіваленті становить 3 058 130 грн. 31 коп.; нарахованої пені за несплату основного боргу - 243 730,34 доларів США, що у гривневому еквіваленті становить 1 943 319 грн. 87 коп., нарахованої пені за несплату відсотків за користування кредитом - 11 045,40 доларів США, що у гривневому еквіваленті становить 83 515 грн. 09 коп.

В іпотечному договорі, укладеному 28 вересня 2005 року між ОСОБА_1 та ВАТ «Морський транспортний банк», сторони обумовили, що:

іпотекою забезпечується виконання зобов`язань позичальника, що випливають з кредитного договору від 27 вересня 2005 року №76/К, згідно з яким іпотекодержатель зобов`язується надати позичальнику кредит у вигляді кредитної лінії з лімітом заборгованості 1 500 000, 00 доларів США від 27 вересня 2005 року і терміном погашення до 27 вересня 2010 року включно зі сплатою 14,5 % річних за фактичний період користування кредитом (пункт 1.2.);

в забезпечення виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором іпотекодавець надав в іпотеку нерухоме майно, що є власністю іпотекодавця, а саме квартиру, загальною площею 149,4 кв. м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 (пункт 1.6.);

предмет іпотеки належить іпотекодавцю на праві спільної сумісної власності подружжя, тому цей договір, на виконання вимог частини другої статті 369 ЦК України та частини третьої статті 65 СК України, вчиняється за згодою чоловіка іпотекодавця - ОСОБА_2 , посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кара В. В. 28 вересня 2005 року за реєстровим №654 (пункт 1.11.11.);

іпотекодержатель має право з метою задоволення своїх вимог звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо в момент настання термінів виконання якого-небудь із зобов`язань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані (пункт 2.1.8.1.);

у разі звернення стягнення на предмет іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити за рахунок предмету іпотеки свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення, включаючи відсотки, комісії, винагороди та інші платежі, відшкодування збитків, неустойки, витрати на утримання предмету іпотеки, а також на здійснення забезпечених іпотекою вимог (пункт 2.1.10.);

звернення стягнення і реалізація предмету іпотеки здійснюється шляхом позасудового врегулювання, або в примусовому порядку. Іпотекодержатель має право на власний розсуд обрати спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки (пункт 4.2.);

у разі порушення позичальником умов кредитного договору та/або порушення іпотекодавцем умов цього договору іпотекодержатель надсилає позичальнику і іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушень. В цьому документі зазначається стислий зміст порушень зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього договору (пункт 4.4.);

реалізація предмету іпотеки, на який звернено стягнення провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не буде встановлено даним договором та законодавством чинним на момент реалізації предмету іпотеки. Початкова ціна предмету іпотеки для його продажу з публічних торгів встановлюється у розмірі, визначеному п.1.10 даного договору, або за вимогою іпотекодержателя визначається незалежними суб`єктами оціночної діяльності, призначеними іпотекодержателем (пункт 4.4.4.1.).

Встановлено, що ВАТ «Морський транспортний банк» 16 грудня 2008 року на адресу ПП «Свічколап Трейдінг» було направлено повідомлення про розмір простроченої заборгованості за кредитним договором №76/К від 27 вересня 2005 року та повідомлено про необхідність у термін не пізніше семи календарних днів з дати одержання повідомлення, погасити прострочену заборгованість, а у разі несплати, повідомляють про звернення до суду з позовом щодо розірвання кредитного договору та дострокового повернення кредиту, відсотків та штрафних санкцій у порядку, передбаченому пунктами 3.2.5, 3.3.5 цього договору, а також шляхом звернення стягнення на заставлене майно, за умов, передбачених пунктом 3.3.2. цього договору. За даними реєстру №155 на кореспонденцію, відправлену позивачем 20 грудня 2008 року, відправлено рекомендованого листа на ім`я ОСОБА_1 .

Задовольняючи позов та звертаючи стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості по поверненню кредиту в розмірі 893 100 доларів США, що у гривневому еквіваленті станом на 25 жовтня 2011 року становило 7 123 097 грн. 67 коп.; несплачених відсотків - 383 430,96 доларів США, що у гривневому еквіваленті станом на 25 жовтня 2011 року становило 3 058 130 грн. 31 коп.; нарахованої пені за несплату основного боргу - 243 730,34 доларів США, що у гривневому еквіваленті станом на 25 жовтня 2011 року становило 1 943 319 грн. 87 коп.; нарахованої пені за несплату відсотків за користування кредитом - 11 045,40 доларів США, що у гривневому еквіваленті станом на 25 жовтня 2011 року становило 83 515 грн. 09 коп., суд першої інстанції виходив з того, що ПП «Свічколап Трейдінг» порушено умови кредитного договору від 27 вересня 2005 року, внаслідок чого виникла заборгованість перед кредитором, а оскільки виконання основного зобов'язання за кредитним договором забезпечено укладеним між Банком та ОСОБА_1 договором іпотеки від 28 вересня 2005 року, тому можливе задоволення вимог кредитора за рахунок предмету іпотеки. Щодо посилання представника відповідача про нарахування позивачем суми боргу за кредитом з порушенням позовної давності, суд вказав, що заява залишається поза увагою суду, оскільки представник відповідача клопотання про застосування строків позовної давності при вирішенні заявленого спору суду не заявляв.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів повністю погодитися не може, враховуючи наступне.

У частині першій статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 628 ЦК України визначено зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно вимог ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що 27 вересня 2005 року між ВАТ «Морський транспортний банк» та ПП «Свічколап Трейдінг» було укладено кредитний договір №76/K про надання кредиту у вигляді кредитної лінії.

Відповідно до умов кредитного договору №76/K ВАТ «Морський транспортний банк» зобов`язалося надати позичальникові кредитні кошти на строк від 27 вересня 2005 року до 27 вересня 2010 року включно з лімітом заборгованості 1 500 000 доларів США для поповнення обігових коштів, фінансування витрат на ремонт виробничих і офісних приміщень, придбання нерухомого майна зі сплатою за користування кредитними коштами 14,5 % річних за фактичний період користування від фактичної суми заборгованості за кредитом щомісяця та погашенням кредиту відповідно до графіку. Позичальник має право багаторазово отримувати кошти за кредитом і погашати заборгованість таким чином, щоб фактичний залишок заборгованості за кредитом не перевищував, встановленого у пункті 1.1. цього договору ліміту. Видача коштів за кредитом відбувається траншами (частинами) на підставі письмових повідомлень (заявок), отриманих від позичальника, що є невід`ємними частинами цього договору, шляхом перерахування коштів з позичкового рахунку на поточний валютний рахунок позичальника № НОМЕР_1 відкритий у філії банку у м. Києві МФО 300829.

Позивач виконав свої зобов`язання за кредитним договором, що підтверджується меморіальним ордером №23 від 28 вересня 2005 року про перерахування філіалом ВАТ «Морський транспортний банк» у місті Києві на рахунок ПП «Свічколап Трейдінг» № НОМЕР_1 кредиту по кредитному договору №76/К від 27 вересня 2005 року у національній валюті 4 545 000 грн.

Для забезпечення виконання умов кредитного договору №76/к від 27 вересня 2005 року між ВАТ «Морський транспортний банк» та ОСОБА_1 28 вересня 2005 року було укладено іпотечний договір №655.

Предметом іпотечного договору є квартира АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на праві власності на підставі свідоцтва про право власності від 08 грудня 2004 року, виданого головним управлінням житлового забезпечення м. Києва на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення м. Києва за №2252-С/КІ від 01 грудня 2004 року, зареєстрованого у Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна 10 грудня 2004 року у реєстровій книзі №392-125 під реєстровим №43955.

16 грудня 2008 року ВАТ «Морський транспортний банк» на адресу ПП «Свічколап Трейдінг» було направлено повідомлення про розмір простроченої заборгованості за кредитним договором №76/К від 27 вересня 2005 року та повідомлено про необхідність у термін не пізніше семи календарних днів з дати одержання повідомлення, погасити прострочену заборгованість, а у разі несплати, повідомлялися про звернення до суду з позовом щодо розірвання кредитного договору та дострокового повернення кредиту, відсотків та штрафних санкцій у порядку, передбаченому пунктами 3.2.5, 3.3.5 цього договору, а також шляхом звернення стягнення на заставлене майно, за умов, передбачених пунктом 3.3.2. цього договору, проте вони повернулися на адресу Банку у зв`язку із закінченням терміну зберігання.

Підпунктами 3.2.2, 3.2.3., 3.2.5. кредитного договору визначено, що позичальник зобов`язаний сплатити відсотки за користування кредитом відповідно до п.п. 5.1., 5.2 цього договору; повернути кредит у зазначений у п.1.4 даного договору термін, при цьому ліміт кредитної лінії зменшується відповідно до графіку; сплатити банку комісії відповідно до п. 5.7. цього договору.

За користування кредитом у період з дати виникнення заборгованості на позичкових рахунках до дати погашення кредиту згідно п.п.1.3., 1.6, 3.2.3 даного договору позичальник сплачує відсотки в розмірі, відповідно до п.1.1. цього договору, відсотки нараховуються за фактичний період користування коштами за кредитом на фактичну суму заборгованості за кредитом і сплачуються позичальником щомісяця у відповідних валютах заборгованості за кредитом на рахунки, вказані у п.3.1.1 цього договору Банку від 26 числа, але не пізніше останнього робочого дня поточного місяця, а у разі дострокового повного погашення заборгованості - в день фактичного погашення кредиту. Після закінчення терміну кредитування, передбаченого в п.1.1. цього договору, відсотки, нараховані за період прострочення до фактичного погашення кредиту, позичальник сплачує щомісяця від 26 числа до останнього дня поточного місяця і в день фактичного повного погашення кредиту. При несплаті відсотків у зазначений термін, вони вважаються простроченими (п. 5.1, п. 5.2. кредитного договору).

Відсотки за користування кредитом нараховуються Банком 25 числа кожного місяця фактичного періоду користування кредитом, в день повного (дострокового або із простроченням) погашення кредиту та в день, передбачений для повного погашення кредиту відповідно до п.1.4. цього договору, за період від дати попереднього нарахування/дати виникнення заборгованості (включно) до 24 числа поточного місяця включно/дати повного погашення кредиту (не включаючи день повного погашення)/дати, передбаченої для повного погашення кредиту відповідно до п.1.4. договору (п.5.6. кредитного договору).

Відповідно до п.6.1 кредитного договору при порушенні позичальником будь-якого із зобов`язань по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених п.п.3.2.2, 5.1, 5.2 даного договору, термінів повернення кредиту, передбачених п.п.1.4., 3.2.3, 3.3.2 цього договору, комісії, передбаченої п.п.3.2.5, 5.7 даного договору, позичальник виплачує Банку за кожен випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від простроченої суми.

Нарахування неустойки за кожен випадок порушення зобов`язань, передбаченої п.п.6.1, 6.2, 6.3 даного договору здійснюється протягом трьох років від дня, коли відповідне зобов`язання повинне було бути виконане позичальником (п.6.4 кредитного договору).

Термін позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені та штрафів за даним договором встановлюються сторонами тривалістю 3 роки (п. 6.7. кредитного договору).

Договір діє до повного виконання зобов`язань сторонами за даним договором (п. 7.1. кредитного договору).

Зобов'язання за кредитним договором не виконані, у зв`язку з чим виникла заборгованість по кредиту.

Згідно з наданих позивачем розрахунком заборгованості позичальник ПП «Ратмір-Соло» за кредитним договором №76/К від 27 вересня 2005 року станом на 25 жовтня 2011 року має заборгованість по погашенню кредиту та сплаті відсотків у розмірі 1 276 530,96 доларів США, з підстав порушення строків виконання зобов`язання за кредитним договором щодо погашення кредиту та сплаті відсотків за користування кредитом нараховано пеню у розмірі 2 019 049 грн. 15 коп. Заборгованість складається з: непогашеного тіла кредиту - 893 100,00 доларів США, що у гривневому еквіваленті становить 7 123 097 грн. 57 коп., несплачених відсотків - 383 430,96 доларів США, що у гривневому еквіваленті становить 3 058 130 грн. 31 коп.; нарахованої пені за несплату основного боргу - 243 730,34 доларів США, що у гривневому еквіваленті становить 1 943 319 грн. 87 коп., нарахованої пені за несплату відсотків за користування кредитом - 11 045,40 доларів США, що у гривневому еквіваленті становить 83 515 грн. 09 коп.

Оскільки факт невиконання позичальником взятих на себе зобов`язань по кредитному договору достовірно встановлений, то суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 893 100 доларів США, що у гривневому еквіваленті станом на 25 жовтня 2011 року становило 7 123 097 грн. 67 коп.

Разом з тим, суд першої інстанції звертаючи стягнення на предмет іпотеки заборгованість за відсотками у розмірі 383 430,96 доларів США, що у гривневому еквіваленті станом на 25 жовтня 2011 року становило 3 058 130 грн. 31 коп.; нарахованої пені за несплату основного боргу у розмірі 243 730,34 доларів США, що у гривневому еквіваленті станом на 25 жовтня 2011 року становило 1 943 319 грн. 87 коп.; нарахованої пені за несплату відсотків за користування кредитом у розмірі 11 045,40 доларів США, що у гривневому еквіваленті станом на 25 жовтня 2011 року становило 83 515 грн. 09 коп., не врахував наступного.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Припис абзацу 2 частини 1 статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

Вказані правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18).

З матеріалів справи вбачається, що згідно умов кредитного договору відповідач зобов`язувався повернути одержані кредитні кошти не пізніше 27 вересня 2010 року.

16 грудня 2008 року ВАТ «Морський транспортний банк» на адресу ПП «Свічколап Трейдінг» було направлено повідомлення про розмір простроченої заборгованості за кредитним договором №76/К від 27 вересня 2005 року та повідомлено про необхідність у термін не пізніше семи календарних днів з дати одержання повідомлення погасити прострочену заборгованість, а у разі несплати, повідомлялося про звернення до суду з позовом щодо розірвання кредитного договору та дострокового повернення кредиту, відсотків та штрафних санкцій у порядку, передбаченому пунктами 3.2.5, 3.3.5 цього договору, а також шляхом звернення стягнення на заставлене майно за умов, передбачених пунктом 3.3.2. цього договору.

Разом з тим, вказані вимоги не можуть свідчити про зміну строку кредитування, оскільки вони не були отримані позичальником та іпотекодавцем, не містять вимоги про сплату всієї суми кредиту, містять вимогу про сплату простроченої заборгованості, а тому колегія суддів вважає, що позивач мав право на нарахування відсотків за кредитом в межах строку кредитування, тобто до 27.09.2010 року.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що позивачем визначено розмір заборгованості за відсотками - 383 430,96 доларів США, що у гривневому еквіваленті станом на 25 жовтня 2011 року становило 3 058 130 грн. 31 коп.

Проте, розрахунок заборгованості не містить строку за який нараховану суму заборгованості за відсотками у розмірі 383 430,96 доларів США, що позбавляє можливості суд апеляційної інстанції встановити та вирахувати розмір заборгованості за відсотками в межах строку кредитування.

При цьому, колегія суддів зауважує, що належного розрахунку заборгованості за відсотками на вимогу апеляційного суду позивачем не було надано.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що заборгованість за відсотками у розмірі 383 430,96 доларів США, що у гривневому еквіваленті станом на 25 жовтня 2011 року становила 3 058 130 грн. 31 коп., позивачем не доведена.

Щодо нарахування позивачем пені за несплату основного боргу у розмірі 243 730,34 доларів США, що у гривневому еквіваленті станом на 25 жовтня 2011 року становило 1943 319 грн. 87 коп.; нарахування пені за несплату відсотків за користування кредитом у розмірі 11 045,40 доларів США, що у гривневому еквіваленті станом на 25 жовтня 2011 року становило 83 515 грн. 09 коп., колегія суддів зазначає наступне.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитом вбачається, що пеня за несплату основного боргу у розмірі 243 730,34 доларів США, що у гривневому еквіваленті станом на 25 жовтня 2011 року становило 1 943 319 грн. 87 коп. нарахована позивачем за період від 01.09.2008 року до 24.10.2011 року, а пеня за несплату відсотків за користування кредитом у розмірі 11 045,40 доларів США, що у гривневому еквіваленті станом на 25 жовтня 2011 року становило 83 515 грн. 09 коп. нарахована за період від 01.05.2006 року до 24.10.2011 року, тобто, поза межами строку кредитування.

Отже, в межах строку кредитування (до 27.09.2010 року) нарахована пеня за несплату основного боргу становить 9 640,01 доларів США, а пеня нарахована за несплату відсотків за користування кредитом становить 678,96 доларів США.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що заборгованість ПП «Ратмир Соло» за кредитним договором становить 903 238,97 доларів США, що станом на 25 жовтня 2011 року становить 7 203 963 грн. 05 коп., та складається із заборгованості по кредиту у розмірі 893 100 доларів США, що у гривневому еквіваленті станом на 25 жовтня 2011 року становило 7 123 097 (сім мільйонів сто двадцять три тисячі дев`яносто сім) грн. 67 коп., нарахованої пені за несплату основного боргу у розмірі 9 460,01 доларів США, що у гривневому еквіваленті станом на 25 жовтня 2011 року становило 75 450 (сімдесят п`ять тисяч чотириста п`ятдесят) грн. 20 коп., нарахованої пені за несплату відсотків за користування кредитом у розмірі 678,96 доларів США, що у гривневому еквіваленті станом на 25 жовтня 2011 року становило 5 415 (п`ять тисяч чотириста п`ятнадцять) грн. 18 коп.

Згідно вимог ч.1 ст.575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

За змістом статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмету іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Стаття 7 Закону України «Про іпотеку» встановлює, що за рахунок предмету іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

Згідно ч.1 ст.12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

За ч.1 ст.35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Відповідно до ч.3 ст.33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Стаття 39 Закону України «Про іпотеку» встановила, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмету іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Згідно Висновку експерта за результатами проведення оціночно-будівельної експертизи № 7927/16-42 від 28.03.2017 року, ринкова вартість об`єкту оцінки: квартири АДРЕСА_1 становила 2 840 850 грн.

Оскільки в ході розгляду справи достовірно встановлено, що у іпотекодержателя наявні всі підстави вимагати звернення стягнення на передану в іпотеку квартиру у зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 своїх зобов`язань, можливість звернення стягнення на іпотечне майно за рішенням суду передбачена Законом України «Про іпотеки» і положеннями договору іпотеки, колегія суддів вважає, що позовні вимоги про звернення стягнення на іпотечне майно: квартиру АДРЕСА_1 , шляхом реалізації з прилюдних торгів з визначенням початкової ціни предмету іпотеки в розмірі 3 840 850 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.ст.77-81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Зокрема, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст.376 підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 24 грудня 2015 року змінити та викласти резолютивну частину судового рішення в наступній редакції.

Позов ПАТ «Марфін Банк» до ОСОБА_1 , треті особи: ПП «Ратмир Соло» (ПП «Свічколап трейдінг»), ТОВ «Феномен Солюшнз», яке не заявляє самостійних вимог, про звернення стягнення на майно, задовольнити частково.

В рахунок погашення заборгованості ПП «Ратмир Соло» перед ПАТ «Марфін Банк» за кредитним договором №76/К від 27 вересня 2019 року по поверненню кредиту у розмірі 893 100 доларів США, що у гривневому еквіваленті станом на 25 жовтня 2011 року становило 7 123 097 грн. 67 коп., нарахованої пені за несплату основного боргу у розмірі 9 460,01 доларів США, що у гривневому еквіваленті станом на 25 жовтня 2011 року становило 75 450 грн. 20 коп., нарахованої пені за несплату відсотків за користування кредитом у розмірі 678,96 доларів США, що у гривневому еквіваленті станом на 25 жовтня 2011 року становило 5 415 грн. 18 коп., а всього: 903 238,97 доларів США, що у гривневому еквіваленті станом на 25 жовтня 2011 року становило 7 203 963 грн. 05 коп. на користь ПАТ «Марфін Банк» звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 28 вересня 2005 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кара В.В., зареєстрованого в реєстрі за №655, яким є квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 149,4 кв.м., жилою площею 105,8 кв.м., кількість житлових кімнат: 4 (чотири), що належить ОСОБА_1 на праві власності на підставі свідоцтва про право власності від 08.12.2004 року, виданого Головним управлінням житлового забезпечення м. Києва на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення м. Києва за № 2252-С/КІ від 01.12.2004 року, зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна 10.12.2004 року в реєстровій книзі №392-125 під реєстровим №43955, вартість якої на момент укладення договору складала 851 729 грн., що за курсом валют НБУ на момент укладення цього договору складала 168 859, 20 доларів США, шляхом реалізації з прилюдних торгів з визначенням початкової ціни предмету іпотеки у розмірі 3 840 850 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Також слід стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Марфін Банк» судовий збір у розмірі 1 899 грн. 21 коп. за подання позовної заяви.

Стягнути з ПАТ «Марфін Банк» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 451 грн. за подання апеляційної скарги.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.207, 260, 261, 263, 373, 374 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 24 грудня 2015 року змінити та викласти резолютивну частину судового рішення в наступній редакції.

Позов Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» до ОСОБА_1 , треті особи: Приватне підприємство «Ратмир Соло» (ПП «Свічколап трейдінг»), Товариство з обмеженою відповідальністю «Феномен Солюшнз», яке не заявляє самостійних вимог, про звернення стягнення на майно, задовольнити частково.

В рахунок погашення заборгованості Приватного підприємства «Ратмир Соло» () перед Публічним акціонерним товариством «Марфін Банк» () за кредитним договором №76/К від 27 вересня 2019 року по поверненню кредиту у розмірі 893 100 доларів США, що у гривневому еквіваленті станом на 25 жовтня 2011 року становило 7 123 097 (сім мільйонів сто двадцять три тисячі дев`яносто сім) грн. 67 коп., нарахованої пені за несплату основного боргу у розмірі 9 460,01 доларів США, що у гривневому еквіваленті станом на 25 жовтня 2011 року становило 75 450 (сімдесят п`ять тисяч чотириста п`ятдесят) грн. 20 коп., нарахованої пені за несплату відсотків за користування кредитом у розмірі 678,96 доларів США, що у гривневому еквіваленті станом на 25 жовтня 2011 року становило 5 415 (п`ять тисяч чотириста п`ятнадцять) грн. 18 коп., а всього: 903 238,97 доларів США, що у гривневому еквіваленті станом на 25 жовтня 2011 року становило 7 203 963 грн. 05 коп. на користь Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 28 вересня 2005 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кара Віталієм Васильовичем, зареєстрованого в реєстрі за №655, яким є квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 149,4 кв.м., жилою площею 105,8 кв.м., кількість житлових кімнат: 4 (чотири), що належить ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на праві власності на підставі свідоцтва про право власності від 08.12.2004 року, виданого Головним управлінням житлового забезпечення м. Києва на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення м. Києва за № 2252-С/КІ від 01.12.2004 року, зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна 10.12.2004 року в реєстровій книзі №392-125 під реєстровим №43955, вартість якої на момент укладення договору складала 851 729 грн., що за курсом валют НБУ на момент укладення цього договору складала 168 859, 20 доларів США, шляхом реалізації з прилюдних торгів з визначенням початкової ціни предмету іпотеки у розмірі 3 840 850 (три мільйона вісімсот сорок тисяч вісімсот п`ятдесят) грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» () судовий збір у розмірі 1 899 (одна тисяча вісімсот дев`яносто дев`ять) грн. 21 коп. за подання позовної заяви.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» () на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 1 451 (одна тисяча чотириста п`ятдесят одна) грн. за подання апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 17 грудня 2019 року.

Суддя-доповідач:

Судді: