Справа № 680/874/19
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" грудня 2019 р. смт.Нова Ушиця

Новоушицький районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді - Яцини О.І.,

з участю секретаря судового засідання - Стандрійчук М.П.,

скаржника ОСОБА_1 ,

представника скаржника ОСОБА_2 ,

стягувача ОСОБА_3 ,

заінтересованої особи представника Новоушицького ВДВС Пукаса В.М.,

заінтересованої особи державного виконавця Бистрицької К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 про визнання протиправними дії державного виконавця Новоушицького районного відділу ДВС ГТУЮ у Хмельницькій області Бистрицької Катерини В`ячеславівни та скасування постанов державного виконавця від 12 листопада 2019 року,-

установив:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, в якій просив визнати дії державного виконавця Бистрицької К.В. неправомірними та скасувати постанови у виконавчому провадженні ВП №59442293 про встановлення щодо нього як боржника тимчасових обмежень в порядку ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», а саме:

про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України;

про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання;

про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями металевими снарядами несмертельної дії;

про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами.

Вважає, вказані постанови незаконними, безпідставними та такими, що мають бути скасовані.

Протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями від 02 грудня 2019 року справу розподілено головуючому судді Яцині О.І.

Судове засідання призначено на 16 год. 00 хв. 12 грудня 2019 року, проте відкладено до 14 год. 30 хв 19 грудня 2019 року в зв`язку з неявкою стягувача.

10 грудня 2019 року Новоушицький РВ ДВС ГТУЮ у Хмельницькій області подав до суду заперечення щодо скарги, в якому просив в задоволенні скарги відмовити.

Скаржник ОСОБА_1 та його представник в судовому засіданні скаргу підтримали за обставин викладених у ній.

Заінтересовані особи - державні виконавці ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , в судовому засіданні висловили думку про те, що підстави для задоволення скарги відсутні, повідомили, що постанови у виконавчому провадженні ВП №59442293 від 12 листопада 2019 року про встановлення щодо ОСОБА_1 тимчасових обмежень винесені відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Заінтересована особа - ОСОБА_3 в судовому засіданні просила в задоволенні скарги відмовити.

Держаний виконавець та стягувач ОСОБА_3 підтвердили те, що станом на 01 березня 2018 року за ОСОБА_1 рахувався борг по аліментам у сумі 22 тис., проте був списаний за заявою стягувача.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши думку учасників справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до частини 1 статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній станом на час звернення стягувача із заявою про відкриття виконавчого провадження та винесення оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження).

Так, Новоушицьким районним судом Хмельницької області видано 16 листопада 2016 року виконавчий лист №2-235/9 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 на утримання дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини всіх видів доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 31 липня 2009 року до її повноліття (а.с. 13, 30).

Вказаний виконавчий лист перебував на виконанні Новоушицького РВ ДВС ГТУЮ у Хмельницькій області до 01 березня 2018 року та був повернутий стягувачу, що підтверджується постановою державного виконавця від 01 березня 2018 року, про що свідчить відмітка зазначена у його змісті.

Відповідно до ч.3 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, втрати годувальника тощо може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

Згідно з п.1 ч.1, ч. 5 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

У подальшому стягувач подала заяву про відкриття виконавчого провадження по стягненню коштів згідно з виконавчим листом №2-235/9, яка була отримана Новоушицьким РВ ДВС ГТУЮ у Хмельницькій області 02 липня 2019 року (а.с. 33).

Згідно із заявою від 23 жовтня 2019 року стягувач звернулась із проханням до Новоушицького РВ ДВС ГТУЮ у Хмельницькій області про перерахунок боргу по аліментам з березня 2018 року. Також повідомила, що окрім 200 грн. інших коштів від ОСОБА_1 в рахунок аліментів на утримання дочки не отримувала (а.с.40)

Відповідно до частин 2 статті 18 ЦПК України невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до частини 5 статті 124 і частини 3 статті 129 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України, а обов`язковість рішень суду визнається однією з основних засад судочинства.

Обов`язковість судових рішень гарантується згідно з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод: право на судовий захист було б примарним, якби правова система держави дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове судове рішення залишалося недіючим на шкоду одній зі сторін.

Відповідно до цього принципу постанова або ухвала суду, що набрали законної сили, є обов`язковими для всіх суб`єктів правовідносин, яких у той чи інший спосіб стосується судове рішення.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України «Про виконавче провадження».

Постановою про відкриття виконавчого провадження ВП №59442293 від 03 липня 2019 року, винесеною державним виконавцем Новоушицького РВ ДВС ГТУЮ у Хмельницькій області відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа №2-235/9, виданого 16 листопада 2016 року Новоушицьким районним судом Хмельницької області (а.с. 32)

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам, складеного державним виконавцем Новоушицького РВ ДВС ГТУЮ у Хмельницькій області (а.с.25) встановлено, що заборгованість ОСОБА_1 по сплаті по аліментам за виконавчим листом №2-235/9, станом на 01 липня 2019 року становить 15806,32 грн.

Відповідно до частини 4 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» строк обчислення заборгованості зі сплати аліментів для застосування заходів, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої, частиною чотирнадцятою статті 71 цього Закону, обчислюється з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено порядок стягнення аліментів.

Згідно з частиною 9 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови:

1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Постанови, зазначені у пунктах 1-4 цієї частини, надсилаються сторонам для відома не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Постанови, зазначені у пунктах 1-4 цієї частини, направляються до виконання відповідними органами після закінчення строку, визначеного частиною п`ятою статті 74 цього Закону, для оскарження рішення, дії виконавця, якщо рішення, дії виконавця не були оскаржені.

У разі оскарження рішення, дії виконавця, постанови, зазначені у пунктах 1-4 цієї частини, якщо їх не скасовано, підлягають виконанню відповідними органами після розгляду справи відповідним судом.

12 листопада 2019 року державним виконавцем Новоушицького РВ ДВС ГТУЮ у Хмельницькій області у виконавчому провадження ВП №59442293 винесено наступні постанови:

- постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами;

- постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії;

- постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання;

- постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України,

якими щодо боржника у виконавчому провадженні ОСОБА_1 встановлено тимчасові обмеження до погашення заборгованості зі сплати аліментів в повному обсязі згідно з виконавчим листом №2-235/9, виданим 16 листопада 2016 року Новоушицьким районним судом Хмельницької області, станом на 01 жовтня 2019 року (а.с. 9, 10, 11, 12).

Вищевказані постанови боржник у виконавчому провадженні ОСОБА_1 вважає протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Так, розгляд цивільних справ в порядку судового контролю за виконанням судових рішень, передбачених Розділом VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень», здійснюється з урахуванням загальних правил цивільного судочинства, закріплених ЦПК України.

Частинами 1-4 статті 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 81 ЦПК України встановлено правила обов`язку доказування і подання доказів в цивільній справі.

Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а частиною 5 вказаної статті визначено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина 6 статті 81 ЦПК України).

Згідно ж з частиною 7 статті 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (стаття 77 ЦПК України).

Відтак, звертаючись до суду із скаргою про скасування постанов державного виконавця про встановлення тимчасових обмежувальних заходів, та посилаючись на їх протиправність, саме скаржник повинен надати суду належні докази на підтвердження протиправності таких постанов державного виконавця.

Як зазначено в вищезазначених оскаржуваних постановах державного виконавця Новоушицького РВ ДВС ГТУЮ у Хмельницькій області від 12 листопада 2019 року, виконавцем встановлено, що у ОСОБА_1 наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої згідно з розрахунком за період з 01 березня 2018 року по 01 жовтня 2019 року складає 16977,15 грн., що перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці.

Згідно з ч.9 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» підставою для винесення державним виконавцем вмотивованих постанов про встановлення відповідних тимчасових обмежень боржника є наявність заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці.

Відповідно ж до ч.4 ст.11 даного закону строк обчислення заборгованості зі сплати аліментів для застосування заходів, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої, частиною чотирнадцятою статті 71 цього Закону, обчислюється з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Відтак, для визначення суми заборгованості зі сплати аліментів, яка могла б слугувати підставою для винесення державним виконавцем постанов про застосування тимчасових обмежувальних заходів слід виходити з періоду, починаючи з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Відповідно до ч.3 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Частиною 1 ст.194 СК України, яка діяла станом на 2017 рік, передбачено було, що аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання.

Частиною 1 ст. 194 СК України (в редакції від 03 липня 2018 року, що набрала чинності з 28 серпня 2018 року) встановлено, що аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Отже, загальна сума заборгованості ОСОБА_1 за період з 01 березня 2018 року по 01 жовтня 2019 року становить 16977,15 грн., що свідчить про наявність заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці.

Відтак, станом на момент винесення державним виконавцем постанов від 12 листопада 2019 року про встановлення щодо ОСОБА_1 тимчасових обмежувальних заходів, сукупний розмір його заборгованості зі сплати аліментів в сумі 16977,15 грн. перевищував суму відповідних платежів за чотири місяці, тому у державного виконавця були наявні підстави для застосування щодо боржника відповідних обмежувальних заходів, що свідчить про законність оскаржуваних постанов.

Крім того, боржник у передбаченому ст. ст. 12, 81 ЦПК України порядку не надав доказів на підтвердження доводів про виконання добровільно обов`язку з утримання дитини у спірний період (з 01 березня 2018 року до 03 липня 2019 року), крім тих кошів, які підтвердила стягувач (купівля дитячої курточки, м`яча).

За таких обставин суд приходить до висновку про необґрунтованість скарги ОСОБА_1 та не знаходить підстави для її задоволення.

Відповідно до ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з ч.3 ст.451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

На підставі викладеного, ст. ст. 11, 71 Закону України «Про виконавче провадження», ст.194 СК України, ст.ст.259, 447 - 453 ЦПК України, суд -

постановив:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання протиправними дії державного виконавця Новоушицького районного відділу ДВС ГТУЮ у Хмельницькій області Бистрицької Катерини В`ячеславівни та скасування постанов державного виконавця від 12 листопада 2019 року - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подана апеляційна скарга, або якщо ухвалу суду залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Хмельницького апеляційного суду через Новоушицький районний суд Хмельницької області, а якщо було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали виготовлено 20 грудня 2019 року.

Суддя: О. І. Яцина