Провадження № 2/522/4277/19
УХВАЛА

06 лютого 2019 року м. Одеса

Приморський районний суд м ОСОБА_1, у складі:

головуючого судді Домусчі Л.В.,

за участю секретаря судового засідання Вадуцкої В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_1 цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, за участі третіх осіб ОСОБА_4 та приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5, про визнання недійсними договору дарування, з зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, третя особа приватним нотаріус ОМНО ОСОБА_5, про зобовязання ОСОБА_2, ОСОБА_4 не чинити перешкод у виконанні обовязків по договору довічного утримання та за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, за участі третіх осіб - ОСОБА_4 про визнання договору довічного утримання недійсним,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Приморського районного суду м. Одеси знаходиться справа за позовами ОСОБА_2 до ОСОБА_3 за участі третіх осіб ОСОБА_4 та приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5, за яким просив:

- визнати недійсним договір дарування квартири за адресою: АДРЕСА_1, №1135 від 12.06.2017 року, який був укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом ОМНО ОСОБА_5.

- визнати недійсним договір довічного утримання (догляду) №1133 від 12.06.2017 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, посвідчений приватним нотаріусом ОМНО ОСОБА_5, згідно з яким ОСОБА_2 передав ОСОБА_3 у власність нежитлове приміщення магазину у будинку 22 по вул. Буніна в м. Одесі, в звязку з порушенням вимог чинності правочину, а також повернути сторони договору у попередній правовий стан.

Ухвалою Приморського районного суду від 08.11.2017р. прийнято зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, третя особа приватним нотаріус ОМНО ОСОБА_5, про зобовязання ОСОБА_2, ОСОБА_4 не чинити ОСОБА_3 перешкод у виконанні обовязків по договору довічного утримання (догляду) №1133 від 12.06.2017 року.

У судові засідання, призначені на 27.11.2018 року та 06.02.2019 року відповідач ОСОБА_3 (позивач за зустрічним позовом) та його представник адвокат ОСОБА_6 не зявились, були сповіщені про час та місце розгляду справи належним чином.

Суд вбачає, що інтереси відповідача по даній справи представляли ОСОБА_7 (по довіреності) та ОСОБА_6 (по ордеру (т.1, а.с.239).

Про судові засідання, призначені на 27.11.2018 року та 06.02.2019 року, відповідач та його представники були належним чином сповіщені, про що свідчіть розписка від 07.09.2018 року та журнал судового засідання за цю ж дату, та рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення із підписами ОСОБА_3, так і ОСОБА_6, ОСОБА_7.

Між тим у судові засіданні останні не зявились.

До суду 05.02.2019 року надійшло клопотання ОСОБА_7, згідно якого він як представник відповідача просив відкласти розгляд справи. Посилався на те, що відповідач не має можливості зявитись до суду у звязку з тим, що ОСОБА_3 з 11.10.2018 року отримав перелом пяточної кістки та знаходиться на стаціонарному лікуванні в КУ «Міська клінічна лікарня №11» з 11.10.2018 року по 23.10.2018 року.

Позивач, третя особа та їх представник ОСОБА_8 у судовому засіданні 06.02.2019 року заперечували проти задоволення клопотання ОСОБА_7. Представник посилався на те, що заява не підлягає задоволенню, оскільки подана неналежною особою (не адвокатом відповідача). Наполягали на тому, що зустрічний позов ОСОБА_3 має бути залишений без розгляду у звязку з повторною неявкою до судового засідання.

Інші учасники у судове засідання також не зявились, були сповіщені про час та місце розгляду справи належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

У відповідності до ч.2 ст. 183 ЦПК України, письмові заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Згідно частини третьої статті 131-2 ОСОБА_9 України виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення. Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Відповідно до статті 131-2 та підпункту 11 пункту 16-1 розділу ХV «Перехідні положення» ОСОБА_9 України (в редакції Закону України від 02 червня 2016 року № 1401-VІІІ «Про внесення змін до ОСОБА_9 України (щодо правосуддя)»), які є нормами прямої дії, представництво в судах першої інстанції у справах, розпочатих після 30 вересня 2016 року, з 1 січня 2019 року здійснюється виключно прокурорами або адвокатами (крім представництва органів державної влади або органів місцевого самоврядування).

Тобто, згідно ОСОБА_9 України, з січня 2019 року представництво особи (юридичної або фізичної) в суді першої інстанції здійснює виключно адвокат.

ОСОБА_9 України є нормами прямої дії, якими чітко визначено, що представництво в судах апеляційної інстанції здійснюється адвокатами. ОСОБА_9 України не підлягають тлумаченню.

Виходячи із предмету первісного та зустрічного позовів, суд вбачає, що спір не відноситься до малозначного. Отже представництво інтересів сторін має здійснювати лише адвокат.

Між тим, клопотання про відкладення розгляду справи в інтересах ОСОБА_3 подано ОСОБА_7, який діяв на підставі довіреності та у матеріалах справи відсутні докази, що останній є адвокатом.

Отже, суд вбачає, що клопотання в інтересах відповідача подане не уповноваженою особою.

У відповідності до ч.4 ст. 183 ЦПК України, суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

Таким чином, з урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що клопотання ОСОБА_7 про відкладення розгляду справи від 05.02.2019 року підлягає поверненню заявнику без розгляду.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез'явлення не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ст.43 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися визначеними законом процесуальними правами та виконувати процесуальні обов'язки, визначені законом або судом.

Відповідно до ч.3 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про причини неявки в судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд, позивач, як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Суд при цьому враховує, що Європейський суд у своїй практиці широко тлумачить дане питання, основним у якому є доступ до суду в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

У той же час, Європейський суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Крім того, враховуючи нормативне регулювання даного питання національним та європейським законодавством, суд вважає, що позивач, його представник не з'являючись у судові засідання, не даючи суду можливості своїми діями у встановлений законом строк вирішити справу, зловживає своїми процесуальними правами.

Законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності явки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто, не вказує на врахування судом поважності причин при повторній неявці позивача до суду (другої підряд). Це пов'язано із дією принципу цивільного судочинства - диспозитивністю, відповідно до якого кожний учасник процесу самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами. Крім того, таке положення закону пов'язане із дотриманням судом розумних строків розгляду справи, що є вимогою ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (1950 р.). При цьому, законодавець передбачив баланс захисту прав як позивача, який повторно не з'явився в судове засідання (незалежно від причин неявки), так і відповідача, який у зв'язку з такою неявкою вимушений витрачати свої час та кошти. Так, для відповідача - це є залишення заяви без розгляду з правом на компенсацію витрат, пов'язаних з розглядом справи (ч.5 ст.142 ЦПК України), а для позивача - це право на повторне звернення до суду з тим самим позовом (ч.2 ст.257 ЦПК України).

Суд вбачає, що сторона відповідача, будучи обізнаною про можливість розгляду справи без участі відповідача та/або представника відповідну заяву про розгляд справи за їх відсутності не подає, чим, на розсуд суду, умисно затягує розгляд справи та позбавляє суд можливості постановити рішення по суті заявлених вимог.

При цьому, суд звертає увагу, що інтереси відповідача представляє, зокрема, і адвокат ОСОБА_6, між тим остання заяв про розгляд справи за її відсутності (або ж відкладення розгляду справи) до суду не надала і не повідомила причини своєї неявки.

Одночасно суд звертає увагу та те, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини сторони мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження ( рішення у справі "ОСОБА_9 проти України" (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

Отже, можливість сторони дізнатись про стан відомого їй судового провадження залежить від волевиявлення самої сторони, тобто має суб'єктивний характер.

У свою чергу судом вжито усіх заходів, передбачених процесуальним законодавством, для належного повідомлення сторони позивача за зустрічним позовом про розгляд справи.

При цьому суд враховує, що у звязку з неявкою позивача за зустрічним позовом у судові засідання відповідач за зустрічним позовом вимушений нести тягар щодо своєї явки до суду та свого захисту.

З огляду на те, що позивач за зустрічним позовом та його представники двічі не з'явилися у судове засідання, були сповіщені про час та місце розгляду справи, та не подали заяву про розгляд справи за їх відсутністю, з огляду на тривалі строки розгляду справи, суд приходить до висновку, що вищевказана зустрічна позовна заява ОСОБА_3 підлягає залишенню без розгляду на підставі п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 10-13, 43, 49, 60, 62, 89, 131, 183, 210, 223, 247, 257, 353-354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Клопотання ОСОБА_7 про відкладення розгляду справи від 05.02.2019 року повернути заявнику без розгляду.

Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, третя особа приватним нотаріус ОМНО ОСОБА_5, про зобовязання ОСОБА_2, ОСОБА_4 не чинити перешкод у виконанні обовязків по договору довічного утримання - залишити без розгляду.

Копію ухвали направити сторонам у справі.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом 15-ти днів з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали суду складено 06.02.2019 року.

Суддя Домусчі Л.В.