Справа № 132/4107/19
Провадження № 2/132/859/19
РІШЕННЯ

Іменем України

26.11.2019р. м. Калинівка

КАЛИНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - судді СЄЛІНА Є.В.,

при секретарі - ПІДГЕРСЬКІЙ О.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду міста Калинівка Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Іванівської сільської ради Калинівського району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

06.11.2019р. до місцевого суду звернулася ОСОБА_1 із позовом до Іванівської сільради Калинівського району Вінницької області, в якому просить визнати за нею право на земельну частку (пай) розміром 1,42 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебуває у колективній власності КСП «Південний Буг», на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0511024 від 28 жовтня 1997 року, виданого на підставі рішення Калинівської районної державної адміністрації від 01 серпня 1997 року № 233, та зареєстрованого 30.10.1997р. у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 123, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Гущинці Калинівського району Вінницької області, який фактично прийняв дане спадкове майно як спадкоємець першої черги за законом після смерті своєї дружини ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Гущинці Калинівського району Вінницької області. В обґрунтування цієї вимоги зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла її мати ОСОБА_3 , після смерті якої залишилось спадкове майно у вигляді земельної частки (паю) розміром 1,42, що перебуває у колективній власності КСП «Південний Буг», яке фактично відповідно до вимог ст.ст.548-549 ЦК УРСР, прийняв її чоловік ОСОБА_2 , який вступив в його управління та володіння, однак не встиг оформити своїх спадкових прав, оскільки помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . Вона будучи єдиною спадкоємицею за законом, звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак отримати свідоцтво про право на спадщину вона не має можливості, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документу на земельну частку (пай), через що вимушена звернутися до суду.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, надавши письмову заяву, в якій просить справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, та просить їх задовольнити.

Відповідач - уповноважений представник Іванівської сільської ради Калинівського району Вінницької області в судове засідання не з`явився, згідно листа сільський голова КУЛИК М. просить справу розглянути за відсутності представника сільської ради, позовні вимоги визнають, не заперечують проти їх задоволення.

Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

В звязку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалось.

У відповідності до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

За положенням ч.1 ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Згідно із ч.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2004р., ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності (з 1 січня 2004 р.). Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Крім того, у відповідності до п.п.1, 2 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004р. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР.

За змістом норм розділу УП спадкового права ЦК України у редакції 1963р., спадковим майном є майно, яке на праві приватної власності належало спадкодавцю на час його смерті.

Відповідно до частини 1 статті 524 ЦК України, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Згідно статті 527 ЦК України, спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.

Відповідно до статті 548 ЦК України, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно статті 549 ЦК України, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців.

Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла мати позивача ОСОБА_3 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 03.02.2003р. виконкомом Гущинецької сільської ради Калинівського району Вінницької області.

Після її смерті відкрилась спадщина, зокрема на земельну частку (пай) розміром 1,42 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебуває у колективній власності КСП «Південний Буг», та належала померлій на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0511024 від 28.10.1997р., виданого на підставі рішення Калинівської районної державної адміністрації від 01.08.1997р. № 233, та зареєстрованого 30.10.1997р. у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 123.

Відповідно до ст.529 ЦК Української РСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Згідно ст.553 ЦК України, спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу).

Як вбачається з довідок Виконавчого комітету Іванівської сільської ради Калинівського району Вінницької області від 03.09.2019р. за №№ 2190, 2191, на момент своєї смерті ОСОБА_3 постійно проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Разом із нею за вказаною адресою проживав та був прописаний з 27.06.1978р. її чоловік ОСОБА_2 . Відомості про інших осіб відсутні.

Оскільки батько позивача ОСОБА_2 (Свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 , видане 06.04.1984р. Гущинецькою сільською радою Калинівського району Вінницької області), на день смерті своєї дружини, перебував з нею в зареєстрованому шлюбі, проживав та був зареєстрованим за однією адресою, заяву про відмову від спадщини протягом строку, встановленого ст. 553 ЦК України не подав, він вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки фактично вступив в управління та володіння спадковим майном.

Однак оформити своїх спадкових прав після смерті дружини ОСОБА_2 не встиг, оскільки само помер ІНФОРМАЦІЯ_4 в селі Гущинці Калинівського району Вінницької області, про що свідчить Свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 , видане 06.06.2005р. виконавчим комітетом Гущинеької сільської ради Калинівського району Вінницької області.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Главою 86 ЦК України, а також спеціальним законодавством, зокрема, Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів.

Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Позивачка ОСОБА_1 , яка є спадкоємицею першої черги за законом після смерті батька, про що свідчить Свідоцтво про народження серії НОМЕР_4 , видане 08.01.1975р. Гущинецькою сільською радою Калинівського району Вінницької області; Свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_5 , видане 01.01.1993р. Гущинецькою сільською радою Калинівського району Вінницької області; копія Паспорту громадянки України серії НОМЕР_6 , виданого 17.12.2013р. Калинівським РС УДМС України у Вінницькій області, оформити спадщину на вищевказане майно в нотаріальному порядку не має можливості.

Згідно до роз`яснень, викладених у пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 р. № 7 (Із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року № 2) «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», вбачається , що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акту про право власності на землю (пункт 17 розділу Х "Перехідні положення" ЗК).

Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Відповідно до роз`яснень ,викладених у п.11 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, вбачається, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акту про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року (561-12), Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Згідно до положень ч.ч.1-4, 9, 10 ст.5 Земельного кодексу України 1990 року (в редакції 1992 року). Земля може належати громадянам на праві колективної власності. Суб`єктами права колективної власності на землю є колективні сільськогосподарські підприємства, сільськогосподарські кооперативи, садівницькі товариства, сільськогосподарські акціонерні товариства, у тому числі створені на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств.

Розпорядження земельними ділянками, що перебувають у колективній власності громадян, здійснюється за рішенням загальних зборів колективу співвласників. У колективну власність можуть бути передані землі колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств в тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, землі садівничих товариств - за рішенням загальних зборів цих підприємств, кооперативів, товариств. Кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу.

Право на земельну частку може бути передано у спадщину в порядку і на умовах, передбачених цивільним законодавством щодо успадкування майна, та статутом відповідного колективного підприємства. За відсутності спадкоємців переважне право на земельну частку мають члени цих підприємств, кооперативів і товариств.

Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку.

За відсутності настання зазначених юридичних фактів у їх сукупності, до спадкоємця переходить лише право на земельну частку (пай).

Відповідач позовні вимоги визнає, тому відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст.206 ЦПК України).

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 529, 549 Української РСР, ст.ст.12, 80, 81, 82, 200, 206, 211, 247, 259, 264, 265, 268, 354 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Іванівської сільської ради Калинівського району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) розміром 1,42 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебуває у колективній власності КСП «Південний Буг», та належала ОСОБА_3 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0511024 від 28 жовтня 1997 року, виданого на підставі рішення Калинівської районної державної адміністрації від 01 серпня 1997 року № 233, та зареєстрованого 30.10.1997р. у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 123, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Гущинці Калинівського району Вінницької області, який фактично прийняв дане спадкове майно як спадкоємець першої черги за законом після смерті своєї дружини ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Гущинці Калинівського району Вінницької області.

Рішення може бути переглянуте за нововиявленими або виключними обставинами з підстав, визначених ст.423 ЦПК України, за заявою, поданою у строк, передбачений ст.424 ЦПК України, в порядку ст.425 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення в порядку, передбаченому ст.354 ЦПК України.

Суддя: Є.В. Сєлін