Справа № 462/5216/16-ц
УХВАЛА

19 серпня 2019 року суддя Залізничного районного суду м. Львова, Галайко Н. М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу № 462/5216/16-ц від 11.10.2016 року за заявою Львівського комунального підприємства «Залізничнетеплоенерго» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію з ОСОБА_1 ,-

встановив:

11.10.2016 рокуЗалізничним районним судом м. Львова видано судовий наказ № 462/5216/16-ц, згідно якого постановлено стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , місце проживання боржника: АДРЕСА_1 на користь Львівського комунального підприємства Залізничнетеплоенерго, 79054, м. Львів, вул. С. Петлюри, 4-а р/р НОМЕР_2 в ФЛОУ АТ «Ощадбанк» м. Львів код банку 325796 МФО 325365 ЗКПО 20784943, заборгованість за послуги з постачання теплової енергії в розмірі 3 259 (три тисячі двісті п`ятдесят дев`ять) грн. 58коп. та стягнути із боржника на користь стягувача судовий збір 689 /шістсот вісімдесят дев`ять/ грн. 00 коп.

Згідно з ч.1 ст. 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу.

20.05.2019 року ОСОБА_1 подав заяву про скасування вищевказаного судового наказу, покликаючись на те, що відсутні підстави для видачі судом судового наказу, оскільки між ним та ЛКП Залізничнетеплоенерго не існує жодних договірних відносин. Окрім цього, зазначає, що не проживає за фактичним місцем реєстрації, та довідався про справу після отримання постанови про відкриття виконавчого провадження. З огляду на вказане просить скасувати судовий наказ.

Судом встановлено, копія судового наказу №462/5216/16-ц від 11.10.2016 року, повернулася на адресу суду за закінченням терміну зберігання без вручення адресату (а.с.13), інших відомостей про дату отримання заявником копії судового наказу та доданих до нього матеріалів у матеріалах справи не міститься.

Окрім цього, п. 9 та п. 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.12.2011 року за № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», передбачає обов`язок фактичної наявності надання та отримання послуг. Згідно п. 9 "наявність спору про право, яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника;

документів, що підтверджують порушення суб`єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов`язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні. Разом із тим лише той факт, що договірні зобов`язання не виконуються, без обґрунтування причин, не вважається наявністю спору про право". Пунктом 13 передбачено: "якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні, телекомунікаційні послуги, послуги телебачення та, судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги".

Що стосується сплати судового збору, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 136 ЦПК України встановлено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 136 ЦПК України з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Згідно п.1 ч.1ст. 8 ЗУ «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але недовше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

У ч. 2 ст. 8 ЗУ «Про судовий збір» передбачено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

З урахуванням вищенаведеного, тих обставин, що скаржник є інвалідом 3 групи (а.с.35,36), малозабезпеченою особою, розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу скаржника суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору.

Дослідивши матеріали справи №462/5216/16-ц, суд приходить до висновку, що судовий наказ підлягає скасуванню, роз`яснивши стягувачу, що заявлені ним вимоги можуть бути розглянуті у порядку спрощеного позовного провадження.

Керуючись ст.ст. 170, 171 ЦПК України, суд, -

постановив:

Скасувати судовий наказ № 462/5216/16-ц від 11.10.2016 року за заявою Львівського комунального підприємства «Залізничнетеплоенерго» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію з ОСОБА_1 .

Роз`яснити стягувачу, що заявлені ним вимоги можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя/підпис/ Н.М. Галайко

З оригіналом згідно.

Суддя: