РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2019 року м. Володимир-Волинський
Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі
головуючого судді Вітера І.Р.,
при секретарі Корніюк Т.О.,
з участю сторін:
позивача ОСОБА_1 ,
його представника ОСОБА_2 ,
представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Жук М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Володимир-Волинського міського суду Волинської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання,-
ВСТАНОВИВ:
28 листопада 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Володимир-Волинського міського суду Волинської області з позовними вимогами до свого батька ОСОБА_3 про стягнення аліментів на його утримання у зв"язку з продовженням навчання після досягнення повноліття.
В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що його батьки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі, який 07 грудня 2016 року було розірвано на підставі рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області. За час спільного проживання у них народилося двоє дітей: він, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
На підставі рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 06 липня 2016 року з відповідача стягувалися аліменти на утримання дітей, однак у травні 2018 року позивач досягнув повноліття, а тому на його утримання стягнення аліментів припинилось.
Позивач є студентом 4-го курсу Володимир-Волинського агротехнічного коледжу, навчається на денній платній формі у відділенні «Правознавство» вказаного навчального закладу. У зв`язку з цим не має змоги влаштуватись на роботу, самостійно отримувати заробіток та потребує матеріальної допомоги, оскільки несе ряд витрат на своє навчання.
Неодноразово звертався до відповідача з проханням надавати матеріальну допомогу, але такі прохання залишились поза його увагою.
Відповідач є військовослужбовцем 14-ої окремої механізованої бригади Сухопутних військ Збройних Сил України, у зв`язку з чим отримує високе та регулярне грошове забезпечення.
Тому позивач просив стягувати з відповідача аліменти на своє утримання, оскільки продовжує навчання, до закінчення навчання або до досягнення двадцяти трьох років залежно яка з цих обставин настане першою, в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 26 травня 2018 року.
Разом із позовною заявою до суду позивачем подано клопотання про витребування доказу, а саме довідки за місцем проходження служби відповідача про його доходи.
Ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 28 листопада 2018 року відкрито провадження у справі та постановлено проводити її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Вказаною ухвалою суду також задоволено клопотання позивача про витребування доказу.
10 січня 2019 року в адресу суду надійшов відзив відповідача ОСОБА_3 на позовну заяву, за яким позовні вимоги сина він визнав частково. Погодився сплачувати аліменти на утримання повнолітнього ОСОБА_1 , який продовжує навчання, до закінчення ним навчання, а саме до 30 червня 2019 року, в розмірі 1/8 частки з усіх видів свого заробітку (доходу) щомісяця. Разом з тим відповідач заперечив можливість стягнення з нього аліментів за минулий час (з моменту досягнення позивачем повноліття, а не з дня пред`явлення позову), оскільки не ухилявся від надання матеріальної допомоги своєму сину. Систематично та вчасно сплачував аліменти на його утримання до жовтня 2018 року включно, хоч позивач досягнув повноліття у травні 2018 року. Зазначив також, що син навчається, однак в той же час неофіційно працює у інтернет-клубі, зі слів родичів отримує заробітну плату у розмірі 8000 гривень щомісяця, що дає йому можливість купувати собі дорогі речі. Крім даних обставин, відповідач зазначив також, що продовжує сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дочки Христини, а також вдруге одружився. ІНФОРМАЦІЯ_3 у нього народилась ще одна дочка ОСОБА_6 . Однак пологи були складними, дочка народилась недоношеною, з дня народження і на момент подання відзиву знаходилась на стаціонарному лікуванні у відділенні анестезіології для новонароджених та недоношених дітей неонатального центру Волинського обласного дитячого територіального медичного об`єднання з діагнозом неонатальна енцефалопатія ІІ ст. з набряком головного мозку, судомний синдром, недоношеність 33 тижні, легкі дихальні розлади. У зв`язку з цим відповідач несе додаткові витрати на лікування дочки та утримання дружини, яка в даний час є непрацездатною, постійно знаходиться із дочкою. Крім вказаних осіб також на утриманні відповідача перебуває його мати ОСОБА_7 , яка є пенсіонеркою.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримав повністю з підстав викладених у позовній заяві. Заперечив доводи відповідача про те, що працює в інтернет-клубі та отримує заробітну плату. Також вказав, що потребує матеріальної допомоги, оскільки плата за навчання становить близько 9000 гривень на рік. Крім того, протягом навчального року він близько 2000 гривень витрачає на придбання підручників та літератури, а разом з тим під час навчального року витрачає кошти на харчування у сумі близько 12000 гривень.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні також підтримав позовні вимоги свого довірителя. Зазначив, що стягнення з відповідача аліментів на утримання сина до листопада 2018 року, а не до травня 2018 року, відбувалось помилково. Внаслідок цього органами державної виконавчої служби було встановлено переплату аліментів, яку надалі була зараховано в рахунок стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дочки Христини. Відтак, в даний час матір позивача взагалі не отримує коштів від відповідача. Просив позов задовольнити повністю.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, однак свою участь у справі забезпечив представником ОСОБА_8 , яка підтримала заперечення відповідача, що були зазначені ним у відзиві.

За поданими позивачем письмовими доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановлено наступні факти.
Позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 у місті Володимир-Волинському Волинської області, що підтверджується копією його паспорта громадянина України № НОМЕР_1 та витягом з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання № НОМЕР_2 . Відповідно вказаними документами підтверджується і той факт, що 26 травня 2018 року позивач досягнув повноліття.

Відповідач ОСОБА_3 є його батьком, що підтверджується наявною у справі копією свідоцтва про народження позивача серії НОМЕР_3 .

На підставі рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 06 липня 2016 року ухвалено стягувати з відповідача ОСОБА_3 в користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі по 1/3 частки його заробітку (доходу) але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 07 червня 2016 року і до досягнення дітьми повноліття.

У відповідності до рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 07 грудня 2016 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 розірвано.

Згідно наявної в матеріалах справи копії довідки Володимир-Волинського агротехнічного коледжу № 309 від 08 листопада 2018 року, позивач ОСОБА_1 навчається на денній платній формі відділення «Правознавство» вказаного навчального закладу з 01 вересня 2015 року по 30 червня 2019 року.

Наданими позивачем копіями квитанцій до прибуткового касового ордера за 2016-2018 роки підтверджуються факти оплати його матір`ю ОСОБА_4 коштів за навчання сина у ОСОБА_9 -Волинському агротехнічному коледжі. Вказаними документами позивач також підтвердив свої пояснення про те, що вартість навчального року у коледжі становить близько 9000 гривень за навчальний рік.

У відповідності до копії довідки про зареєстрованих та заборгованість за надані житлово-комунальні послуги № 5591 від 08 листопада 2018 року, позивач ОСОБА_1 за місцем проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований разом із своєю матір`ю ОСОБА_4 та неповнолітньою сестрою ОСОБА_5 .

Листом Володимир-Волинського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби № 53353 від 29 жовтня 2018 року повідомлено фінансовий відділ військової частини НОМЕР_4 про необхідність проведення перерахунку аліментів з 26 травня 2018 року, які стягуються з ОСОБА_3 , у зв`язку з досягнення його старшим сином ОСОБА_1 повноліття, та подальшого стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5 .

За поданими відповідачем, а також витребуваними судом письмовими доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановлено наступні факти.
Копіями довідок про доходи ОСОБА_3 № 821 від 11 липня 2018 року, № 1097 від 18 вересня 2018 року та № 43 від 16 січня 2019 року встановлено, що ОСОБА_3 є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_4 та отримує грошове забезпечення. За 2018 рік він всього отримав 117433, 60 гривень, з яких вирахувано аліментів на суму 31987, 57 гривень. При цьому судом встановлено, що із червня по грудень 2018 року розмір щомісячного грошового забезпечення відповідача є сталим і становить 10000 гривень. Також стягнення з нього аліментів проводилось в розмірі 1/3 частини заробітку щомісяця до жовтня 2018 року включно, після чого припинилось.

Згідно долученої відповідачем до відзиву копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 , 19 липня 2017 року він зареєстрував шлюб із ОСОБА_10 .

Копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 підтверджується, що у ОСОБА_3 та ОСОБА_11 . ІНФОРМАЦІЯ_6 народилась дочка ОСОБА_6 .

Поданими відповідачем копіями медичного свідоцтва про народження № 278 від 19 червня 2018 року, довідки Волинського обласного дитячого територіального медичного об`єднання № 942/2-14.18 від 27 червня 2018 року, виписками з медичної карти стаціонарного хворого, копією сторінки медичної карти та консультаційного висновку спеціаліста, стверджується, що ОСОБА_6 народилась недоношеною, з дня народження і станом на 14 грудня 2018 року знаходилась на стаціонарному лікуванні у відділенні анестезіології для новонароджених та недоношених дітей неонатального центру Волинського обласного дитячого територіального медичного об`єднання з діагнозом неонатальна енцефалопатія ІІ ст. з набряком головного мозку, судомний синдром, недоношеність 33 тижні, легкі дихальні розлади.
Копією довідки № від 18 травня 2018 року стверджується, що дружина відповідача ОСОБА_11 взята на облік внутрішньо переміщеної особи.
Також відповідачем подано до суду копію пенсійного посвідчення його матері ОСОБА_7 серії НОМЕР_7 .
Заслухавши позиції сторін та дослідивши письмові докази, суд встановив правовідносини, які виникли між сторонами, що регулюються наступними нормами матеріального та процесуального права.
На підставі ч.3 ст.199 Сімейного кодексу України (далі СК України), право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до ч.1 ст.2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

На підставі ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Згідно ч.ч.1-3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ч.ч.1-4 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ч.2 ст.51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У відповідності до ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відтак обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують вчитися, виникає лише при наявності в сукупності таких юридичних фактів:

1.досягнення дитиною 18 років, але не більше 23 років;

2.продовження навчання;

3.потреба у матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням;

4.наявність можливості у батьків надавати допомогу.

У відповідності до ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Згідно ст.201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

У відповідності до ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

На підставі ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 1 ст.89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Виходячи з норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, саме на позивачеві в даному випадку лежить обов`язок доведення в суді обставин, які мають юридичне значення, зокрема можливостей відповідача надавати матеріальну допомогу.

Судом встановлено, що 26 травня 2018 року позивач ОСОБА_1 досягнув 18 років, тобто став повнолітнім.

Впродовж з 01 вересня 2015 року по даний час позивач навчається у Володимир-Волинському агротехнічному коледжі на денній формі навчання, у зв`язку з чим не має можливості працевлаштуватися.

Вказані факти є доведеними відповідними належними засобами доказування та сторонами не заперечувалися.

До досягнення повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_7 , позивач знаходився на повному матеріальному забезпеченні своїх батьків. Після розлучення із матір`ю позивача, відповідач регулярно та вчасно сплачував аліменти на утримання сина ОСОБА_12 та дочки ОСОБА_13 .

В судовому засіданні позивач стверджував, що у нього є потреба і надалі у матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням.

Стаття 199 СК України пов`язує надання матеріальної допомоги для повнолітніх дочки або сина лише з необхідними витратами на навчання і не зобов`язує батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання на тих умовах, що і неповнолітніх дітей. При цьому суд повинен враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження, тощо.

В судовому засіданні встановлено, що навчання ОСОБА_1 у Володимир-Волинському агротехнічному коледжі є платним та становить близько 9000 гривень за навчальний рік. Вказані обставини підтверджені в судовому засіданні належними та допустимими доказами.

Сам навчальний заклад знаходиться неподалік житла позивача. Відтак витрати для проїзду до місця навчання є незначними, а проживання позивача разом із матір`ю не вимагає додаткових витрат на проживання окремо за місцем знаходження навчального закладу.

Разом з тим згідно пояснень позивача вбачається, що крім плати за навчання, він несе витрати для придбання підручників в розмірі близько 2000 гривень на рік, а також витрати на харчування під час навчання у розмірі близько 12000 гривень на рік.

Вказані обставини не були підтверджені позивачем належними доказами, однак стороною відповідача не заперечувались.

Відтак за заявленими позивачем в судовому засіданні витратами, його потреба у матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням становить близько 23000 гривень на рік.

При наданні оцінки судом наявності можливості відповідача сплачувати аліменти на утримання свого повнолітнього сина на період навчання, судом взято до уваги розмір грошового забезпечення відповідача, обов`язок щодо утримання сина не лише батьком, а й матір`ю, а також позицію відповідача з приводу часткового визнання позову та готовності сплачувати такі аліменти в розмірі 1/8 частини свого заробітку.

Судом встановлено, що розмір грошового забезпечення відповідача в період з червня по грудень 2018 року був сталим і становив 10000 гривень щомісячно. При цьому судом беруться також до уваги тенденції щодо збільшення розміру грошового забезпечення військовослужбовців в Україні у 2019 році. Однак навіть за умови щомісячного доходу відповідача в розмірі 10000 гривень, річний розмір аліментів в частині 1/8 від заробітку, які будуть стягнені з нього на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, в такому разі буде становити 15000 гривень (10000/8х12=15000). Вказана сума аліментів більш, ніж на 65% покриє потребу на витрати позивача на навчання в розмірі 23000 гривень, що із врахуванням обов`язку матері у рівній частці нести такі ж витрати, є цілком достатнім та буде відповідати принципу справедливості.

При визначення розміру аліментів, які слід стягувати з відповідача, судом взято до уваги також наявність на його утриманні ще двох неповнолітніх дітей та тимчасово непрацездатної дружини, а також необхідність несення додаткових витрат на лікування молодшої дочки.

При цьому суд не бере до уваги доводи відповідача про роботу сина в інтернет-клубі та отримання ним заробітної плати, оскільки такі обставини є лише припущеннями, які не були обгрунтовані належними доказами в судовому засіданні.

Разом з тим при встановленні обставин справи суд також приймає до уваги те, що позивач просить стягувати з відповідача аліменти починаючи з дня досягнення ним повноліття, а не з дня пред`явлення позову, тобто за минулий час.

У відповідності до ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.
Позивачем в судовому засіданні не було подано жодного доказу того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати.
Натомість довідками про доходи відповідача, в яких містяться відомості про стягнення з нього аліментів на утримання обох дітей до жовтня 2018 року включно, підтверджується лише те, що він від свого обов`язку утримувати дітей та сплачувати аліменти не ухилявся.
За таких підстав, суд, беручи до уваги матеріальне становище позивача та відповідача, розмір отримуваних доходів останнім, наявність на його утриманні інших дітей та тимчасово непрацездатної дружини, стан їх здоров`я, розмір вимушених витрат на лікування, сплату комунальних послуг, склад їх сімей, вважає, що відповідач ОСОБА_3 має можливість надавати своєму повнолітньому сину, що продовжує навчання, матеріальну допомогу, але в меншому розмірі, ніж заявлено позивачем, а тому знаходить можливим задовольнити позов частково та ухвалити рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання ОСОБА_1 у розмірі 1/8 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи від дня подання позову.
В силу ч.6 ст.141 ЦПК України, стягненню з відповідача ОСОБА_3 в дохід держави для зарахування до спеціального фонду державного бюджету України підлягає судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 12-13, 76, 77, 81, 258, 259, 263, 265 ЦПК України, ст.ст. 180, 182, 192, 198-200 СК Україна, суд,-
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП: НОМЕР_8 , уродженця м. Жагань Республіки Польща, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ), аліменти в користь повнолітнього сина ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_9 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ), у зв`язку з його навчанням, у розмірі 1/8 частини з усіх видів заробітку відповідача щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви, тобто з 28 листопада 2018 року і до закінчення сином навчання, але не довше, ніж до досягнення 23-річного віку.
В решті позовних вимог відмовити.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.
Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через Володимир-Волинський міський суд Волинської області.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Повний текст рішення складено 04 лютого 2019 року.

Головуючий: (підпис).

Згідно з оригіналом.
Суддя Володимир-Волинського міського суду І.Р. Вітер