ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2156/19 Справа № 177/21/18 Суддя у 1-й інстанції - Строгова Г. Г. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

сторони:

позивач: Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (у теперішній час Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк»)

відповідач: ОСОБА_2

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, у порядку ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційні скарги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_2 на рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 26 вересня 2018 року, яке постановлено суддею Строговою Г.Г. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повний текст рішення складено 05 жовтня 2018 року -

ВСТАНОВИВ:

В січні 2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк», у теперішній час Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», звернувся з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідно до кредитного договору № б/н від 09.06.2012 року, укладеного між позивачем та відповідачем ОСОБА_2, останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,4 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Банк виконав свої зобов'язання перед позичальником, надавши кредит в сумі, строки та на умовах, передбачених кредитним договором.

Однак, в порушення взятих на себе зобов'язань за вказаним договором, відповідач не виконував умови договору, в зв'язку з чим станом на 06.11.2017 року утворилася заборгованість за кредитним договором в розмірі 126646,58 грн., яка складається з 44024,78 грн. - тіла кредиту; 23883,96 грн. - нарахованих відсотків за користування кредитом; 52230,86 грн. - нарахованої пені; 500,00 грн. - штрафу (фіксована частина); 6006,98 грн. - штрафу (процента складова), яку позивач просив стягнути з відповідача на свою користь та судові витрати по справі.

Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 26 вересня 2018 року позовні вимоги ПАТ «КБ «Приватбанк» задоволені частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 09.06.2012 року, яка станом на 06.11.2017 року в загальному розмірі становить 96255,64 грн. та складається з: 44024,78 грн. - заборгованості за кредитом, 52230,86 грн. - заборгованості за пенею.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ «Приватбанк» 1443,77 грн. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків за кредитним договором та задоволення вказаних позовних вимог у повному обсязі посилаючись на те, що судом першої інстанції при ухваленні рішення не надано належної оцінки істотним обставинам справи, не враховано, що умовами кредитного договору було передбачено підвищення (зміна) процентної ставки за кредитним договором, що відповідач по справі повідомлявся належним чином про таке підвищення і заяв про розірвання кредитного договору, у зв'язку з підвищенням процентної ставки, не подавав, чим визнав запропоновані умови договору та погодився з підвищенням відсотків.

Відзив на апеляційну скаргу позивача відповідачем ОСОБА_2 не подавався.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та постановлення нового рішення по справі про відмову в задоволенні позовних вимог позивача посилаючись на те, що судом першої інстанції не враховано, що підпис в Анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 09.06.2012 року виконана не ним, в цей день він до банку не звертався, з Умовами та Правилами надання банківських послуг, тарифами не ознайомлений та ніяких документів не підписував.

Посилання банку на ту обставину, що Заява, Умови та Тарифи банку є складовими частинами кредитного договору, є безпідставними, оскільки зазначені документи не відповідають вимогам ст.ст. 208, 638, 1054 ЦК України. Зокрема у даних документах відсутні умови про розмір кредиту, який надається позичальнику, кінцевий термін його повернення, пільговий період користування кредитом, базова процентна ставка в місяць, розмір обов'язкового щомісячного платежу, ставка пені за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, наявність та розмір комісії за обслуговування картки, крім того, в документах відсутні підписи одночасно позичальника та кредитодавця.

Крім того відповідач посилається на те, що розрахунок заборгованості за тілом кредиту є незрозумілим, позивачем не доведено надання йому кредитних коштів в розмірі 25000 грн. та факту користування вказаними коштами.

Вказує, що судом першої інстанції не враховано, що він має депозитні рахунки та наявні на них кошти, які значно перевищують заборгованість за кредитним договором, свідчать про те, що він не має боргових зобов'язань перед позивачем.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідача представник позивача просить залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, апеляційна скарга відповідача підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 09 червня 2012 року між сторонами укладено кредитний договір, який складається із заяви позичальника ОСОБА_2 та Умов та Правил надання банківських послуг, з якими він під час укладання договору був ознайомлений, що засвідчено особистим його підписом 09 червня 2012 року (а.с.8).

Як видно з Умов та Правил надання банківських послуг ПАТ «КБ «Приватбанк», у теперішній час Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», форма договору про надання банківських послуг, яка укладається між банком та держателем картки, складається із заяви, пам'ятки клієнта, Умов та Правил надання банківських послуг, тарифів (а.с.8-24).

Як вбачається із матеріалів справи, ПАТ «КБ «Приватбанк», у теперішній час Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», надав ОСОБА_2 кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту 25000 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,4% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Згідно Умов та Правил надання банківських послуг при порушенні клієнтом строків платежу по якому-небудь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. плюс 5% від суми позову.

У зв'язку із неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань за наданим позивачем розрахунком, станом на 06.11.2017 року утворилася заборгованість за кредитним договором в розмірі 126646,5850 грн., яка складається з 44024,78 грн. - тіла кредиту; 23883,96 грн. - нарахованих відсотків за користування кредитом; 52230,86 грн. - нарахованої пені; 500,00 грн. - штрафу (фіксована частина); 6006,98 грн. - штрафу (процента складова).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором у вигляді тіла кредиту в сумі 44024,78 грн. та пені в розмірі 52230,86 грн. є обґрунтованими та доведеними, в іншій частині позовні вимоги є недоведеними.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача вказаної заборгованості за кредитним договором, однак не може погодитись з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав стягнення з відповідача на користь позивача відсотків за користування кредитними коштами, з огляду на наступне.

Між сторонами виникли правовідносини, стосовно виконання боржником зобов'язань по кредитному договору.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та в строк зазначений в договорі, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за договором кредиту банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти

Нормами ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частина 2 статті 1050 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо за договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов'язання" (ст. ст. 530,631 ЦК України).

Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Колегія суддів, перевіряючи доводи апеляційної скарги позивача в частині визначеного судом першої інстанції розміру стягнутих з відповідача на користь позивача відсотків, вважає їх такими, що заслуговують на увагу, з огляду на наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, визначаючи розмір заборгованості по процентам за користування кредитом, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивачем в односторонньому порядку було змінено процентну ставку 01.09.2014 року, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за процентами задоволенню не підлягають.

Однак, колегія суддів вважає помилковим такий висновок суду першої, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.3 ст. 1056-1 ЦК України, фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Таким чином, рішення банку щодо збільшення процентної ставки за кредитом в односторонньому порядку, які прийняті з 10 січня 2009 року, є неправомірним.

Згідно з ч. 1ст. 651 ЦК України зміна договору допускається тільки за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 3ст. 653 ЦК України у разі зміни договору зобов'язання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.

Якщо сторони досягли домовленості згідно з положеннями ст. ст.207,640 ЦК України та уклали кредитний договір, у якому передбачили умови підвищення процентної ставки, то вони мають виконуватись і вважаються такими, що момент досягнення домовленості настав.

У відповідності до правової позиції, викладеній в постанові Верховного Суду України від 12 вересня 2012 року № 6-57ц12 боржник вважається належним чином повідомлений про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, коли банком не лише відправлено на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й доведено факт його вручення адресатові під розписку.

У Постанові від 14 березня 2018 року у справі № 515/1844/16-ц Верховний Суд встановив, що зміна тарифного плану через SMS-повідомлення не може бути прийнято до уваги, як належне повідомлення споживача про зміну таких послуг, оскільки ці доводи не підтверджені належними та допустимими доказами. Умовами встановлено обов'язок банку, за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту) не менше ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема, у виписці по картрахунку згідно договору, а даних щодо такого інформування матеріали справи не містять.

Відповідно до п.п. 1.1.3.2.3. п. 1.1.3.2. Витягу з Умов та правил надання банківських послуг, банк має право здійснювати зміну Тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому банк, за виключенням випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов'язаний не менше ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, в тому числі у виписці по картрахунку згідно п. 1.1.3.1.9. цього договору. Якщо протягом 7 днів банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, то рахується, що клієнт приймає нові умови. Право зміни розміру наданого на платіжну картку кредиту (кредитного ліміту) банк залишає за собою в односторонньому порядку, по особистому рішенню банку та без попереднього повідомлення клієнта.

З викладеного вбачається, що Банк зобов'язаний був повідомити позичальника про відповідні зміни відсоткової ставки по кредиту, що позивачем здійснено не було.

Таким чином, умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною, зміна фіксованої процентної ставки була здійснена банком без згоди позичальника. Наявність посилання у Анкеті-заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку щодо обов`язку клієнта регулярно ознайомлюватись зі змінами до Умов і Правил надання банківських послуг на сайті «ПриватБанку» не є належним та допустимим доказом погодження зміни процентної ставки з позичальником.

Не можуть бути прийняті до уваги посилання позивача у своїй позовній заяві на п.п. 1.1.6.1 та 1.1.6.2 Умов та Правил надання банківських послуг щодо повідомлення клієнтів про внесення змін до цих умов шляхом використання різних каналів зв'язку, оскільки позивачем не надано жодних доказів, а ні щодо повідомлення відповідача про зміну відсоткової ставки, а ні щодо отримання останнім цих повідомлень через визначені позивачем канали зв'язку, як не надано доказів і щодо надання відповідачем своєї згоди на такі зміни.

Як вбачається з умов укладеного договору, а саме заяви позичальника, сторонами обумовлено 20,4 % на рік за користування кредитним коштами, або 1,7 % на місяць.

Як видно з розрахунку заборгованості, наданого позивачем, до 29 серпня 2014 року позивач нараховував відсотки за користування кредитними коштами не менше ніж 20,4 % річних. Проте, з 01 вересня 2014 року відсоткова ставка збільшилася до 34,80 % річних, а з 01 квітня 2015 року - до 42 %. Доказів на підтвердження правомірності підвищення відсоткової ставки за користування кредитним коштами позивачем не надано. Як і не надано жодних узгоджених між сторонами домовленостей про її збільшення.

Як вбачається із розрахунку заборгованості за кредитним договором, який перевірено колегією суддів, нарахування відсотків за користування кредитом здійснювалось з 22.06.2015 року, з моменту, коли відповідач почав користуватися кредитними коштами, за відсотковою ставкою 42% річних, або 3,5 % на місяць.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що підстави для нарахування відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 43,20% річних є неправомірним, тому розмір заборгованості за відсотками за період з 22 червня 2015 по 06 листопада 2017 року, в межах заявлених позовних вимог позивача, підлягає перерахунку та зменшенню до 20,4 %. У зв'язку із чим, з огляду на розмір встановленого кредитного ліміту за кредитним договором 25000 грн. 20,4 % за 29 місяців (спірний період) становитимуть - 12325 грн., виходячи з розрахунку (25000 грн. / 100 * 20,4% / 12 міс. Х 29 міс.= 12325 грн.)

Отже, загальна заборгованість за відсотками в межах заявлених позовних вимог буде становити 12325 грн. та має бути стягнута з відповідача на користь позивача, у зв'язку з чим колегія суддів частково погоджується з доводами апеляційної скарги позивача в цій частині.

Колегія суддів вважає, що не можуть бути підставою для скасування рішення та відмови в задоволенні позовних вимог позивача доводи апеляційної скарги відповідача про те, що судом першої інстанції не враховано, що підпис в Анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 09.06.2012 року виконана не ним, в цей день він до банку не звертався, з Умовами та Правилами надання банківських послуг, тарифами не ознайомлений та ніяких документів не підписував, оскільки спірний договір від 09.06.2012 року, укладений між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПриватБанк», відповідачем не оспорювався і не визнавався у судовому порядку недійсним. Відповідно до вимог ст.ст.12,82 ЦПК України, відповідач по справі не довів того, що кредитний договір ним не укладався та підпис в Анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 09.06.2012 року виконаний не ним.

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду доводи апеляційної скарги про те, що посилання банку на ту обставину, що Заява, Умови та Тарифи банку є складовими частинами кредитного договору, є безпідставними, оскільки зазначені документи не відповідають вимогам ст.ст. 208, 638, 1054 ЦК України. Зокрема у даних документах відсутні умови про розмір кредиту, який надається позичальнику, кінцевий термін його повернення, пільговий період користування кредитом, базова процентна ставка в місяць, розмір обов'язкового щомісячного платежу, ставка пені за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, наявність та розмір комісії за обслуговування картки, крім того, в документах відсутні підписи одночасно позичальника та кредитодавця, оскільки відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що розрахунок заборгованості за тілом кредиту є незрозумілим, позивачем не доведено надання йому кредитних коштів в розмірі 25000 грн. та факту користування вказаними коштами колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки, як вбачається із розрахунку заборгованості за кредитним договором, який перевірений колегією суддів та колегія суддів вважає його вірним, та виписки з карткового рахунку відповідача, відповідачу був встановлений кредитний ліміт та вбачається, що відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунку через термінал в касах магазинів, а отже й отримав кредитну карку «Універсальна», оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності карки. Як вбачається із виписки з карткового рахунку відповідача, останній частково сплачував заборгованість за договором, що є підтвердженням того, що він користувався кредитними коштами.

Крім того, як вбачається із матеріалів справи, відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, свого розрахунку заборгованості не надано, клопотань про призначення експертизи по справі відповідачем заявлено не було.

Також не можуть бути підставою для скасування рішення суду та відмови в задоволенні позовних вимог позивача доводи апеляційної скарги відповідача про те, судом першої інстанції не враховано, що він має депозитні рахунки та наявні на них кошти, які значно перевищують заборгованість за кредитним договором, свідчать про те, що він не має боргових зобов'язань перед позивачем, оскільки наявність у відповідача депозитних рахунків не свідчить про відсутність боргових зобов'язань перед позивачем.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині визначеного судом розміру заборгованості підлягає зміні, відповідно до положення п.п.1,3 ч.1 ст.376 ЦПК України та збільшенню розміру заборгованості за відсотками, що в свою чергу призведе до збільшення розміру загальної заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором.

На підставі наведеного вище, колегія суддів вважає за необхідне рішення суду першої інстанції змінити, збільшивши розмір стягнутої із ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк», у теперішній час Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», заборгованості за кредитним договором № б/н від 09.06.2012 року станом на 06 листопада 2017 року з 96255,64 грн. до грн., у зв'язку зі стягненням заборгованості по відсоткам за користування кредитом в сумі 12325 грн.

В іншій частині рішення суду має бути залишено залишити без змін.

На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1200 грн. (а.с.177), пропорційно від задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-383,386 ЦПК України суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити частково.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 26 вересня 2018 року змінити, збільшивши розмір стягнутої із ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк", у теперішній час Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», заборгованості за кредитним договором № б/н від 09.06.2012 року станом на 06 листопада 2017 року з 96255,64 грн. до 108580 (сто вісім тисяч п'ятсот вісімдесят) грн. 64 коп., яка складається: з заборгованості за кредитом - 44024 грн. 78 коп., заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 12325 грн., заборгованості за пенею - 52230,86 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» судовий збір в розмірі 1200 (одна тисяча двісті) грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 04 лютого 2019 року.

Головуючий:

Судді: