Ухвала
16 серпня 2019 року
м. Київ

справа № 2-3212/2006
провадження № 61-15012ск19
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Русинчука М. М., вирішуючи питання про відкриття провадження за касаційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Личаківського районного суду міста Львова від 10 листопада 2006 року та постанову Апеляційного суду Львівської області від 13 вересня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення грошової компенсації за речове майно і продовольчий пайок,
ВСТАНОВИВ:

У 2016 році ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення грошової компенсації за не отримане речове майно в розмірі 4 358,81 грн і продовольчий пайок в розмірі 4 598,21 грн при звільнення з військової служби у відставку, всього просила стягнути на свою користь 8 957,02 грн.
Рішенням Личаківського районного суду міста Львова від 10 листопада 2006 року позов задоволено.
Постановою Львівського апеляційного суду від 13 вересня 2018 року рішення Личаківського районного суду міста Львова від 10 листопада 2006 року без змін.
У серпні 2019 року Військова частина НОМЕР_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення першої інстанції, та постанову суду апеляційної інстанції, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
У відкритті касаційного провадження належить відмовити з таких підстав.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно із пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Пунктом 1 частини шостої статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята цієї статті).
Зі змісту положень пункту 3 частини третьої статті 175, пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Вказана справа є малозначною в силу вимог закону, оскільки ціна позову в ній становить 8 957,02 грнта не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що з врахуванням встановленого з 01 січня 2019 року Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» цього показника в 1921,00 грн складає 192 100,00 грн (100 х 1 921,00).

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини у справах Lavages Prestations Services v. France (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) та Brualla Gonnez de la Torre v. Spain (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.
Право заявника на апеляційний перегляд справи було забезпечено.
При цьому Верховним Судом також перевірено, чи мають місце обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, та зазначених обставин не встановлено.
Верховний Суд зауважує, що застосування критерію малозначності справи в цій справі було передбачуваним, справу розглянули суди двох інстанцій в межах своїх повноважень, заявник не переконав у наявності інших виключних обставин, які за положеннями Кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.
З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків не встановлено, у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити.
Клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження не розглядається, оскільки вирішено відмовити у відкритті касаційного провадження.
Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження за касаційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Личаківського районного суду міста Львова від 10 листопада 2006 року та постанову Апеляційного суду Львівської області від 13 вересня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення грошової компенсації за речове майно і продовольчий пайок.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя М. М. Русинчук