Номер провадження: 22-ц/813/5840/19
Номер справи місцевого суду: 504/1117/16-ц
Головуючий у першій інстанції Добров П. В.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Драгомерецького М.М. (суддя-доповідач),

суддів: Дрішлюка А.І.,

Черевка П.М.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні цивільну справу заапеляційною скаргою адвоката Григоржевського Максима Сергійовича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 27 лютого 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки,-

В С Т А Н О В И В:

11 квітня 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду із позовною заявою, яку в подальшому уточнила, до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки.

Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 13 березня 2016 року позивач збирала сусідів для проведення поминок - 40 днів після смерті чоловіка. О 08:00 годині ОСОБА_2 підійшла до будинку за адресою: АДРЕСА_1 , та коли кликала сусідку на ім`я ОСОБА_3 з двору навпроти вийшла відповідач ОСОБА_1 і повідомила, що її немає вдома.

Відповідач вийшла з собакою, який був без поводка і намордника. Коли позивачка почала йти, собака почала бігти до неї ззаду і вкусила за ліву ногу, від чого ОСОБА_2 відчула різкий біль.

На підставі зазначеного ОСОБА_2 звернулась до суду із вказаним позовом, який в подальшому уточнила, та просила суд стягнути з відповідача на свою користь як відшкодування завданої матеріальної та моральної шкоди у розмірі 7 120 гривень.

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 27 лютого 2019 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у відшкодування матеріальної шкоди в сумі 1 407,60 грн., у відшкодування моральної шкоди 5 000 грн.. Стягнути з ОСОБА_1 судові на користь держави в розмірі 1536,40 грн.

У апеляційній скарзі адвокат Григоржевський М.С. в інтересах ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлене 17 грудня 2019 року.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково за таких підстав.

Згідно ч. ч. 1-3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

З матеріалів справи вбачається, що 13 березня 2016 року на вулиці біля житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 покусав собака породи «Такса», яка утримується ОСОБА_1 .. Вказані обставини визнаються сторонами.

Внаслідок укусів собаки ОСОБА_2 було завдано поранення лівої підколінної ямки, у зв`язку з чим вона звернулась до амбулаторії в с. Крижанівка та отримала направлення до хірурга.

15 березня 2015 року лікар Комінтернівської центральної лікарні надав позивачу висновок із рекомендаціями щодо лікування. Позивач придбала ліки, виписані хірургом, в аптеці №2 «Ирис-12» на загальну суму 1 007,60 грн., що підтверджується квитанцією від 15 березня 2016 року.

Відповідно до висновку райспеціаліста Лиманської ЦРЛ від 02.03.2017р. ОСОБА_2 знаходилась на амбулаторному лікуванні в період з 15 березня 2016 року по 24 березня 2016 рік із діагнозом укушена рана лівої підколінної ямки.

Оскільки судом першої інстанції встановлений факт укусу собакою ОСОБА_2 , який утримується відповідачем ОСОБА_1 , позивачу нанесена шкода здоров`ю, що спричинила моральні страждання, зважаючи на характер правопорушення, ступеню вини особи, яка завдала моральної шкоди, глибину душевних страждань, суд першої інстанції дійшов до висновку про необхідність відшкодування моральної шкоди позивачу у розмірі 5000 гривень.

На підтвердження понесених матеріальних витрат на проїзд позивачем надані копії разових квитків для проїзду в приміському маршрутному таксі на суму 400,00 грн, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати за проїзд в приміському маршрутному таксі в сумі 400,00 грн..

Колегія суддів не може повністю погодись з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

За змістом статей 12 та 81 ЦПК України, який набрав чинності з 15 грудня 2017 року, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У статті 76 ЦПК України зазначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтями 77 - 80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Як зазначено у частині 1 ст. 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Згідно принципів змагальності та диспозитивності цивільного процесу позивач була зобов`язаний довести в судовому засіданні ті обставини, на які вона посилалась як на підставу своїх вимог, а відповідач - ті обставини, на які вона посилалася як на заперечення проти позову, у даному випадку відсутності підстав у позивача вимагати стягнення розміру моральної шкоди, але достатніх доказів з цього приводу відповідач до суду апеляційної інстанції не надала.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем на підтвердження витрат, понесених у зв`язку з явкою до суду, надано квитки на разовий проїзд в приміському маршрутному таксі (а. с. 59), однак жодного належного та допустимого доказу про те, що вони були використані саме на проїзд до Комінтернівського районного суду Одеської області на судові засідання, призначені на 29.07.2016р., 07.12.2016р., 02.03.2017р., 16.03.2017р., 18.05.2017р., 13.07.2017р., 19.10.2017р., 27.03.2018р.. Крім того колегія суддів зауважує, що на момент подання копії квитків на проїзд у приміському маршрутному таксі судових засідань налічувалось 8, а квитків 20.

Щодо визначення розміру суми морального відшкодування судова колегія зазначає наступне.

Так, суд першої інстанції при призначенні розміру моральної шкоди виходив з того, що шкода здоров`ю внаслідок укушеної рани собаки зазвичай спричиняє моральні страждання, зважаючи на характер правопорушення, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, глибину душевних страждань, які виражені в тому, що позивач відчула фізичний біль, страх, нервові переживання, враховуючи вимоги розумності і справедливості, дійшов висновку про необхідність відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 000 гривень.

Однак, судом першої інстанції порушено принцип співмірності при встановлені суми 5 000 гривень як моральної шкоди, оскільки ступінь ушкодження після укуси собаки є незначним та таким, що не спричинило сильних душевних хвилювань.

За таких обставин, апеляційний суд вважає необхідним рішення суду в частині розміру моральної шкоди, стягнутої з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , змінити та зменшити розмір стягнутого відшкодування з 5 000 гривень до 3 000 гривень.

Щодо розподілу судових витрат апеляційний суд зазначає наступне.

У відповідності до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Так у резолютивній частині оскаржуваного рішення суд першої інстанції вирішив стягнути з відповідача на рахунок держави судовий збір у розмірі 1536,4, тобто по 768, 20 гривень за кожну позовну вимогу. Однак таке процесуальне рішення суперечить чинному законодавство, а саме принципу пропорційності розподілу судових витрат у разі часткового задоволення позову.

Таким чином, розмір судових витрат повинен бути зменшений у відповідності до частково задоволення позову, а саме необхідно стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судові витрати у розмірі 768,40 гривень.

В зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) - г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374 ч. 1 п. 1, 376, 382-384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Григоржевського Максима Сергійовича в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково, рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 27 лютого 2019 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце реєстрації фізичної особи: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_2 у відшкодування матеріальної шкоди в сумі 1 007,60 гривень, у відшкодування моральної шкоди 3 000 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце реєстрації фізичної особи: АДРЕСА_2 ) судові витрати на користь держави в розмірі 768,20 гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено: 17 грудня 2019 року.

Судді Одеського апеляційного суду: М.М.Драгомерецький

А.І.Дрішлюк

П.М.Черевко