справа №2010/5411/12
провадження №6/619/85/19

16.08.2019 р. Дергачівський районний суд Харківської області
в складі: головуючого судді Калмикової Л.К.
за участю секретаря судового засідання Кравченко К.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні подання приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Міністерства юстиції України Бабенка Д.А. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника, -
Приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Міністерства юстиції України Бабенко Д.А. звернувся до суду із поданням, в якому просить тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон ОСОБА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування подання зазначив, що на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Бабенка Д.А. знаходиться виконавчий лист № 2010/5411/12, виданий 04.03.2014 року Дергачівським районним судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффазен Банк Аваль» 275 295,65 доларів США, що по курсу НБУ станом на 14.08.2012 року складає 2 200 437,81 грн.
02.07.2019 р. приватним виконавцем було відкрито виконавче провадження з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа (ВП № 56683176) та накладено арешт на все майно боржника у межах суми боргу.
Доказом направлення на адресу боржника та стягувача постанови про відкриття виконавчого провадження є поштові квитанції.
Приватним виконавцем з метою здійснення примусового виконання виконавчого документа направлені запити до Пенсійного фонду України, Державної фіскальної служби України, Регіонального сервісного центру МВС в Харківській області, відділу реєстрації місця проживання.
Відповідно до наданих відповідей установ, до яких вчинялися запити та направлялися вимоги про надання інформації встановлено, що у боржника відсутні джерела доходу та відкриті банківські рахунки; транспортних засобів за боржником не зареєстровано.
В ході виконавчого провадження шляхом продажу на електронних торгах у встановленому нормами чинного законодавства порядку було реалізовано належне боржнику нерухоме майно - нежитлову будівлю за адресою: АДРЕСА_2 , але суми від реалізації майна недостатньо на повне погашення боргу за виконавчим документом, тому приватним виконавцем в межах виконавчого провадження вживаються додаткові заходи, спрямовані на примусове виконання судового рішення.
Незважаючи на достеменну обізнаність щодо факту відкриття виконавчого провадження, щодо необхідності виконання судового рішення та законних вимог приватного виконавця Жутов М.О., всупереч вимогам вищевказаних норм чинного законодавства України не виконав своїх обов`язків, як боржника за виконавчим провадженням: до приватного виконавця не з`явився; декларацію про свої доходи, майно, пояснення щодо факту невиконання судового рішення не подав; жодних дій, спрямованих на належне та повне виконання судового рішення, не здійснив.
Отже, вищевказані обставини є безспірним доказом того, що боржник умисно та цілеспрямовано ухиляється від належного та повного виконання виконавчого документу.
Про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.
Тобто ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням є будь-які свідомі умисні діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).
Тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду може стати дієвим засобом впливу на боржника та суттєво підвищити ефективність виконання судового рішення.
Просить подання задовольнити.
Відповідно до ч.4 ст.441 ЦПК України ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.
Дослідивши надані матеріали, суд приходить до висновку про наступне.
Як вбачається з матеріалів справи на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Бабенка Д.А. знаходиться виконавчий лист № 2010/5411/12, виданий 04.03.2014 року Дергачівським районним судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффазен Банк Аваль» 275 295,65 доларів США, що по курсу НБУ станом на 14.08.2012 року складає 2 200 437,81 грн.
02.07.2019 р. приватним виконавцем було відкрито виконавче провадження з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа (ВП № 56683176) та накладено арешт на все майно боржника у межах суми боргу.
Приватним виконавцем з метою здійснення примусового виконання виконавчого документа направлені запити до Пенсійного фонду України, Державної фіскальної служби України, Регіонального сервісного центру МВС в Харківській області, відділу реєстрації місця проживання.
Встановлено, що у боржника відсутні джерела доходу та відкриті банківські рахунки, транспортних засобів за боржником не зареєстровано.
Відповідно до актів приватного виконавця від 12.09.2018 року, 04.04.2019 року під час проведення виконавчих дій за адресою місця проживання боржника, що вказана у виконавчому документі ( АДРЕСА_1 ), боржника не виявлено, доступу до приміщення не надано, в зв`язку з чим перевірити майновий стан боржника не було можливості.
В ході виконавчого провадження шляхом продажу на електронних торгах у встановленому нормами чинного законодавства порядку було реалізовано належне боржнику нерухоме майно - нежитлову будівлю за адресою: АДРЕСА_2 , але суми від реалізації майна недостатньо на повне погашення боргу за виконавчим документом.
Згідно зі статтею 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоровя чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.
Також статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути обєктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоровя чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.
Відповідно до статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Частиною 2 та 3 вказаної статі Закону визначено обовязки та повноваження виконавця під час здійснення виконавчого провадження.
Згідно з пунктом 19 частини 2 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, виникає право у державного, приватного виконавця звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.
Вирішуючи питання про задоволення чи відмову у задоволенні подання державного виконавця, суд має перевірити вчинення державним, приватним виконавцем при примусовому виконанні судового рішення всіх можливих виконавчих дій, та зясувати наявність доказів, які б свідчили, що боржник умисно ухиляється від виконання рішення суду.
Згідно п.п. 2, 8 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду та вїзду в Україну» невиконання рішення суду є підставою для заборони виїзду з України.
Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Закон України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 року (з подальшими змінами) регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і вїзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розвязання спорів у цій сфері.
Відповідно до ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта для виїзду за кордон, а також громадянинові, який має паспорт може тимчасово відмовлено у виїзді за кордон.
Відповідно до Конституції України обмеження пересування громадянину є одним з найсуворіших заходів впливу на особу, що умисно ухиляється від виконання судового рішення.
Ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) вжите у п. 5 ч. 1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзд в Україну громадян України» та у п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», означає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків.
Отже, особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне. Відповідно до положення ч. 2ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання».
Поняття «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).
Зазначена позиція викладена Верховним судом України у листі від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України».
Відповідно до пункту 5 частини 1, частини 2 статті 6 Закону України «Про порядок виїзду і вїзду в Україну громадян України», громадянинові який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, якщо він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) - до виконання зобовязань.
Отже, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України - це певного виду санкція, яка може застосовуватися у звязку з ухиленням особи від виконання зобовязання, зокрема виконання судового рішення.
Майнові відносини засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні та майновій самостійності їх учасників, що означає здатність нести юридичну відповідальність за рахунок власного майна.
Матеріали виконавчого провадження містять докази обізнаності боржника щодо відкриття виконавчого провадження.
Критерій достатності вжитих боржником з метою належного виконання зобовязання заходів визначається судом.
Суд вважає, що вказаним достовірно підтверджується обєктивна можливість виконання боржником рішення суду, та умисне ухилення від виконання та не вжиття заходів щодо виконання рішення суду.
Враховуючи вищевикладене, суд приходитьдовисновку про навмисне невиконання боржником рішення суду та здійсненнядій щодо ухилення від виконання зобов`язань, покладених на нього таким рішенням, а тому подання приватного виконавця про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон підлягає задоволенню.
Згідно з приписами частини 3 статті 441 ЦПК України суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що подання підлягає задоволенню, оскільки приватним виконавцем надано докази щодо ухилення боржника від виконання судового рішення, а також відомості про обізнаність боржника із наявністю відкритого виконавчого провадження та строками його добровільного виконання.
Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання ухвали суду.
На підставі вищенаведеного, керуючись положеннями Конституції України, Законом України «Про виконавче провадження», Законом України «Про порядок виїзду і вїзду в Україну громадян України», ст.ст. 441, 446 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
Подання приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Міністерства юстиції України Бабенка Д.А. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 задовольнити.
Тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання зобов`язань за судовим рішенням, що виконується у виконавчому провадженні № 56683176.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги у 15-ти денний строк, з дня її проголошення (п. 15, п.п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України).
Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
Суддя Л. К. Калмикова