Справа № 720/1012/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2019 року Новоселицький районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого судді Павлінчука С.С.

з участю секретаря Бушили К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Новоселиця цивільну справу за позовом органу ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог служба у справах дітей Новоселицької РДА про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася з позовом до відповідача про позбавлення його батьківських прав посилаючись на те, що він не виконує своїх батьківських обов`язків по вихованню своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , не цікавиться їхнім життям, навчанням, здоров`ям, не надає матеріальної допомоги на їх утримання, не спілкується із ними. Крім того, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, не заперечував щодо винесення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча був двічі належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи та не повідомив про причини неявки. З письмової згоди представника позивача суд проводить заочний розгляд справи.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду справи.

Свідок ОСОБА_5 суду дав покази, що він є чоловіком позивача. В шлюбі із останньою він перебуває із 2012 року. З 2011 року він проживає із ОСОБА_1 та її дітьми. З відповідачем він знайомий. Особисто він бачив, що ОСОБА_2 приїздив до дітей два рази, а з 2017 року останній взагалі не з`являвся. Наразі він займається вихованням дітей. Йому відомо, що діти ще спочатку коли позивач із відповідачем розлучились тягнулися до батька, а тепер навіть і не згадують його. Відповідачу ніхто ніколи не забороняв спілкуватись з дітьми, однак він сам від них віддалився. ОСОБА_2 до дітей не телефонує, останній раз діти бачили відповідача десь в 2015-2016 роках, він приїжджав привітати сина з днем народження. Зараз діти з власної ініціативи називають його батьком.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні дала покази, що вона є другом сім`ї позивача. Їй відомо, що з 2011 року позивач з відповідачем не проживають разом. Після того, як ОСОБА_1 розлучилася із ОСОБА_2 вона ні разу його не бачила. Вона із позивачем працюють разом, крім того вони разом проводять всі свята, відпочивають та вони взагалі дуже тісно спілкуються. Їй відомо, що вихованням дітей займається ОСОБА_5 . Вона ні разу не чула, щоб діти згадували про ОСОБА_2 .

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що вона є матір`ю позивача. Вона разом із позивачем проживає в одному господарстві. Їй відомо, що відповідач після розлучення із донькою до дітей тільки один раз приходив до школи та вітав ОСОБА_3 з днем народження. Також один раз вітав ОСОБА_4 з днем народження, коли їй виповнилось три роки. Після цього, він не приходив до дітей та не дзвонив до них. На даний час діти називають своїм батьком ОСОБА_5 . Дітям ніхто ніколи не забороняв бачитись із ОСОБА_2 , останній сам не проявляє жодного бажання щоб спілкуватись із ними.

Суд, вислухавши показання свідків, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідач разом із дітьми спільно не проживає з 2011 року, зовсім не цікавиться їхнім духовним та фізичним розвитком, не займається їх вихованням, не спілкується із ними та не надає жодної матеріальної допомоги, що підтверджується показаннями свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 . Рішенням органу опіки та піклування Новоселицької РДА від 05.03.2019 року №14 було вирішено за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони, в тому числі ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

У відповідності до ч.1 та ч.2 ст.150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Частиною 6 вказаної статті передбачено, що батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Відповідно до шостого принципу Декларації прав дитини, яка прийнята резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, в будь-якому разі - в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Згідно п.п.1 п.16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 свідомо ухиляється від виховання своїх батьківських обов`язків відносно власних дітей, а тому відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України він може бути позбавлений батьківських прав.

Крім того, підлягає задоволенню вимога про стягнення аліментів виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує також стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей.

Як визначено в ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Стан здоров`я і матеріальне становище відповідача дозволяють йому сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей. У зв`язку із тим, що відповідач офіційно ніде не працює, аліменти з нього слід утримувати в твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» від 23 листопада 2018 року № 2629-VIII прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 грудня становить 2218 гривень.

Враховуючи вищевикладене з відповідача необхідно стягувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 гривень щомісяця на кожну дитину як просила позивач в свої позовній заяві, оскільки суд не вправі самостійно збільшити розмір позовних вимог.

На підставі ст.ст.164, 182 СК України, суд керуючись ст.ст.263,264,265, 280, 281 ЦПК України,суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканця АДРЕСА_1 відносно неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягувати із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканця АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , мешканки АДРЕСА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 по одній тисячі гривень на місяць на кожну дитину до їх повноліття починаючи з 10.05.2019 року

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 768,40 гривень сплаченого судового збору.

Повернути ОСОБА_1 769,60 гривень із державного бюджету помилково сплачений судовий збір.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Відповідач може подати до Новоселицького районного суду заяву про перегляд заочного рішення на протязі 30 календарних днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків встановлених ЦПК України не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: