Постанова

Іменем України

04 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 375/1391/17

провадження № 61-18406св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого -Луспеника Д. Д.,

суддів: Воробйової І. А. (суддя-доповідач), Кривцової Г. В., Лідовця Р. А., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Головне управління Держгеокадастру у Київській області, Насташівська сільська рада Рокитнянського району Київської області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду Київської області від 19 лютого 2018 року у складі колегії суддів: Мережко М. В., Матвієнко Ю. О., Суханової Є. М.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Головного управління Держгеокадастру у Київській області, Насташівської сільської ради Рокитнянського району Київської області про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права на земельну частку ( пай).

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 01 липня 1994 року він закінчив Рокитнянське професійно-технічне училище та з 10 липня 1994 року був прийнятий на посаду електрогазозварювальника в колективне сільськогосподарське підприємство ім. Першого Травня (далі - КСП ім. Першого Травня) с. Насташка Рокитнянського району Київської області, де пропрацював до 15 січня 1999 року.

Зазначав, що перед працевлаштуванням у це підприємство він подав заяву до КСП ім. Першого Травня про прийом на роботу та у члени підприємства, яка була розглянута на засіданні правління, де було рекомендовано загальним зборам підприємства прийняти його у члени підприємства та на яких і було затверджено таку пропозицію правління. Нині документальні підтвердження зазначених обставин відсутні, оскільки в протоколах засідань правління та загальних зборів членів колгоспу ім. Першого Травня с. Насташка Рокитнянського району, що зберігаються такої інформації немає.

25 грудня 1995 року КСП ім. Першого Травня отримало державний акт на право колективної власності на земельну ділянку серії КВ за реєстровим № 10.

Розмір земельної частки (паю) в КСП ім. Першого Травня с. Насташка Рокитнянського району Київської області становить 2,97 умовних кадастрових гектарів, що підтверджується довідкою відділу Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 26 вересня 2017 року № В-810/0-0.34-1035/145-17, відповідно до даних якої додаток із списком громадян - членів КСП ім. Першого Травня до вказаного державного акта відсутній.

Проте такі списки були і на їх підставі проводилося розпаювання сільськогосподарських земель, що перебували у колективній власності КСП ім. Першого Травня, але він не був включений до них помилково.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 просив встановити факт його членства в КСП ім. Першого Травня та визнати за ним право власності на земельну частку (пай) в КСП ім. Першого Травня розміром 2,97 умовних кадастрових гектарів.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від 30 жовтня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Встановлено факт членства ОСОБА_1 . у КC П ім. Першого Травня с.Насташка Рокитнянського району Київської області та визнано за ним право на земельну частку (пай) в КСП ім. Першого Травня с. Насташка Рокитнянського району Київської області розміром 2,97 умовних кадастрових гектарів.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач має право на земельну частку (пай), оскільки на час отримання КСП ім. Першого Травня державного акта на право колективної власності на землю був його членом, а тому відповідно до Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» його мали внести до списку, що додавався до державного акта на право колективної власності на землю.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду Київської області від 19 лютого 2018 рокуапеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Київській області задоволено.

Рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 30 жовтня 2017 року скасовано, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постанова апеляційного суду мотивована безпідставністю пред`явлених позовних вимог, оскільки суд не встановив наявності у позивача суб`єктивного права, про захист якого він порушує питання у позовній заяві.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 07 червня 2018 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У червні 2019 року згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана судді-доповідачеві.

Ухвалою Верховного Суду від 20 листопада 2019 року справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Київській області, Насташівської сільської ради Рокитнянського району Київської області про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права на земельну частку ( пай) призначено до судового розгляду в складі колегії з п`яти суддів.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення апеляційного суду не відповідає вимогам законності та обґрунтованості, оскільки ухвалене при неповному з`ясуванні та врахуванні дійсних обставин справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Так, суд не врахував, що невнесення його до списку осіб - членів КСП, який додається до державного акта на право колективної власності на земельну ділянку, не позбавляє його права на земельну частку (пай). Крім того, позивач звернувся до суду з позовом про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права на земельну частку (пай) до належних відповідачів.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

Відзив на касаційну скаргу учасники справи до суду не подали.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

У період з 10 липня 1994 року по 15 січня 1999 року позивач працював на посаді електрогазозварювальника в КСП ім. Першого Травня с.Насташка Рокитнянського району Київської області. На час прийому на роботу позивач подав заяву про прийом його в члени КСП, яка була задоволена (а.с. 5 ).

25 грудня 1995 року КСП ім. Першого Травня отримало державний акт на право колективної власності на землю серії КВ за реєстровим № 10 (а.с. 8-12).

Відповідно до листа Головного управління Держгеокадастру у Київській області додаток із списками громадян членів КСП до державного акта відсутній. Розмір однієї земельної частки (паю) склав у підприємстві 2,97 умовних кадастрових гектарів (а.с. 7).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що документальне підтвердження членства позивача в КПС ім. Першого Травня, а саме в протоколах засідань правлінь та загальних зборів членів колгоспу (КСП) за 1992-1999 роки, що зберігаються в архівному відділі Рокитнянської районної державної адміністрації Київської області (а.с. 6).

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до положень частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно із частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини дев`ятої статті 5 ЗК України кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 22 ЗК України право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і документа, що посвідчує це право.

Пунктом 1 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства.

Відповідно до пункту 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Згідно зі статтями 22, 23 ЗК України та відповідно до вище зазначеного указу особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: 1) перебування в членах КСП на час паювання; 2) включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; 3) одержання КСП цього акта.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів.

Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо.

Вирішуючи вказаний спір, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для визнання за ОСОБА_1 права власності на земельну частку (пай), встановивши, що його не було включено до списків осіб - членів КСП ім. Першого Травня, що долучався до державного акта на право власності на землю, і він не отримував сертифікат про право на земельну частку (пай).

Зверненню до суду з указаним позовом має передувати вирішення питання про невключення позивача до списку громадян - членів КСП, які мають право на земельну частку (пай). Таких вимог позивач у пред`явленому позові не заявляв.

Доводи касаційної скарги про помилковість таких висновків суду апеляційної інстанції з огляду на те, що на момент отримання КСП ім. Першого Травня державного акта на право власності на землю ОСОБА_1 був членом указаного КСП, є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Апеляційного суду Київської області від 19 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. А. Воробйова

Г. В. Кривцова

Р. А. Лідовець

Ю. В. Черняк