Справа №:755/5503/16-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" січня 2019 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Чех Н.А.

за участю секретаря - Кузьменко А.М.,

за участі сторін:

заявник ОСОБА_1,

представник КП «Плесо» - Осіпчук Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за заявою ОСОБА_1 про виплату середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду від 21.12.2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду м.Києв «Плесо», третя особа: Київська міська профспілка працівників житлово-комунального господарства та сфери послуг, про скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про виплату середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду, обгрунтовуючи свою вимогу наступним. Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 21.12.2016 року було задоволено частково його позовні вимоги та було поновлено на посаді провідного інженера лісового господарства служби утримання водних об'єктів Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду м.Києв «Плесо». Відповідно до вимог законодавства України рішення про поновлення на роботі підлягає негайному виконанню, однак відповідачем це не було здійснено. Реально його поновлення відбулося 26.03.2018 року, що відповідає виданому відповідачем наказу. З урахуванням цього, вважає, що відповідач має сплатити на його користь 103 871 грн. 20 коп., що є середнім заробітком за час затримки виконання рішення суду від 21.12.2016 року, за період з 22.12.2016 року по 26.03.2018 року, в який входить 314 робочих днів, з урахуванням середньоденного заробітку 330 грн. 80 коп., який був вказаний відповідачем в довідці.

В судовому засіданні заявник підтримав свої вимоги, обгрунтування заяви, просив їх задовольнити. Зазначив, що до відповідача з заявами про поновлення на роботі на виконання рішення суду від 21.12.2016 року він звертався двічі - в день постановлення рішення 21.12.2016 року та в березні 2018 року, вже після того, як його справа була розглянута вищестоящими судовими інстанціями. Додаткове рішення про негайне виконання рішення про його поновлення він відповідачу не надавав і дане додаткове рішення було постановлено по його заяві.

Представник відповідача по справі - Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду м.Києв «Плесо» в судовому засіданні заперечив щодо задоволення заяви про стягнення з них на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду від 21.12.2016 року, оскільки вважає дану заяву безпідставною. Просив врахувати наданий ними відзив на дану заяву.

Третя особа по справі - Київська міська профспілка працівників житлово-комунального господарства та сфери послуг в судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи була повідомлена у відповідності до вимог ЦПК України.

Вислухавши пояснення заявника ОСОБА_1, представника відповідача по справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Заява ОСОБА_1 зареєстрована в суді 11.09.2018 року.

07.11.2018 року відповідачем по по справі подано до суду відзив на заяву.

26.11.2018 року заявник подав до справи відповідь на відзив, 10.01.2019 року - додаткові пояснення.

В суді встановлено наступне.

21.12.2016 року Дніпровським районним судом міста Києва було постановлено судове рішення, відповідно до якого ОСОБА_1 з 01.03.2016 року поновлено на посаді провідного інженера лісового господарства служби утримання водних об'єктів Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду м.Києв «Плесо» та стягнуто на його користь 39 301 грн. 8 коп.

22.12.2016 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення щодо допущення негайного виконання рішення суду про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відповідно до додаткового рішення від 03.01.2017 року рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 21.12.2016 року доповнено наступним: допущено негайне виконання рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 21.12.2016 року в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та в частині виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Вказане додаткове рішення було постановлене без участі сторін. Доказів того, що сторона відповідача була повідомлена належним чином про розгляд вказаної заяви чи про постановлення судом додаткового рішення, яким вирішено допустити негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі позивача, матеріали справи не містять.

03.01.2017 року відповідачем було подано до суду апеляційну скаргу на рішення суду від 21.12.2016 року, за результатами розгляду якої Апеляційний суд міста Києва 15.02.2017 року скасував рішення від 21.12.2016 року та постановив нове, яким відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

На рішення Апеляційного суду міста Києва від 15.02.2017 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, за результатами розгляду якої 13.09.2017 року Вищий спеціалізований суд України рішення Апеляційного суду м.Києва від 15.02.2017 року скасував та направив справу до апеляційного суду на новий розгляд.

05.03.2018 року Апеляційний суд міста Києва виніс постанову, відповідно до якої залишив без змін рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 21.12.2016 року.

З наданих сторонами документів та пояснень сторін в судовому засіданні слідує, що позивач ОСОБА_1 звертався до відповідача з заявами про його поновлення на роботі двічі.

Так, 21.12.2016 року, в день ухвалення рішення суду, позивач ОСОБА_1 звертався до відповідача з заявою, в якій просив ознайомити його з наказом про поновлення на роботі на підставі рішення суду від 21.12.2016 року та видати на руки копію такого наказу. В даній заяві ОСОБА_1 послався на вимоги ст.235 КЗпП України в частині негайного виконання рішення суду.

Листом відповідача від 10.01.2017 року ОСОБА_1 у відповідь на його заяву від 21.12.2016 року повідомили, що в рішенні суду від 21.12.2016 року відсутня вказівка про необхідність його негайного виконання, а також є відмінність в сумах платежу, що повинна перераховуватися при негайному виконанню рішення суду, у зв'язку з чим вони (відповідач) будуть виконувати дане рішення в порядку, визначеному ст.223 ЦПК України, після набрання ним законної сили.

Вдруге ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою про виконання рішення суду про його поновлення на роботі 26.03.2018 року.

Згідно наказу №72-к/тр від 26.03.2018 року, виданого відповідачем, позивача ОСОБА_1 було поновлено на роботі.

Відповідно до ст.235 КЗпП України рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Відповідно до ст.367 ЦПК України, в редакції що діяла на той час, суд допускає негайне виконання рішень у справах про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника.

Згідно вимог ст.236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Як зазначалося вище, рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 21.12.2016 року не містило допуску даного рішення до негайного виконання і саме з цих причин відповідачем було відмовлено ОСОБА_1 в задоволенні його заяви від 21.12.2016 року про поновлення на роботі на підставі рішення суду. Саме у зв'язку з цим ОСОБА_1 і звертався до суду з заявою про постановлення додаткового рішення щодо допуску негайного виконання в частині його поновлення на роботі.

Встановлено, що додаткове рішення від 03.01.2017 року, яким рішення суду від 21.12.2016 року доповнено наступним: допущено негайне виконання рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 21.12.2016 року в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та в частині виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць, приймалося на підставі заяви позивача ОСОБА_1, без участі відповідача. Доказів того, що відповідач належним чином був повідомлений про дату розгляду заяви про постановлення додаткового рішення чи про отримання відповідачем копії цього рішення матеріали справи не містять.

Судом враховується і те, що позивач ОСОБА_1 до відповідача не звертався після постановлення 03.01.2017 року додаткового рішення про негайне виконання рішення суду від 21.12.2016 року в частині поновлення на роботі, копію цього рішення відповідачу не надавав. Це підтвердив ОСОБА_1 в судовому засіданні, повідомивши, що після 21.12.2016 року до відповідача він звертався з приводу його поновлення на роботі вже 26.03.2018 року.

Вищевикладене дає підстави суду для відмови в задоволенні заяви ОСОБА_1 про виплату середнього заробітку за час виконання рішення суду про його поновлення на роботі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 258, 259, 260, 353, 354 ЦПК України, ст.367 ЦПК України в редакції 2004 року, ст.236 КЗпП України, суд -

У х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 про виплату середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду від 21.12.2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду м.Києв «Плесо», третя особа: Київська міська профспілка працівників житлово-комунального господарства та сфери послуг, про скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, - залишити без задоволення.

Дата складання повного судового рішення 01.02.2019 року.

Суддя: