Дата документу 12.12.2019
Справа № 937/7204/19
Провадження № 2/937/3315/19
12 грудня 2019 року м. Мелітополь
Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді: Іваненко О.В.,
за участю секретаря: Прозорової Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину,
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину.
В судове засідання позивач не з`явилася, але надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує в повному обсязі, не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку.
Відповідач в судове засідання не з`явився по невідомій суду причині, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином поштою за зареєстрованим місцем проживання. До Мелітопольського міськрайонного суду повернулися конверти з відміткою листоноші «по закінченню терміну зберігання» так як адресата не було дома та він не отримує поштове повідомлення. Згідно ч.3 ст.131 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надійшло. Суд вважає причини неявки відповідача в судове засідання неповажними.
Відповідно до ч.3 ст. 211, ч.4 ст.223, ч.1 ст.280, ст.281 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності сторін на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення.
У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи..
Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч.5 ст.263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно ст. 180 СК України, батьки повинні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Як встановлено в судовому засіданні, позивач ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 з 25.03.2000р., та який було розірвано в 2003 році (а.с.64).
Від даного шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є інвалідом з дитинства 1 групи підгрупи А, має діагноз-синдром Дауна, що підтверджується посвідченням серії ААБ НОМЕР_1 та посвідченням серії ААГ №198615 (а.с.8,9).
Так 03.06.2003 року рішенням Мелітопольського міського суду було стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки в розмірі ј частини з усіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с.58).
Крім того 20.01.2017р. рішенням Мелітопольського міськрайонного суду було стягнуто з відповідача ОСОБА_2 додаткові витрати на доньку в розмірі 250,00грн. щомісячно, починаючи з 19.09.2016р. і до досягнення дитиною повноліття, а також стягнуто додаткові витрати в розмірі 6700,00грн, які позивач понесла на лікування та реабілітацію дитини з 01.01.2014р по 31.082016р. (а.с.59-60).
Згідно документів наданих Торецьким міським відділом державної виконавчої служби ГТУЮ у Донецькій області, заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів з 17.06.2017року по 10.08.2018 року становить 2657,40грн. (а.с.61-63).
Згідно довідки ОСББ Будинок Дружби про склад сім`ї від 27.08.2019 року, дитина проживає разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.11).
Так судом згідно матеріалів справи було встановлено, що дитина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває на обліку в кількох медичних закладах та проходить регулярні медичні обстеження, а сам: в психдиспансері та у лікаря ендокринолога з діагнозом «Гіпотиріоз, дифузний зоб» - потребує постійного прийому гормонів; у лікаря офтальмолога з діагнозом «Близькозорий астигматизм»- потреба в окулярах; у ортопеда - «Сколіоз, плосковальгусна деформація стоп, остеоартроз» - потреба в ортопедичному взутті, масажах, а також в медикаментозному лікуванні суглобів; у дерматолога - псоріаз волосяної частини голови, що потребує коштовних шампунів та мазей і лосьйонів; у невропатолога - для покращення когнітивних функцій, пам`яті - медикаментозне лікування; на обліку у лікаря кардіолога у зв`язку із пороком серця та проведеного оперативного втручання на серці та встановлення окклюдера вартістю 80 тис.грн., що підтверджується наданими довідками з медичних установ (а.с.12-16, 34, 47, 48, 57).
Згідно ст. 15 СК України, стягнення додаткових витрат на дитину можливе у разі здійснення таких витрат на неповнолітню дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Згідно ч.1 ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Згідно ч.8, 9 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
Як вбачається з наданих позивачкою копій товарних чеків, квитанцій, довідок, проїзних документів, нею дійсно було витрачено на лікування і реабілітацію за період 01.09.2016р. по 09.08.2018р. суму 6810,29грн., та на оздоровлення дитини в період з 14.07.2017р по13.05.2018р. суму 9113,05грн. (а.с.17-56).
Таким чином, суд вважає, що позивачкою доведено, що понесені нею додаткові витрати на утримання дитини, викликані особливими обставинами (хворобою та встановленою інвалідністю).
Відповідно до ч.1, 2 ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
Відповідно до роз`яснень п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, звернуто увагу судів на те, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.
Аналіз ст. 185 СК України свідчить про те, що участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком, в даному випадку, батька незалежно від сплати ним аліментів, і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору.
При визначенні розміру компенсації, що підлягає стягненню з відповідача, суд за аналогією до вимог ст. 182 СК України, враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.
Судом враховано, що відповідач знаходиться на обліку в УПФУ м. Дзержинськ Донецької області та отримує пенсію за віком, при цьому суд зауважує, що вказані обставини та наявність у відповідача заборгованості з аліментів не є підставою для повного звільнення відповідача від участі у несенні витрат на утримання їх з позивачкою дитини.
Враховуючи викладене, керуючись конституційним принципом верховенства права, оцінивши всебічно, повно та об`єктивно всі наявні у справі докази окремо та у сукупності, застосовуючи відповідні норми матеріального права, забезпечуючи права людини і основоположні свободи сторін, враховуючи принципи справедливості та неупередженості, суд дійшов до висновку про те, що дитина сторін у зв`язку із хворобою та інвалідністю потребує додаткових витрат, а відповідач, як батько дитини, безумовно зобов`язаний такі витрати нести разом із позивачкою. Оскільки позивачка сама виховує дитину, такі витрати вже здійснила, об`єктивно лікування та реабілітація дитини з низкою вищевказаних хвороб потребує значних коштів, суд вважає, що відповідач має компенсувати позивачці документально підтверджені витрати.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, виходячи із передбачуваних витрат та конкретних обставин справи, суд дійшов висновку про задоволення позову та вважає необхідним стягнути з відповідача суму понесених на утримання дитини додаткових витрат, та згідно ст.141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 247, 259, 263- 265, 273 ЦПК України, ст.180, 182, 183, 184 СК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 (і.н. НОМЕР_2 ), який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , на користь держави судовий збір у сумі 768,40гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Суддя Мелітопольського
міськрайонного суду О. В. Іваненко