Справа № 635/9054/18
Провадження № 2/635/537/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2019 року селище Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючий суддя О.М. Пілюгіна

секретар Зуєнко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування, треті особи: державний нотаріус Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області Богунова Н.В., державний нотаріус Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області Омельницька Н.В., державний нотаріус Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області Соловйова Н.Є.,

ВСТАНОВИВ:

позивачі звернулися до суду з позовом та просять визнати за ОСОБА_1 право власності на ј частини домоволодіння з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7; визнати за ОСОБА_2 право власності на ј частини домоволодіння з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 та на ј частину домоволодіння з надвірними будівлями за вищевказаною адресою, в порядку спадкування на обов'язкову частку у спадщині після смерті ОСОБА_8.

Також позивачі подали суду заяву та просять вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на Ѕ частини домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, що належить на праві приватної власності відповідачу ОСОБА_3.

В обґрунтування заявлених вимог посилалися на те, що відповідач ввела в оману ОСОБА_2, повідомила йому недостовірні відомості на підставі чого незаконно отримала право власності на Ѕ частину домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1. Отже відповідач, як власник Ѕ частини спірного домоволодіння може розпорядитися ним на власний розсуд, що в майбутньому може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову; забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову: 1. Позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред'явлення позову для нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності має здійснюватись судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам. Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлених обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення. Тобто, підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

Заходи щодо забезпечення позову мають застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв'язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Враховуючи, що позивачі звернулися до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування за законом на частину домоволодіння з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1, Ѕ частини спірного домоволодіння на праві приватної власності належить відповідачу ОСОБА_3, остання може на власний розсуд розпорядитися вказаним майном, внаслідок чого виконання рішення суду може бути істотно ускладнено або неможливим, тому суд вважає за необхідне вжити заходи забезпечення позову та заборонити відчуження вказаного майна, при цьому, на думку суду вказана міра є співмірною із заявленими позивачем вимогами, оскільки накладення арешту може мати наслідком порушення прав та охоронюваних законом інтересів третіх осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Таким чином, суд частково задовольняє вимоги позивачів про забезпечення позову та забороняє відчуження належного відповідачу нерухомого майна, а в задоволенні вимоги про накладення арешту - відмовляє.

Керуючись ст.ст. 149,150 ЦПК України, суд:

ПОСТАНОВИВ:

заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 про забезпечення позову - задовольнити частково.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення заборони на відчуження Ѕ частини домоволодіння з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1.

В задоволенні вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на Ѕ частини домоволодіння з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасники справи мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо така скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення їм ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від відкриття виконавчого провадження.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні скарги подаються учасниками справи через Харківський районний суд Харківської області.

Суддя О.М. Пілюгіна