Справа № 603/599/19
Провадження №2/603/342/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" грудня 2019 р. м. Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Гудкової Ю. Г. ,

секретар судового засідання Смолінчук М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що між ними втрачено взаєморозуміння, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, з січня 2017 року разом не проживають. У зв`язку з наведеним просить позов задовольнити та розірвати шлюб з ОСОБА_2 .

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, у матеріалах справи наявне письмове клопотання про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала, просить розірвати шлюб із ОСОБА_2

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, звернувшись в суд із заявою про розгляд справи у його відсутності, просить шлюб розірвати, не надавати терміну на примирення, позовні вимоги з приводу стягнення судових витрат на правничу допомогу не визнав.

Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому у Коропецькій селищній раді Монастириського району Тернопільської області шлюбі з 28.04.2014 року, актовий запис №05, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 28.04.2014 року.

Як убачається зі змісту позовної заяви, у сторін від даного шлюбу народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 14.10.2014 року).

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав.

Частиною 1 статті 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

У силу ст. 56 СК України кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин.

Відповідно до п. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

У відповідності до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що сторони не підтримують подружніх відносин, зберігати сім`ю не бажають, шлюб існує лише формально, таким чином, подальше збереження такого суперечитиме інтересам сторін.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п.п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21 грудня 2007 року, шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що шлюб між сторонами слід розірвати.

Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Позивач ОСОБА_1 змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, у позовній заяві просить залишити їй це прізвище, тому суд вважає, що позивачу слід залишити шлюбне прізвище « ОСОБА_4 ».

Позивач просить стягнути з відповідача судові витрати по справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з витребуванням доказів, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Що ж стосується вимоги про стягнення з відповідача в користь позивача 800 грн. понесених витрат на професійну правничу допомогу, то така до задоволення не підлягає, з огляду на таке.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3, 4, 5 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до п. 1.1 договору про надання правової допомоги від 19.09.2019 року, предметом договору є надання ОСОБА_1 фізичною особою підприємцем ОСОБА_5 у всіх справах, які пов`язані чи можуть бути пов`язані із захистом та відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних його прав та законних інтересів.

Як убачається з квитанції №060449 від 26.09.2019 року позивачу надано правничу допомогу у вигляді консультації, складання позовної заяви вартістю 800 грн.

Разом з тим, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки та ін.), які б засвідчували факт того, що ОСОБА_1 дійсно понесла витрати на правничу допомогу, матеріали позову не містять.

Відтак, суд прийшов висновку про відмову в стягненні з ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 800 грн витрат на професійну правничу допомогу.

У силу вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 768,40 грн сплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 133, 137, 141, 259, 263, 264, 265, 273, 354 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 104, 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України, суд,

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який зареєстрований 28.04.2014 року у Коропецькій селищній раді Монастириського районуТернопільської області, актовий запис №05.

Після розірвання шлюбу залишити позивачу шлюбне прізвище « ОСОБА_4 ».

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 768,40 судового збору, сплаченого при зверненні з позовом.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення суду після набрання законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду через Монастириський районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_4 .

Головуючий суддя Ю. Г. Гудкова