Справа № 460/2608/14-ц Головуючий у 1 інстанції: Варениця В.С.
Провадження № 22-ц/811/4098/19 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

20 грудня 2019 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду Савуляк Р.В., перевіривши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Яворівського районного суду Львівської області від 08 серпня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,-

встановив:

Оскаржуваною ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 08 серпня 2014 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей - залишено без розгляду, в зв`язку з подачею заяви про залишення позову без розгляду.

Ухвалу суду оскаржила ОСОБА_1 , подавши апеляційну скаргу 26 листопада 2019 року.

Перевіривши матеріали цивільної справи, вважаю, що у відкритті апеляційного провадження у справі за апеляційноюОСОБА_1 на ухвалу Яворівського районного суду Львівської області від 08 серпня 2014 року належить відмовити у зв`язку з наступним.

Відповідно до частини другої статті 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Згідно з частиною першою статті статтею 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Крім цього, слід зазначити, що вказаний висновок відповідає практиці Європейського суду з прав людини, а саме п.п. 46, 47 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Устименко проти України» (заява № 32053/13) від 29 жовтня 2015 року, яке набуло статусу остаточного 29 січня 2016 року, за якими Суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, пп. 51 і 52, ECHR 2003-Х). Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (див. рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року).

Також, в п. 41 рішення Європейського суду з прав людини "Пономарьов проти України» зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" ( 974_256 ) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року). У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо як у цій справі, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є позивачем по даній справі і їй було відомо про розгляд вказаної справи, про що, зокрема свідчать зави, наявні в матеріалах справи, які подавались нею та її представником ОСОБА_3 (а.с. 11,16, 24)

Відтак, враховуючи, що апеляційна скарга подана скаржником більше, ніж через п`ять років з моменту складення повного тексту судового рішення, та у зв`язку з відсутністю передбачених ч. 2 ст. 358 ЦПК України підстав для поновлення такого, вважаю, що у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Яворівського районного суду Львівської області від 08 серпня 2014 року.

Одночасно роз`яснюю, що згідно ч. 2 ст. 257 ЦПК України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно, відтак ОСОБА_1 не позбавлена можливості звернутися з вказаним позовом повторно до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 358 ЦПК України, суддя.-

ухвалив:

у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Яворівського районного суду Львівської області від 08 серпня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцять днів з дня її складення.

Судове рішення складено 20 грудня 2019 року.

Суддя Львівського

апеляційного суду Савуляк Р.В.