Постанова

Іменем України

11 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 185/12399/15-ц

провадження № 61-7792св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Сімоненко В. М.,

суддів: Калараша А. А., Мартєва С. Ю., Петрова Є. В., Штелик С. П. (суддя-доповідач)

розглянув в порядку спрощеного позовного провадженнякасаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 вересня 2017 року у складі суддів: Каратаєвої Л. О., Ткаченко І. Ю., Пищиди М. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія»,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (далі - ПрАТ «УПСК») про стягнення страхового відшкодування, відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування заявленого позову зазначав, що 27 серпня 2015 року ОСОБА_2 , керуючи автомобілем ВАЗ 21114 д/н НОМЕР_1 , скоїв зіткнення з автомобілем Volkswagen Polo, д/н НОМЕР_2 , що належить йому. 28 травня 2012 року між ОСОБА_2 та ПрАТ «УПСК» укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до даного договору страховик відшкодовує шкоду, заподіяну майну в розмірі 50 тис. грн, але не відшкодовує франшизу, яка складає 500 грн. Розмір майнової шкоди згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження складає 37 645 грн 67 коп. Страхова компанія виплатила йому 20 175 грн 57 коп., у зв`язку з чим з ПрАТ «УПСК» необхідно стягнути недоплачене страхове відшкодування у розмірі 16 970 грн 10 коп. та 800 грн за проведення автотоварознавчого дослідження. З відповідача ОСОБА_2 на його користь необхідно стягнути 500 грн франшизи. Крім того, діями ОСОБА_2 йому завдана моральна шкода, яка полягає в душевних хвилюваннях через пошкодження його транспортного засобу, до теперішнього часу його автомобіль не відремонтований, через що він позбавлений можливості ним користуватися. Розмір моральної шкоди становить 5 тис. грн.

Посилаючись на викладені обставини, позивач просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь 500 грн франшизи, 5 тис. грн моральної шкоди, 5 032 грн 64 коп. відшкодування втрати товарної вартості пошкодженого автомобіля, судові витрати; із ПрАТ «УПСК» просив стягнути в рахунок страхового відшкодування 11 937 грн 46 коп.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2016 року позов Медвідя задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 500 грн франшизи; в рахунок відшкодування втрати товарної вартості пошкодженого автомобіля 5 032 грн 64 коп.; в рахунок відшкодування моральної шкоди 500 грн; судові витрати у розмірі 974 грн 40 коп. Стягнуто з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_1 в рахунок страхового відшкодування 11 937 грн 46 коп. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено. Додатковим рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 червня 2016 року стягнуто з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_1 вартість автотоварознавчого дослідження в розмірі 800 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що в судовому засіданні представник ПрАТ «УПСК» пояснював, що, оскільки позивачем не було надано до страхової компанії документу на підтвердження спричиненої шкоди, вони розрахували вартість страхового відшкодування на підставі акту огляду транспортного засобу. Висновок експерта автотоварознавця, наданий позивачем до позову, вони не визнають, оскільки сума шкоди ними розрахована та виплачена позивачу. В свою чергу позивач зазначав, що саме представники ПрАТ «УПСК» порадили йому звернутися до спеціаліста автотоварознавця ОСОБА_3 , що ним одразу ж було зроблено. 29 серпня 2015 року він особисто приніс висновок експерта автотоварознавця до офісу ПрАТ «УПСК» у м. Павлограді. Судом було роз`яснено сторонам, що у разі незгоди з висновком експерта автотоварознавця, суд за клопотанням сторін може призначити судову автотоварознавчу експертизу, однак даного клопотання заявлено не було. Отже, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача ПрАТ «УПСК» на користь позивача страхового відшкодування в розмірі 11 937 грн 46 коп. та вартості автотоварознавчого дослідження в розмірі 800 грн підлягають задоволенню. Крім того, підлягають задоволенню позовні вимоги щодо стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача франшизи в сумі 500 грн та втрати товарної вартості автомобіля в сумі 5 032 грн 64 коп. Позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача ОСОБА_2 моральної шкоди в розмірі 5 тис. грн підлягають частковому задоволенню, оскільки він був вимушений докладати додаткові зусилля для організації свого життя у зв`язку з пошкодженням свого автомобіля. Як пояснював позивач, до теперішнього часу автомобіль не відремонтований. Виходячи з принципу розумності та справедливості, з урахуванням глибини моральних страждань, суд вважає, що на користь позивача з відповідача ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди підлягає стягненню 500 грн.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Апеляційний суд переглядав справу неодноразово.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 вересня 2017 року рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2016 року та додаткове рішення того ж суд від 13 червня 2016 року змінено в частині стягнення судових витрат. Стягнуто на користь ОСОБА_1 : з ОСОБА_2 800 грн на повернення витрат на автотоварознавче дослідження та 487 грн 20 коп. на повернення витрат на судовий збір.; з приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» 487 грн 20 коп. на повернення витрат на судовий збір. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що в обґрунтування розміру завданої шкоди позивачем надано висновок експертного автотоварознавчого дослідження від 29 серпня 2015 року, виконаного спеціалістом автотоварознавцем ОСОБА_3 , вартість матеріальної шкоди, спричиненої власнику автомобіля Volkswagen Polo д/н НОМЕР_2 , становить 37 645 грн 67 коп. 28 серпня 2015 року представник страхової компанії приймав участь у проведенні експертом ОСОБА_3 . огляду пошкодженого автомобіля для визначення вартості відновлювального ремонту. Позивач звернувся до страхової компанії ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» із заявою про виплату страхового відшкодування у межах страхової суми та надав висновок експерта автотоварознавця. В межах ліміту відповідальності ПрАТ «УПСК» виплати здійснено не було. Докази спричиненої шкоди, що надані позивачем, страхова компанія до уваги не прийняла та здійснила відшкодування на підставі ремонтної калькуляції № 2470 від 17 вересня 2015, яку склала самостійно, визначивши вартість відновлюваного ремонту без врахування ПДВ у розмірі 20 675 грн 57 коп. Вартість ремонту з урахуванням ПДВ склала 24 810 грн 68 коп. ПрАТ «УПСК», заперечуючи проти надання позивачем документів, які б підтвердили зміст майнової шкоди, вирішила здійснити виплату страхового відшкодування у розмірі шкоди, оціненої страховою компанією. Враховуючи зазначені обставини, страховою компанією складено ремонтну калькуляцію 17 вересня 2015 року без огляду транспортного засобу, що є порушенням Методики. Крім того, у порівнянні з калькуляцією від 29 серпня 2015 року калькуляція від 17 вересня 2015 року безпідставно, значно звузила обсяг необхідних для ремонту автомобіля робіт. Надана ремонтна калькуляція складена з порушенням вимог Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів та не може бути прийнята як доказ розміру матеріального збитку, є намаганням страхової компанії штучно зменшити розмір відшкодування та уникнути відповідальності за несвоєчасну виплату останнього. Страховою компанією, ні під час вирішення питання щодо розміру виплати, ні в суді першої інстанції не спростований висновок експертного дослідження автотоварознавця про визначення вартості матеріального збитку № 097/2/15 від 29 серпня 2015 року. Клопотання про призначення відповідної експертизи ПрАТ «УПСК» не заявлялося. Таким чином, судом першої інстанції обґрунтовано стягнуто зі страхової компанії на користь ОСОБА_1 в рахунок страхового відшкодування 11 937 грн 46 коп. Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на безпідставність стягнення з нього втрати товарної вартості пошкодженого автомобіля не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вказана сума входить до визначеного експертом розміру шкоди, спричиненої пошкодженням автомобіля. Доводи ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на те, що стягнення вказаної суми може бути здійснено пізніше, також не можуть бути прийняті до уваги, оскільки спір щодо відшкодування спричиненої шкоди переданий до суду і підлягав вирішенню останнім у повному обсязі. Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на необґрунтованість стягнення з нього морального відшкодування безпідставні, оскільки саме внаслідок винних дій ОСОБА_2 у пошкодженні автомобіля ОСОБА_4 несе моральні страждання та незручності у звичному для нього способі життя. Також, суд не може погодитися з висновком суду першої інстанції щодо стягнення з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» вартості автотоварознавчого дослідження в розмірі 800 грн, виходячи з наступного. Відповідно до положень статті 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження) у разі, якщо його представник не з`явився у визначений строк на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Між тим, з матеріалів справи вбачається, що представник страхової компанії ОСОБА_5 з`явилась та приймала участь в огляді пошкодженого автомобіля, який здійснювався 28 серпня 2015 експертом ОСОБА_3. За таких обставин, обов`язок відшкодувати вказані витрати покладається на ОСОБА_2 як заподіювача шкоди, а не на страховика. А тому саме з ОСОБА_2 підлягають стягненню 800 грн витрат за проведення автотоварознавчого дослідження.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи касаційної скарги

У касаційній скарзі ПрАТ «УПСК» просить скасувати рішення апеляційного суду та відмовити у задоволенні позову до страхової компанії, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд не врахував висновків Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ, з яких скасовано попереднє рішення апеляційного суду у справі, та безпідставно стягнув різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням із страховика. При зверненні до страхової компанії ОСОБА_1 не подав документів на підтвердження розміру страхового відшкодування, а тому страховик здійснив виплату на підставі власного дослідження вартості відновлювального ремонту.

Згідно частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої й апеляційної інстанцій

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Суди установили, що 27 серпня 2015 року ОСОБА_2 , керуючи автомобілем ВАС 21114, номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом по вул. Підгірній у м. Павлограді в районі будинку № 6А, не впевнився в безпеці руху та скоїв зіткнення з автомобілем Volkswagen Polo р/н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , який проїжджав повз місця розташування автомобіля відповідача, внаслідок чого сталось зіткнення вказаних транспортних засобів, при якому транспортним засобам завдані механічні ушкодження.

Постановою Павлоградського міськрайонного суду від 16 вересня 2015 року ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП і до нього застосовано адміністративне стягнення у вигляд штрафу в дохід держави в розмірі 360 грн.

Згідно полісу № АІ/5158891 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 29 квітня 2015 року на час ДТП цивільна відповідальність ОСОБА_2 застрахована ПрАТ «УПСК», забезпеченим транспортним засобом є автомобіль ВАЗ 21114, д/н НОМЕР_1 .

Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження від 29 серпня 2015 року, виконаного спеціалістом автотоварознавцем ОСОБА_3 , вартість матеріальної шкоди, спричиненої власнику автомобіля Volkswagen Polo, д/н НОМЕР_2 , становить 37 645 грн 67 коп.

Відповідно до рахунку від 23 листопада 2015 року на рахунок ОСОБА_1 від ПрАТ «УПСК» перераховано в рахунок страхового відшкодування 20 175 грн 57 коп.

Відповідно до статті 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі статтею 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Статтею 1192 ЦК передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до пункту3 частини першої статті988 ЦК України, страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

За змістом статті9 Закону України «Про страхування», страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договором майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Згідно зі статтею 9.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язковий ліміт відповідальності страховика - це грошова сума, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс 18).

За змістом статті 35.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися, у тому числі зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують.

Із заявою про виплату страхового відшкодування ОСОБА_1 звернувся 27 серпня 2015 року, зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди підтвердив висновком експертного автотоварознавчого дослідження від 29 серпня 2015 року, що не спростований страховиком, при цьому представник страхової компанії ОСОБА_5 приймала участь в огляді пошкодженого автомобіля, який здійснювався 28 серпня 2015 експертом ОСОБА_3.

Таким чином, розмір завданої шкоди визначено судами у відповідності до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Страхова компанія здійснила відшкодування на підставі ремонтної калькуляції № 2470 від 17 вересня 2015, яку склала самостійно без посилань на підстави відхилення доказів позивача щодо розміру заподіяної шкоди.

Крім того, апеляційний суд не прийняв ремонтну калькуляцію як доказ у справі з тих підстав, що вона складена з порушенням вимог Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, а суд касаційної інстанції позбавлений процесуальної можливості переоцінювати докази у справі (стаття 400 ЦПК України).

Враховуючи те, що страхова компанія не спростувала висновок експертного дослідження автотоварознавця про визначення вартості матеріального збитку № 097/2/15 від 29 серпня 2015 року, колегія суддів погоджується із висновками судів про те, що сума у розмірі 11 937 грн 46 коп. не є різницею між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, що стягується із винної особи, а є розміром недоплаченого страхового відшкодування та підлягає стягненню із страховика в межах ліміту його відповідальності.

Доводи касаційної скарги спростовуються встановленими обставинами справи та нормами матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Згідно зі статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, тому питання нового розподілу судових витрат не вирішується.

Керуючись статтями 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» залишити без задоволення.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2016 рокув незміненій при апеляційному розгляді справи частині та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Сімоненко

А. А. Калараш

С. Ю. Мартєв

Є. В. Петров

С. П. Штелик