ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2019 року м. Чернівці

Справа №713/1501/19

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Владичана А.І.

суддів: Литвинюк І.М., Перепелюк І.Б.

секретар Собчук І.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 23 жовтня 2019 року у складі судді Пилип`юка І.В.,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, під час якого народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з нею та перебуває на її утриманні.

Зазначала, що син відвідує дошкільний заклад, різні гуртки, потребує належного матеріального забезпечення для фізичного, розумового розвитку. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає.

Указувала, що відповідач є здоровим та працездатним, з 2016 року працює за кордоном, інших осіб на утриманні не має, стягнення за виконавчими документами з нього не проводяться.

Просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання сина у розмірі 3000 грн щомісячно, починаючи з 13 серпня 2019 року і до повноліття дитини.

Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 23 жовтня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн щомісяця з подальшою індексацією відповідно до закону, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19 серпня 2019 року і до досягнення

____________________________________________________________________

Провадження 22ц/822/1167/19 Категорія 70

ним повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 768 грн 40 коп.

На вказане рішення ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушенням норм матеріального та процесуального права.

Доводи скарги мотивує тим, що судом при визначенні розміру стягуваних аліментів не враховано його матеріальне становище, відсутність стабільного заробітку, визначений розмір аліментів є непомірним тягарем для нього. Судом не співставлено розмір аліментів із прожитковим мінімумом для дитини відповідного віку та не враховано рівного обов`язку кожного з батьків щодо утримання дитини.

В апеляційній скарзі просить ухвалити нове судове рішення, яким стягнути з нього аліменти на утримання сина у розмірі 1000 грн.

Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи викладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідача про суть оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, тобто ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до вимог статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідача про суть оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, тобто ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до вимог статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції з урахуванням вимог розумності, виваженості, співмірності (пропорційності) і справедливості виходив з можливості сплати аліментів у визначеному ним розмірі та достатності розміру стягуваних аліментів для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Колегія суддів вважає правильними зазначені висновки суду.

Судом установлено, що сторони з 21 січня 2013 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 28 липня 2016 року. Під час шлюбу у сторін народилися син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 .

З 28 вересня 2017 року позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 . Неповнолітній син сторін проживає з позивачем та перебуває на її утриманні.

Згідно довідки Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги «Садгора» Чернівецької міської ради №684 від 13.09.2019 року ОСОБА_3 задекларований та перебуває під наглядом сімейного лікаря. З амбулаторної картки вбачається, що у дитини наявні захворювання: атопічний дерматит, функціональне захворювання шлунку, дискінезія жовчовивідних шляхів, рецидивуючий стоматит, залізодефіцитна анемія легкого ступеня.

Відповідач ОСОБА_2 проживає в АДРЕСА_1 а з матір`ю ОСОБА_6 , 1961 року народження та братом ОСОБА_7 , що підтверджується довідкою КП «Житловик» Вашківецької міської ради Вижницького району Чернівецької області №1255 від 23.09.2019 року.

Згідно довідки виконавчого комітету Вашківецької міської ради №1670 від 23.09.2019 року ОСОБА_2 з 20.01.2015 року по цей час не працює, ІТД на території ради не здійснює.

Як убачається з копії паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_2 з 10.05.2019 року перебував у Польщі, повернувся в Україну 21.09.2019 року.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до статі 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до частини третьої статі 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з частиною першою статті 184 цього Кодексу суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

За вимогами частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних, чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 2 статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Судом установлено, що відповідач є працездатним, фізично здоровий, інших дітей чи непрацездатних батьків на утриманні не має.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Необґрунтованими є доводи апелянта про те, що судом не враховано його матеріальний стан та стан здоров`я, оскільки ним не доведено належними та допустимими доказами неможливість працювати за станом здоров`я та утримувати дитину на рівні, достатньому для її фізичного, духовного, інтелектуального розвитку.

Також не можна погодитися з апеляційними доводами про неврахування судом розміру прожиткового мінімуму на дитину та рівного обов`язку батьків щодо утримання дитини, оскільки при визначенні розміру аліментів суд не обмежений розміром прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а враховує, крім інших обставин, матеріальний стан та спроможність батьків утримувати дитину на належному матеріальному рівні.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції відповідно до вимог частини першої статті 182 СК України при визначені розміру стягуваних аліментів було правильно встановлено обставини справи і стягнуто аліменти з урахуванням матеріального становища обох сторін, стану здоров`я платника аліментів та відсутності на його утриманні інших осіб.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права. Рішення суду ухвалено відповідно до норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 23 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий А.І. Владичан

Судді: І.М. Литвинюк

І.Б. Перепелюк