Справа № 311/4042/19
Провадження № 2/311/1243/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2019 року м. Василівка

Василівський районний суд Запорізької області

у складі: головуючого - судді: Сидоренко Ю.В.

при секретарі: Осінцевій Л.А.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Василівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В :

31 жовтня 2019 року до Василівського районного суду Запорізької області звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка ОСОБА_1 зазначає, що 22 липня 2016 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем ОСОБА_2 , який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Василівського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис №43. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які мешкають з позивачкою ОСОБА_1 . Також у позові зазначає, що в 2016 році вони зареєстрували шлюб після семи років спільного проживання у цивільному шлюбі. Проте, їх спільне життя не склалось у зв`язку з розбіжністю характерів. Повне непорозуміння, постійні сварки та суперечки призвели до того, що шлюб фактично розпався, примирення неможливе. З 2017 року їх сім`я розпалась та вони стали мешкати окремо. За таких обставин позивачка ОСОБА_1 вважає, що їх сім`я розпалася остаточно, шлюбні відносини поновлені бути не можуть, збереження шлюбу та подальше спільне життя з відповідачем є неможливим, а примирення недоцільним, тому вона вимушена звернутися до суду з даним позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та ОСОБА_2 , зареєстрований 22 липня 2016 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Василівського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис №43. Після розірвання шлюбу її прізвище « ОСОБА_5 » позивачка просить не змінювати.

Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 07 листопада 2019 року відкрито провадження у справі правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

В підготовче судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, про день та час розгляду справи була повідомлена судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, проте на адресу суду надала письмову заяву з проханням розглянути справу без її участі. На заявлених позовних вимогах наполягає, та просить суд задовольнити її позов за підставами, викладеними у позовній заяві та після розірвання шлюбу її прізвище « ОСОБА_5 » просить залишити без змін (а.с.17).

В підготовче судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, проте на адресу суду відповідачем подано письмову заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутністю, заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 про розірвання шлюбу визнає у повному обсязі, та проти розірвання шлюбу не заперечує (а.с.19).

Всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини по справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

З урахуванням положень ч.1 ст.198, ч.3 ст.211 ЦПК України суд ухвалив про проведення підготовчого засідання за відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів та заяв сторін по справі.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Частиною 4 ст.206 ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом встановлено, що сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 22 липня 2016 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований Василівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 43, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.3).

Від подружнього життя сторони мають двох малолітніх дітей: сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копіями свідоцтва про народження дітей, які є в матеріалах справи (а.с.4,5).

Подружні стосунки між сторонами припинені по причині розбіжностей характерів та різних поглядів на життя, відсутністю взаєморозуміння, що в цілому призвело до втрати почуття любові та довіри один до одного, припинення шлюбних відносин, у зв`язку з чим позивачка ОСОБА_1 звертається до суду з даним позовом про розірвання шлюбу.

Чинним законодавством України передбачено право подружжя на розірвання шлюбу за позовом одного із них на підставі рішення суду: зокрема, положеннями ст.ст.104 ч.2,105 ч.3,110 ч.1 Сімейного кодексу України (далі СК України).

Частинами 3,4 ст.56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Згідно ст.111 СК України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В даному випадку, сторони вважають неможливим з моральної точки зору, продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобов`язати їх прийняти заходи до примирення.

Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх неповнолітньої дитини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст.113 СК України, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Тому, з урахуванням викладеної позивачкою позиції у поданій нею заяві від 04.12.2019 року, суд вважає необхідним після розірвання шлюбу прізвище позивачки « ОСОБА_5 » залишити без змін.

Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", шлюб може бути розірвано у судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, аналізуючи вищенаведені законодавчі норми, виходячи з принципів об`єктивності, розумності, справедливості та доцільності, суд вважає, що позовні ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі та суд приходить до висновку, що дана сім`я розпалася остаточно та будь-яких підстав до її збереження судом не встановлено та відповідачем в судовому засіданні не доведено.

Крім того, оскільки позивачка ОСОБА_1 наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням її до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим.

Примушування до шлюбу не допускається. А тому, подальше спільне подружнє життя і збереження шлюбу між сторонами суперечило б їх інтересам, що має істотне значення.

Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, вивчивши обґрунтування заявлених ОСОБА_1 позовних вимог, та приймаючи до уваги визнання відповідачем ОСОБА_2 позовних вимог про розірвання шлюбу у повному обсязі, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами не може бути збережений, оскільки факти, викладені у позовній заяві свідчать про те, що шлюб між сторонами фактично розпався, спільне життя подружжя і збереження сім`ї стало неможливим, його формальне існування обмежує особисту свободу позивачки та порушує її особисті інтереси, що мають істотне значення, крім того спільне сімейне життя сторони фактично припинили, шлюбні відносини відновлювати в подальшому сторони наміру не мають, тому суд приходить до остаточного висновку, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі, а шлюб підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересах їх малолітніх дітей.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.9,12,13,81,141,197,200,259,263-265,268 ЦПК України, ст.ст.105, 110, 112 Сімейного кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який зареєстрований 22 липня 2016 року Василівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 43.

Прізвище позивачки ОСОБА_1 після розірвання шлюбу - залишити без змін -« ОСОБА_5 ».

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду через Василівський районний суд Запорізької області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя

Василівського районного суду

Запорізької області Ю.В. СИДОРЕНКО