Справа № 603/926/18
Провадження №2/603/127/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" лютого 2019 р. м. Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Гудкової Ю. Г.

секретар судового засідання Сандалюк О.В.,

розглянувши у підготовчому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сімейні стосунки у них не склалися, між ними постійно виникали сварки та суперечки, вони не проживають разом, не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних відносин, шлюб носить формальний характер. У зв»язку з наведеним просить позов задовольнити та розірвати шлюб з ОСОБА_2, відновити їй дошлюбне прізвище.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала з підстав, наведених у ньому, просить його задовольнити та не призначати строку для примирення, так як збереження шлюбу є неможливим.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позов визнав і відносно розірвання шлюбу не заперечив, миритися з позивачем не бажає.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні підготовчого судового засідання відповідно до ч. 3 ст.200 ЦПК України, в порядку, встановленому ст.206 ЦПК України.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Частиною 1 статті 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

У силу ст. 56 СК України кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин.

Відповідно до п. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 5.05.2010 року, про що Гончарівською сільською радою Монастириського району Тернопільської області 5.05.2010 року видано свідоцтво про укладення шлюбу серії 1-ИД №064893.

У сторін народились діти: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії І-ИД №127209 від 24.11.2010 року), ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серії І-ИД №149722 від 20.02.2012 року), ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про народження серії І-ИД №269606 від 18.09.2017 року).

Як пояснили сторони суду, на даний час вони припинили спільне проживання, не ведуть спільного господарства, шлюбні відносини фактично припинені, просять розірвати шлюб, оскільки миритися та зберігати сім»ю не бажають.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п.п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21 грудня 2007 року, шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що шлюб між сторонами слід розірвати.

Позивач просить стягнути з відповідача сплачений нею при зверненні до суду судовий збір.

У відповідності до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Положенням ч.1 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

З огляду на вищенаведені норми процесуального закону, з відповідача підлягає стягненню в користь позивача 50 відсотків сплаченого судового збору, а саме 352,4 грн., решта 352,4 грн. повернути позивачу з державного бюджету.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 141, 142, 200, 206, 259, 263, 264, 265, 273, 315, 354 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 104, 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України, суд,

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який зареєстрований 5.05.2010 року Гончарівською сільською радою Монастириського району Тернопільської області, актовий запис №01.

Після розірвання шлюбу змінити прізвище позивача з «Гелевачук» на дошлюбне «Жилава».

Стягнути з ОСОБА_2 накористь ОСОБА_1 352,4 грн., що становить 50 відсотків сплаченого судового збору.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, що становить 352,4 грн.,сплаченого нею при поданні позову згідно квитанції №43 від 28.12.2018 року.

Рішення суду після набрання законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду через Монастириський районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків.

Відповідач: ОСОБА_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4.

Головуючий суддя ОСОБА_6