РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

17 січня 2019 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого судді Мазурок О.В.

при секретарі Колісник Л.В.

за участі позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, -

ВС Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя та просить визнати гараж, що знаходиться за адресою м. Хмельницький пров. Гагаріна, 12 блок 5 бокс 13 в гаражному масиві «Центральний» спільною сумісною власністю. Припинити за відповідачем, ОСОБА_1 (теперішнє ОСОБА_3) ОСОБА_4 право власності на гараж в гаражному масиві «Центральний», що знаходиться за адресою м. Хмельницький пров. Гагаріна, 12 блок 5 бокс 13. Стягнути з нього на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію , що становить ? вартості вказаного гаража в розмірі згідно ринкової вартості, встановленої товарознавчою експертизою.

На обґрунтування своїх вимог він вказав, що між ним та ОСОБА_1 (теперішнє прізвище ОСОБА_3) ОСОБА_4 06 жовтня 2001 року було зареєстровано шлюб, про що відділом реєстрації шлюбів видано свідоцтво про шлюб від 06.10.2001 року.

Відповідно до рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 січня 2016 року шлюб було розірвано.

За час сумісного проживання у шлюбі ними було придбано спільне майно, зокрема: на підставі договору купівлі-продажу гараж в гаражному масиві «Центральний», що знаходиться в м. Хмельницький пров. Гагаріна, 12 блок 5

бокс 13.

У звязку із наявністю спору про поділ майна він звернувся до суду із вимогами про поділ зазначеного майна.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Згідно із вимогами ч.1 ст. 71 СК України, майно, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали.

Відповідач у судове засідання повторно не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про що свідчить розписка про вручення судової повістки, до суду не направив відзив на позов. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав: судом обєктивно встановлено, що 06 жовтня 2001 року було укладено шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_1 (теперішнє прізвище ОСОБА_3) В.В.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 січня 2016 року вказаний шлюб було розірвано.

За час проживання у шлюбі позивачем та відповідачем було придбано гараж в гаражному масиві «Центральний», що знаходиться в м. Хмельницький пров.Гагаріна, 12 блок 5 бокс 13.

Відповідно до ч.1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Згідно із ч.1 ст. 71 СК України, майно, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України (частина четверта статті 71 СК України).

За положенням частин першої та другої статті 364 ЦК України, яка регулює правовідносини з виділу власником належної йому частки, що є у спільній частковій власності, співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Разом з тим положення статті 365 ЦК України регулюють випадки припинення права власності.

Загальні засади цивільного законодавства, зокрема засади справедливості, добросовісності та розумності (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України), спонукають суд при вирішенні зазначених спорів ураховувати також інтереси обох сторін та встановлювати: чи дійсно є неможливим виділ частки в натурі; чи допускається такий виділ згідно із законодавством; чи спроможні інші співвласники виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за ними права власності на усе спільне майно та чи не становитиме це для них надмірний тягар тощо.

Права власності на частку у спільному майні за вимогою позивача - співвласника майна, який домагається позбавлення права власності на частку майна інших співвласників - відповідачів у справі, та визначають умови такого виділу. Виплата компенсації у цьому випадку допускається за наявності умов, визначених пунктами 1 - 4 частини першої зазначеної статті, та за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Так, згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними, у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

При поділі майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, в разі, якщо речі є неподільними, присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно допускається лише за його згодою та за умови попередньо внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду (ч. ч. 4, 5 ст. 71 СК України).

Крім того, відповідно до статті 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Право власності співвласника на частку у спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.

До суду не надано доказу тому, що відповідач не заперечує проти отримання грошової компенсації за ? частину гаража, а також, що частка є незначною, припинення права власності не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та спільне володіння і користування майном неможливе.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст..ст. 60,69,70, 71 СК України, ст..ст. 364, 365, 367 ЦК України, ст..ст. 4, 12, 81, 258, 354 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву задоволити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину гаража, що знаходиться за адресою м. Хмельницький пров. Гагаріна, 12 блок 5 бокс 13 в гаражному масиві «Центральний».

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 320 гривень сплоченого судового збору та 3432 гривні за проведення експертизи.

Повернути з депозитного рахунку ОСОБА_1 кошти в сумі 27436 гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду, через суд першої інстанції, шляхом подачі в 30 денний строк з дня складання повного судового рішення апеляційної скарги .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1,

ід.н. НОМЕР_1, проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2

Відповідач: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3. проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4.

Повний текст рішення виготовлений 28.01.2019 року.

Суддя: О.В.Мазурок