Постанова

Іменем України

04 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 638/18253/14-ц

провадження № 61-39517св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В. (суддя-доповідач),

суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Дзержинського районного суду міста Харкова, у складі судді Штих Т. В., від 19 січня

2016 року та постанову Апеляційного суду Харківської області, у складі колегії суддів: Пилипчук Н. П., Маміної О. В., Колтунової А. І., від 08 червня 2018 року.

Короткий зміст позовної заяви та її обґрунтування

У жовтні 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі - ТОВ «ОТП Факторинг Україна») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 27 грудня 2007 року між закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (далі - ПАТ ОТП Банк»), та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №МL-701/1104/2007, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит у розмірі 100 тис. доларів США строком по 26 грудня 2030 року. 21 грудня 2012 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю. Вказував, що позичальник належним чином не виконував умови кредитного договору, внаслідок чого виникла заборгованість, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 92 543,25 доларів США, що згідно офіційного курсу Національного банку України еквівалентно 1 081 830,59 грн; заборгованості по процентах -

4 663,59 доларів США, що еквівалентно 54 517,36 грн, та пені -

4 149 886,92 грн.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив стягнути з відповідачів зазначену суму заборгованості за кредитним договором

від 27 грудня 2007 року № ML-701/1104/2007.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова

від 19 січня 2016 року позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором від 21 грудня 2007 року № МL-701/1104/2007 у розмірі: за тілом кредиту -

92 543,25 доларів США, що згідно офіційного курсу Національного банку України еквівалентно 1 081 830,59 грн; за процентами - 4 663,59 доларів США, що еквівалентно 54 517,36 грн, та пені - 4 149 886,92 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що між сторонами виникли правовідносини, які випливають з умов кредитного договору, які належним чином відповідачі не виконали, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню на користь банку з позичальника та поручителя у солідарному порядку. Факт набуття ТОВ «ОТП Факторинг Україна» права вимоги до відповідачів підтверджений належними та допустимими доказами. Відповідачами не надані докази виконання боржником свого обов`язку ані первісному, ані наступному кредиторам. Наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідає умовам кредитного договору.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду Харківської області від 08 червня 2018 року апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволено частково. Заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 січня

2016 року у частині задоволення позовних вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості скасовано та у задоволенні позову у цій частині відмовлено. Рішення про задоволення позовних вимог до ОСОБА_1 змінено у частині суми стягнення. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором від 27 грудня 2007 року

№ МL-701/1104/2007 у розмірі: за тілом кредиту - 1 081 830, 59 грн, за процентами - 54 517, 36 грн та за пенею - 1 136 347,95 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що розмір заборгованості за кредитним договором підтверджений виписками по особовим рахункам, в яких міститься повна інформація про рух коштів на рахунках, відображено всі операції за кредитними договорами, суми надходжень та їх розподілення на погашення складових заборгованостей за договором. ТОВ «ОТП Факторинг Україна» не має відповідної ліцензії на здійснення валютних операцій, тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку про стягнення заборгованості за спірним кредитним договором у національній валюті - гривні. Посилаючись на те, що розмір неустойки значно перевищує розмір збитків позивача, суд апеляційної інстанції зменшив розмір неустойки до розміру заборгованості за тілом кредиту та процентами. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог до поручителя, суд апеляційної інстанції виходив із того, що порука припинилась на підставі частини четвертої статті 559 ЦК України.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржені судові рішення у частині вирішення позовних вимог до неї та ухвалити у цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Доводи касаційної скарги зводяться до того, що позивач не довів належними та допустимими доказами розмір заборгованості, не надав жодних первинних документів. Суди попередніх інстанцій не взяли до уваги висновок судово-економічної експертизи від 31 січня 2018 року № 12394, відповідно до якого встановлено невідповідність наданого банком розрахунку заборгованості умовам кредитного договору. Суд апеляційної інстанції помилково не розглянув заяву позивача про застосування наслідків спливу позовної давності. Позивачем не надано доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Судові рішення оскаржуються лише у частині позовних вимог до

ОСОБА_1 В іншій частині судові рішення не оскаржуються, отже касаційному перегляду не підлягають в силу вимог статті 400 ЦПК України.

Відзиву на касаційну скаргу не надходило

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 12 липня 2018 року відкрито касаційне провадження за поданою касаційною скаргою.

29 серпня 2018 року справу передано судді-доповідачу.

Ухвалою Верховного Суду від 26 листопада 2019 року справу призначено до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

27 грудня 2007 року між закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № МL-701/1104/2007 на суму 100 тис. доларів США з метою придбання нерухомого майна.

Пунктом 1.1 частини № 2 кредитного договору № МL-701/1104/2007 сторони погодили його предмет, відповідно до якого в порядку, передбаченому договором, банк надає позичальнику кредит у розмірі та валюті, визначених у частині № 1 кредитного договору, а позичальник приймає кредит та зобов`язується належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом і виконати всі інші зобов`язання, як вони визначені у договорі.

Відповідно до пункту 1.4 частини № 2 кредитного договору № МL-701/1104/2007 за користування кредитом позичальник зобов`язався сплатити банку відповідну плату в порядку та на умовах, що були визначені договором.

Згідно із пунктом 1.5 частини № 2 кредитного договору № МL-701/1104/2007 повернення відповідної частини кредиту здійснюється позичальником щомісяця у розмірі та строки, визначені у графіку платежів, шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок, якщо інше не передбачено договором.

У відповідності до пункту 3 частини № 1 кредитного договору № МL-701/1104/2007 сторони кредитного договору визначили відсоткову ставку, як FIDR+3,99 відсотків річних, де FIDR - це процентна ставка по строковим депозитам фізичних осіб в гривні, що розміщені в банку на строк 366 днів, з виплатою відсотків після закінчення строку дії депозитного договору. Інформація щодо розміру ставки FIDR (в залежності від зміни вартості кредитних ресурсів банку може змінюватись) розмішується на сайті банку www.otpbank.com.ua, а також в приміщеннях банку на інформаційних стендах.

Пунктом 1.7.2 частини № 2 кредитного договору № МL-701/1104/2007 передбачено, що банк здійснює видачу кредиту позичальнику однією сумою чи траншами згідно з кредитною заявкою позичальника. Кредит надається однією сумою - траншами шляхом дебатування позичкового рахунку позичальника та перерахування кредитних коштів за реквізитами, вказаними у кредитній заявці позичальника, зменшених на утриману комісію банку у відповідності до тарифів та умов цього договору. Кожний наступний транш надається позичальнику за умови підтвердження ним цільового використання кожного попереднього траншу, якщо інше не передбачено цим договором.

На виконання умов договору та на підставі наданих кредитних заявок відповідача банк перерахував на поточний рахунок відповідача

№ НОМЕР_1 кредитні кошти у загальному розмірі 100 тис. доларів США.

Факт отримання ОСОБА_1 кредитних коштів в розмірі 100 тис. доларів США підтверджується кредитною заявкою, меморіальними ордерами від 27 грудня 2007 року та не оспорюється відповідачем.

Згідно з пунктом 4.1.1 частини № 2 кредитного договору № МL-701/1104/2007 за порушення прийнятих на себе зобов`язань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами у визначені цим договором строки, позичальник зобов`язаний сплатити банку пеню у розмірі 1 % (один відсоток) від суми несвоєчасно виконаного зобов`язання, за кожен день прострочки. Зазначена пеня сплачується додатково до прострочених сум.

26 лютого 2009 між закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_1 був укладений додатковий договір № 1 до кредитного договору № МL-701/1104/2007, відповідно до умов якого графік погашення заборгованості був викладений у новій редакції.

21 грудня 2012 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір факторингу, відповідно до пункту 3.1 якого ПАТ «ОТП Банк» продає (переуступає) ТОВ «ОТП Факторинг України» права на кредитний портфель, який включає у себе кредитні договори (перелік яких міститься у додатку 1 до договору), а ТОВ «ОТП Факторинг України» приймає такий кредитний портфель та зобов`язується сплатити на користь ПАТ «ОТП Банк» винагороду (т. 1, а. с. 49-64).

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до статей 526, 530, 610 Цивільного кодексу України, частини першої статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У силу статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У відповідності до положень статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 57 ЦПК України, 2004 року).

Відповідно до статті 60 ЦПК України, 2004 року, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до частини шостої статті 147 ЦПК України, 2004 року, висновок експерта для суду не є обов`язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими статтею 212 цього Кодексу.

Частинами першою та другою статті 212 ЦПК України 2004 року встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказах. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Аналогічні положення містяться у статтях 76, 81, 89, 110 ЦПК України, чинного на момент розгляду справи у суді апеляційної інстанції.

Частиною третьою статті 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Суд першої інстанції, з яким в цій частині погодився й суд апеляційний суд, із урахуванням вказаних норм матеріального права, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, встановивши, що позичальник неналежним чином виконує умови кредитного договору, внаслідок чого виникла заборгованість, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог до ОСОБА_1 та стягнення з неї на користь банку заборгованості за тілом кредиту та процентами за користування кредитним коштами. Відповідачем не спростовано розмір заборгованості за спірним кредитним договором, а висновок судово-економічної експертизи від 31 січня 2018 року № 12394 був належним чим оцінений судом апеляційної інстанції у сукупності з іншими доказами, зазначено, що розрахунок платежів був зроблений експертом без урахування умов кредитного договору.

Також колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що позивач надав належні та допустимі докази на підтвердження переходу прав вимоги за спірним кредитним договором.

Суд апеляційної інстанції, виходячи із засад справедливості та розумності, дійшов обґрунтованого висновку про зменшення розміру неустойки, оскільки пеня за несвоєчасне виконання зобов`язання за спірним кредитним договором в декілька разів перевищувала розмір заборгованості.

Колегія суддів відхиляє посилання касаційної скарги про те, що суд апеляційної інстанції не взяв до уваги заяву про застосування наслідків спливу строків позовної давності, оскільки банк звернувся до суду з вимогами до ОСОБА_1 в межах строків позовної давності.

Ці та інші доводи касаційної скарги, які значною мірою зводяться до необхідності переоцінки доказів у справі, що знаходиться поза межами компетенції суду касаційної інстанції, не свідчать про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 402, 410, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 19 січня 2016 року у незміненій під час апеляційного перегляду частині та постанову Апеляційного суду Харківської області від 08 червня 2018 року залишити без змін.

Поновити виконання заочного рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 19 січня 2016 року у незміненій під час апеляційного перегляду частині та постанови Апеляційного суду Харківської області від 08 червня 2018 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович