Провадження № 2/947/5993/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2019 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

Головуючого судді В.О.Луняченка

при секретарі Нефедової Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні без виклику осіб в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 паспорт серії НОМЕР_1 , ІПН НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 (останнє відоме місце мешкання АДРЕСА_1 ) про визнання дійсним договору купівлі- продажу квартири,-

В С Т А Н О В И В:

10.10.2019 року до суду з позовом про визнання дійсним договору купівлі- продажу квартири, до суду звернулась ОСОБА_1 , в якому просить визнати дійсним договір купівлі- продажу квартири по АДРЕСА_1 від 21 квітня 2000 року між продавцем ОСОБА_3 , від імені якого діяв ОСОБА_4 та покупцем- ОСОБА_1 , який був посвідчений Одеською товарною біржею , реєстровий номер №26364 від 21 квітня 2000 року, мотивуючи позов тим, що на час укладення договору сторони не знали, що правочин, в відповідності до ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року) підлягає нотаріальному посвідченню, оскільки на той час також був чинним Закон України «Про товарну біржу», відповідно до ст.15 якого, правочини зареєстровані на біржі, подальшому нотаріальному посвідченню не підлягали.

При вчиненні правочину всі дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, перехід права власності, всі сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, мали вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме купівлі - продажу квартири, правочин був реальним і вчинений у формі, дозволенній чинним законодавством України в 1996 році.

Із-за протиріч правових норм, діючих на час укладення правочину в 1996 році, і в відмові компетентними органами і нотаріусами визнавати на даний час правочин дійсним, законним і виконаним, позивач не може розпоряджатися своєю власністю,тому змушена звернутися з позовною заявою до суду, про захист своїх прав.

Ухвалою суду від 21.10.2019 року позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження в справі та визначено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Дану ухвалу суду направлено учасникам справи за адресами зазначеними у позові, відповідач також повідомлявся шляхом розміщення оголошення на офіційному веб- сайті Київського районного суду м.Одеси.

У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

У визначені строки, відзиву на позовну заяву, відповідачем подано не було.

Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Частиною восьмою статті 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2 ст. 191 ЦПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України,суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило.

В матеріалах справи міститься заява представника позивача, щодо розгляду справи у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

При розгляді даної справи стосовно позовних вимог щодо визнання дійсним договору купівлі продажу від 21.04.2000 року, суд вважає за необхідне керуватися нормами ЦК України в редакції 1963 року, який діяв на час укладення договору купівлі-продажу і на час реєстрації права власності позивачем.

Так, судом встановлено, що 21.04.2000 року між покупцем ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , в інтересах якого діяв ОСОБА_4 на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Кот Д.Г., як продавцем був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна № 26364, відповідно до якого ОСОБА_6 , придбала, а ОСОБА_2 , продав квартиру АДРЕСА_2 .

Зазначений договір був зареєстрований товарною біржею «Одеська товарна біржа» та зареєстрований в КП «ОМБТІ та РОН» 27.04.2000 року під №135-стр.107-кн.355пр.

Відповідно до ст.227 Цивільного кодексу Української РСР, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу нерухомого майна повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин.

Згідно з ст.47 Цивільного кодексу Української РСР, нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу.

Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Згідно з ч. 1 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», біржовою операцією визнається угода, яка в цілому відповідає умовам: представляє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товару, допущених до обороту на товарній біржі; якщо її учасники є членами біржі та якщо вона зареєстрована на біржі не пізніше наступного за укладеною угодою дня.

На підставі ч. 4 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі.

Суд встановив, що 21.04.2000 року, сторони домовились відносно усіх істотних умов договору купівлі продажу, про предмет договору і ціну та відбулося повне виконання договору як збоку покупця, який здійснив оплату, так і з боку продавця, який прийняв оплату та передав у володіння і користування ОСОБА_7 квартиру АДРЕСА_2 , тобто виконали всі істотні умови договору купівлі- продажу.

Таким чином, беручи до уваги те, що договір не містить умов, які б суперечили закону, зареєстрований на товарній біржі «Одеська товарна біржа», то порушене право підлягає захисту, суд вважає необхідним визнати його дійсним.

Керуючись ст. ст. 47, 227 ЦК Української РСР, ст. ст. 12, 81, 89, 263, 264, 265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Визнати дійсним договір купівлі- продажу нерухомого майна №26364 від 21 квітня 2000 року, а саме квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 48,80 кв.м, житловою площею 29,8 кв.м, укладений між ОСОБА_5 як покупцем та ОСОБА_2 , від імені якого на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Кот Д.Г. , діяв ОСОБА_4 , як продавцем, зареєстрований на товарній біржі «Одеська товарна біржа».

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя Луняченко В. О.