Постанова

Іменем України

30 січня 2019 року

м. Київ

справа № 654/1448/16-ц

провадження № 61-34824св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., ХоптиС. Ф.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

представник позивача - ОСОБА_5,

відповідачі: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,

представник відповідача ОСОБА_10 - ОСОБА_12,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Воєводіна Наталя Миколаївна, приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Воєводін МиколаМикитович, приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Ведмідська Марина Олексіївна, приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Нікодон Ольга Олександрівна,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4, яка подана представником ОСОБА_5, на рішення Голопристанського районного суду Херсонської області, у складі судді Слюсар О. С., від 08 листопада 2017 року та постанову Апеляційного суду Херсонської області, у складі колегії суддів: Вейтас І. В., Бездрабко В. О., Радченка С. В., від 21 березня 2018 року.

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2016 року ОСОБА_4 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Воєводіна Н. М., приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Воєводін М. М., приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Ведмідська М. О., приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Нікодон О. О., про визнання правочинів удаваними, визнання договору купівлі-продажу недійсним та витребування майна з чужого незаконного володіння

Позовна заява ОСОБА_4 мотивована тим, що 24 жовтня 2013 року вона придбала у ОСОБА_6 за 150 000, 00 доларів США 1/2 частину кафе-бару «ІНФОРМАЦІЯ_1» літ. «А», загальною площею 329, 0 кв. м, разом із земельною ділянкою площею 0, 0260 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, шляхом укладення двох договорів дарування від 24 жовтня 2013 року, посвідчених приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Ведмідською М. О., зареєстрованих у реєстрі за № 1515 та № 1517; договору позики від 24 жовтня 2013 року, за умовами якого ОСОБА_6, нібито позичила їй грошові кошти у сумі 55 000 доларів США на строк до 01 липня 2014 року, оскільки 95 000, 00 доларів США вона передала ОСОБА_6 у день укладення зазначених договорів; договору іпотеки від 24 жовтня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Ведмідською М. О., зареєстрованого у реєстрі за № 1521.

ОСОБА_4 вважає вищевказані договори удаваними правочинами, так як вони були вчинені для приховання іншого правочину, а саме - договору купівлі-продажу 1/2 частини вищевказаного кафе-бару «ІНФОРМАЦІЯ_1» літ. «А», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та земельної ділянки, площею 0, 0260 га, на якій розташовано приміщення кафе-бару «ІНФОРМАЦІЯ_1», за 1 198 950, 00 грн, що на день укладення договору складало еквівалент 150 000, 00 доларів США, з відстроченням платежу до 01 липня 2014 року. ОСОБА_4 зазначала, що вона і ОСОБА_6 мали на меті саме оплатне відчуження ОСОБА_6 спірного майна. У зв'язку із тим, що вона не мала можливості сплатити всю суму одразу, вони домовились укласти договір позики, за яким вона фактично зобов'язана сплатити на користь ОСОБА_6 до 01 липня 2014 року залишок боргу за договором купівлі-продажу у розмірі 55 000, 00 доларів США. Вказані обставини підтверджуються зокрема розпискою про отримання ОСОБА_6 коштів у сумі 95 000, 00 доларів США.

Інша 1/2 частина кафе-бару «ІНФОРМАЦІЯ_1» та земельної ділянки під ним належали на праві власності ОСОБА_7 На початку 2014 року ОСОБА_7 дізналася про укладену з ОСОБА_6 угоду і запропонувала ОСОБА_4 купити і її частку за 167 500, 00 доларів США, проте, оскільки на той час вона не мала необхідної суми, вони також фактично уклали договір купівлі-продажу шляхом укладення: договору дарування від 17 лютого 2014 року, за яким ОСОБА_7 безоплатно передала ОСОБА_4 у власність 1/2 частину кафе-бару «ІНФОРМАЦІЯ_1», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та земельну ділянку площею 0, 0259 га (кадастровий номер - НОМЕР_2), на якій розташовано кафе-бар «ІНФОРМАЦІЯ_1»; двох договорів позики від 17 лютого 2014 року, за умовами яких ОСОБА_4 отримала у позику від ОСОБА_9 і ОСОБА_8 (яка є свекрухою ОСОБА_7.) грошові кошти у сумі 55 000, 00 доларів США і 112 500, 00 доларів США відповідно.

ОСОБА_4 вважає усі названі правочини удаваними, оскільки ними приховано договір купівлі-продажу спірного нерухомого майна з відстроченням платежу.

17 лютого 2014 року між ОСОБА_4, як іпотекодавцем, та ОСОБА_9 і ОСОБА_8, як іпотекодержателями, було укладено два іпотечних договори від 17 лютого 2014 року, посвідчених приватним нотаріусом ВоєводіноюН. М., зареєстрованих у реєстрі за № 76 і № 80 відповідно, за умовами яких ОСОБА_4 передала в якості забезпечення виконання своїх зобов'язань за вищевказаними договорами позик від 17 лютого 2014 року кафе-бар «ІНФОРМАЦІЯ_1» та дві земельні ділянки під ним, площею 0, 0260 га та 0, 0259 га. При цьому, договір іпотеки від 24 жовтня 2013 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 було розірвано 17 лютого 2014 року і у той же день, зі згоди ОСОБА_9, як іпотекодержателя з найвищим пріоритетом, між ОСОБА_4 і ОСОБА_6 було укладено договір іпотеки цілої частки кафе-бару «ІНФОРМАЦІЯ_1» з двома земельними ділянками під ним, який було посвідчено приватним нотаріусом Воєводіною Н. М. і зареєстровано в реєстрі за № 78. Таким чином, станом на 17 лютого 2014 року позивач була власником спірного нерухомого майна (цілої частки кафе-бару «ІНФОРМАЦІЯ_1» і двох земельних ділянок площею 0, 0260 га та 0, 0259 га), яке було передано в іпотеку ОСОБА_9, ОСОБА_6 і ОСОБА_8 за іпотечними договорами, посвідченими приватним нотаріусом Воєводіною Н. М., зареєстрованими в реєстрі за № 76, № 78, № 80.

Вищевказані договори іпотеки від 17 лютого 2014 року є недійсними у силу приписів статей 203, 215 ЦК України та положень Закону України «Про іпотеку», оскільки вона не отримувала ніяких позик від ОСОБА_6, ОСОБА_8 і ОСОБА_9, укладені між ними договори позик є удаваними правочинами.

Разом з цим, 17 листопада 2014 року ОСОБА_9, керуючись застереженням пунктів 15, 17 договору іпотеки від 17 лютого 2014 року та своїм правом іпотекодержателя з найвищим пріоритетом, уклав з ОСОБА_8 договір купівлі-продажу кафе-бару «ІНФОРМАЦІЯ_1» за 42 528, 75 доларів США, на підставі якого передав у власність ОСОБА_8 спірне майно.

ОСОБА_4 вважає, що вказаний договір купівлі-продажу від 17 листопада 2014 року є недійсними, як такий, що суперечить положенням частини першої статті 203, статті 658 ЦК України, частини п'ятої статті 3 Закону України «Про іпотеку», оскільки він вчинений особою, яка не мала права продажу спірного нерухомого майна на підставі недійсного іпотечного договору. 09 листопада 2015 року ОСОБА_8 відчужила спірне нерухоме майно на користь ОСОБА_10, уклавши з ним наступні договори: договір купівлі-продажу кафе-бару «ІНФОРМАЦІЯ_1» від 09 листопада 2015 року, посвідчений приватним нотаріусом Нікодон О. О., зареєстрований в реєстрі за № 1751; договір купівлі-продажу від 09 листопада 2015 року земельної ділянки площею 0, 0259 га, кадастровий номер НОМЕР_2, посвідчений приватним нотаріусом Нікодон О. О., зареєстрований в реєстрі за № 1752; договір купівлі-продажу від 09 листопада 2015 року земельної ділянки площею 0, 0260 га, кадастровий номер НОМЕР_1, посвідчений приватним нотаріусом Нікодон О.О., зареєстрований в реєстрі за № 1753.

За викладених обставин, ОСОБА_4 вважає, що спірне майно підлягає витребуванню від ОСОБА_10 на її користь.

Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_4 просила суд визнати удаваними договори дарування від 24 жовтня 2013 року, посвідчені приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Ведмідською М. О., зареєстровані у реєстрі за № 1515, № 1517, які укладені між ОСОБА_6, як дарувальником, та ОСОБА_4, як обдарованою; договір позики від 24 жовтня 2013 року, укладений між ОСОБА_6, як позикодавцем, та ОСОБА_4, як позичальником, визнавши їх договором купівлі-продажу частини кафе-бару «ІНФОРМАЦІЯ_1» літ. «А», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та земельної ділянки площею 0, 0260 га, кадастровий номер НОМЕР_1, на якій розташовано кафе-бар і яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, за ціною 1 198 950, 00 грн, що на день укладення складало еквівалент 150 000, 00 доларів США, з відстрочкою платежу до 01 липня 2014 року, укладеним між ОСОБА_6, як продавцем, та ОСОБА_4, як покупцем; визнати удаваними договір дарування від 17 лютого 2014 року, укладений між ОСОБА_7, як дарувальником, та ОСОБА_4, як обдарованою, договір позики від 17 лютого 2014 року, укладений між ОСОБА_8, як позикодавцем, та ОСОБА_4, як позичальником, договір позики від 17 лютого 2014 року, укладений між ОСОБА_9, як позикодавцем, та ОСОБА_4, як позичальником, визнавши їх договором купівлі-продажу 1/2 частини кафе-бару «ІНФОРМАЦІЯ_1» літ. «А» та земельної ділянки, площею 0, 0259 га, кадастровий номер НОМЕР_3, на якій розташовано кафе-бар і яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, за ціною 11 447 283, 75 грн, що на день укладення складало еквівалент 167 500 доларів США, з відстрочкою платежу на сім місяців, укладеним між ОСОБА_7, як продавцем, та ОСОБА_4, як покупцем; визнати недійсним договір іпотеки від 24 березня 2013 року, укладений між ОСОБА_6, як іпотекодержателем, та ОСОБА_4, як іпотекодавцем, посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Ведмідською М. О. і зареєстрований в реєстрі з № 1521. Визнати недійсним іпотечний договір від 17 лютого 2014 року, укладений між ОСОБА_9 як іпотекодержателем та ОСОБА_4, як іпотекодавцем, посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Воєводіною Н. М. і зареєстрований у реєстрі за № 76; визнати недійсним іпотечний договір від 17 лютого 2014 року, укладений між ОСОБА_9, як іпотекодержателем, та ОСОБА_4, як іпотекодавцем, посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Воєводіною Н. М. і зареєстрований у реєстрі за № 78. Визнати недійсним іпотечний договір від 17 лютого 2014 року, укладений між ОСОБА_8, як іпотекодержателем, та ОСОБА_4, як іпотекодавцем, посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Воєводіною Н. М. і зареєстрований у реєстрі за № 80. Визнати недійсним договір купівлі-продажу від 17 листопада 2014 року кафе-бару «ІНФОРМАЦІЯ_1», укладений між ОСОБА_9 і ОСОБА_8, посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Воєводіним М. М. і зареєстрований у реєстрі за № 1122. Витребувати від ОСОБА_10 на користь ОСОБА_4 кафе-бар «ІНФОРМАЦІЯ_1» літ. «А», загальною площею 329,0 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, земельні ділянки площею 0,0260 га, кадастровий номер НОМЕР_1, та площею 0,0259 га, кадастровий номер НОМЕР_2, на якій розташовано кафе-бар і які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1. Скасувати рішення від 09 листопада 2015 року (індексний номер 25967402) про державну реєстрацію права власності ОСОБА_10 на кафе-бар «ІНФОРМАЦІЯ_1» літ. «А», прийняте приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Нікодон О. О. при посвідченні договору купівлі-продажу від 09 листопада 2015 року, зареєстрованого у реєстрі за № 1751. Скасувати рішення від 09 листопада 2015 року (індексний номер 25969001) про державну реєстрацію права власності ОСОБА_10 на земельну ділянку площею 0, 0259 га, кадастровий номер НОМЕР_2, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, прийняте приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Нікодон О. О. при посвідчення договору купівлі-продажу від 09 листопада 2015 року, зареєстрованого у реєстрі за № 1752, а також відповідний запис речових прав на нерухоме майно. Скасувати рішення від 09 листопада 2015 року (індексний номер 25968350) про державну реєстрацію права власності ОСОБА_10 на земельну ділянку площею 0, 0260 га, кадастровий номер НОМЕР_1, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, прийняте приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Нікодон О. О. при посвідченні договору купівлі-продажу від 09 листопада 2015 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1753, а також відповідний запис речових прав на нерухоме майно.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 08 листопада 2017 року ОСОБА_4 відмовлено у задоволення заявлених позовних вимог.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем не надано доказів того, що спірні договори позики були укладені нею під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини, а також не надано належних та допустимих доказів того, що нею не отримувалися кошти за спірними договорами позики, а тому підстав для визнання недійсними спірних договорів іпотеки та як наслідок визнання недійсним спірного договору купівлі-продажу предмету іпотеки від 17 листопада 2014 року між ОСОБА_9 і ОСОБА_8 та скасування як незаконного рішення про державну реєстрацію права власності на спірне майно за ОСОБА_8 у суду немає. Спірний договір дарування від 17 лютого 2014 року, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_4, не встановлює обов'язок обдарованого вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, а спірні договори позики грошових коштів укладалися позивачкою не з ОСОБА_7, а з іншими особами (ОСОБА_8 та ОСОБА_9.), а тому не містять ознак удаваності, тобто приховування договору купівлі-продажу. На підтвердження отримання коштів за договорами позики позивач написала власноручно розписки. Спірні договори іпотеки укладалися на забезпечення виконання позивачем взятих на себе зобов'язань за договорами позики. Суд дійшов висновку. що спірний договір купівлі-продажу іпотечного майна укладений із дотриманням вимог чинного законодавства.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду Херсонської області від 21 березня 2018 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що судом першої інстанції при розгляді справи не допущено неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права. При вирішенні справи місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог. Позивачем недоведено обставин за яких спірні договори позики слід визнати удаваними, а договори іпотеки купівлі-продажу - недійсними.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У липні 2018 року представником ОСОБА_4 - ОСОБА_5 подано до касаційну скаргу, в якій заявник просить скасувати рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 08 листопада 2017 року та постанову Апеляційного суду Херсонської області

від 21 березня 2018 року і ухвалити нове рішення, яким задовольнити заявлені позовні вимоги, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій повно і всебічно не з'ясували обставини справи. Ухвалюючи рішення у справі, місцевий суд не надав оцінки розписці ОСОБА_6 від 24 жовтня 2013 року про отримання від заявника грошових коштів у розмірі 95 000, 00 доларів США, копії позовної заяви ОСОБА_6, спільній розписці від 17 лютого 2014 року, показам свідків. Заявник вважає, що суди безпідставно не застосували норму статті 235 ЦК України і не визнали договори позики удаваними.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

03 серпня 2018 року ухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження у справі за поданою касаційною скаргою.

У жовтні 2018 року представником ОСОБА_10 - ОСОБА_12 подано відзив на касаційну скаргу, в якому вказано на її необґрунтованість та безпідставність.

Доводи відзиву на касаційну скаргу

Представник ОСОБА_10 - ОСОБА_12 у відзиві на касаційну скаргу вказує на правильність висновків суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_4

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами встановлено, що 24 жовтня 2013 року ОСОБА_6 згідно нотаріально посвідчених договорів дарування подарувала ОСОБА_4 1/2 частину кафе-бару «ІНФОРМАЦІЯ_1» літ. «А», розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,0260, кадастровий номер НОМЕР_1 за цією ж адресою (т. 1 а.с.9,10).

24 жовтня 2013 року між ОСОБА_6 (позикодавець) та ОСОБА_4 (позичальник) укладено нотаріально посвідчений договір позики грошових коштів у розмірі 439 615, 00 грн на строк до 01 липня 2014 року. У пункті 2 вказаного договору зазначено, що грошові кошти, які є предметом цього договору, передані позикодавцем та одержані позичальником до підписання цього договору (т.1 а.с.11).

З метою забезпечення виконання договору позики від 24 жовтня 2013 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 24 жовтня 2013 року укладено договір іпотеки, за яким предметом іпотеки є 1/2 частина кафе-бару «ІНФОРМАЦІЯ_1» літ. «А», розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 0,0260 за цією ж адресою (т.1 а.с.12,13).

17 лютого 2014 року ОСОБА_7 за нотаріально посвідченими договорами дарування подарувала ОСОБА_4 1/2 частину кафе-бару «ІНФОРМАЦІЯ_1» літ. «А», розташованого за адресою: АДРЕСА_1, та земельну ділянку площею 0,0259 га кадастровий номер НОМЕР_2 за цією ж адресою (т. 1 а.с. 14, 15).

17 лютого 2014 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 було укладено нотаріально посвідчений договір позики, за умовами якого ОСОБА_8 надала у позику ОСОБА_4 грошові кошти у сумі 972 056, 25 грн на строк до 20 вересня 2014 року (т.1 а.с.16).

На підтвердження отримання коштів за вище зазначеним договором позики позивачка надала ОСОБА_8 власноручно написану розписку від 17 лютого 2014 року, що також встановлено рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 22 грудня 2015 року у справі № 654/1191/15-ц.

17 лютого 2014 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 на забезпечення виконання ОСОБА_4 своїх зобов'язань за договором позики від 17 лютого 2014 року укладено договір іпотеки, предметом якого є 1/2 частина кафе-бару «ІНФОРМАЦІЯ_1» літ. «А», розташований за адресою: АДРЕСА_1, та земельна ділянка площею 0,0259 га кадастровий номер НОМЕР_2 за цією ж адресою (т.1 а.с.17-19).

ОСОБА_6 17 лютого 2014 року надала нотаріально посвідчену згоду на повторну передачу майна в іпотеку (т. 2 а.с.114).

Також, 17 лютого 2014 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_4 укладено нотаріально посвідчений договір позики, відповідно до якого ОСОБА_9 надав у позику ОСОБА_4 475 227, 50 грн на строк до 15 вересня 2014 року. За умовами пункту 1 вказаного договору ОСОБА_4 отримала кошти до підписання цього договору.

На підтвердження отримання коштів за вище зазначеним договором позики позивач надала ОСОБА_9 власноручно написану розписку від 17 лютого 2014 року, що також встановлено рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 22 грудня 2015 року у справі № 654/1191/15-ц.

17 лютого 2014 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_9 на забезпечення виконання позивачем своїх зобов'язань за договором позики від 17 лютого 2014 року укладено договір іпотеки, предметом якого є кафе-бар «ІНФОРМАЦІЯ_1» літ. «А», розташований за адресою: АДРЕСА_1, земельна ділянка площею 0,0260, кадастровий номер НОМЕР_1 та земельна ділянка площею 0,0259 га, кадастровий номер НОМЕР_2 за цією ж адресою, який був посвідчений нотаріально приватним нотаріусом Воєводіною Н. М., зареєстрований у реєстрі за № 76. У пункті першому вказаного договору сторони визначили заставну вартість предмета іпотеки у розмірі 316 912, 00 грн. Відповідно до пункту 15 договору іпотеки сторони погодили, що у випадку порушення основного зобов'язання або умов цього договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення, в якій зазначає стислий зміст порушення, вимога про виконання порушених зобов'язань у не менш ніж 30-денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання вимоги про усунення порушення. Якщо протягом встановленого строку вимога про усунення порушення залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки. У пункті 17.1 зазначеного вище договору іпотеки сторони погодили можливість продажу предмету іпотеки іпотекодержателем третій особі, умови такого продажу, у відповідності до пункту 24 договору погодили, що оригінали правовстановлюючих документів на іпотечне майно до закінчення договору іпотеки знаходяться в іпотекодержателя (т.1 а.с 21-23).

Чоловік позивачки ОСОБА_22 17 лютого 2014 року надав нотаріально посвідчену згоду на укладення його дружиною зазначених вище договорів позики, що встановлено рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 22 грудня 2015 року у справі № 654/1191/15-ц.

17 листопада 2014 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_8 було укладено договір купівлі-продажу предмета іпотеки, а саме: кафе-бару «ІНФОРМАЦІЯ_1» літ. «А», розташованого за адресою: АДРЕСА_1, площею 329 кв. м за ціною 655 368, 00 грн, що еквівалентно 42 528, 75 доларів США на момент укладення договору купівлі-продажу, який посвідчено приватним нотаріусом Воєводіним М. М. (т.2 а.с.92-96).

09 листопада 2015 року ОСОБА_8 відчужила спірне нерухоме майно на користь ОСОБА_10, уклавши з ним договори купівлі-продажу кафе-бару «ІНФОРМАЦІЯ_1», земельної ділянки площею 0,0259 га, кадастровий номер НОМЕР_2, земельної ділянки площею 0,0260 га, кадастровий номер НОМЕР_1, які посвідчені приватним нотаріусом НікодонО. О. та зареєстровані у реєстрі за №1751, № 1752 та № 1753 відповідно.

Рішенням Голопристанського районною суду Херсонської області від 22 грудня 2015 року у справі № 654/1191/15-ц за позовом ОСОБА_4 вирішувалося питання про недійсність договору купівлі-продажу кафе-бару «ІНФОРМАЦІЯ_1» від 17 листопада 2014 року з тих самих підстав, що заявляються позивачкою у межах цього спору. Вказаним судовим рішенням, що набуло законної сили, було відмовлено у їх задоволенні.

Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 05 лютого 2016 року у справі № 667/1198/15-ц за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_4 про стягнення боргу стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 заборгованість за договором позики від 17 лютого 2014 року в сумі 2 807 550 гривень.

Позиція Верховного Суду

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 3 ЦПК України, 2004 року, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно положень статті 57 ЦПК України, 2004 року, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до статті 60 ЦПК України, 2004 року, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Аналогічні положення містить стаття 81 чинного ЦПК України.

Згідно частини третьої статті 61 ЦПК України, 2004 року, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Аналогічну норму містить частина четверта статті 82 ЦПК України, в якій зокрема вказано, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

За удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. За удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину.

У випадку встановлення під час розгляду справи, що правочин вчинено для приховання іншого правочину, суд на підставі статті 235 ЦК України має визнати, що сторони вчинили саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин.

Відповідно до частини першої статті 202 та частини третьої статті 203 ЦК України головним елементом угоди (правочину) є вільне волевиявлення та його відповідність внутрішній волі сторін, які спрямовані на настання певних наслідків.

Основним юридичним фактом, який підлягає встановленню судом є дійсна спрямованість волі сторін при укладенні договору дарування та з'ясування питання про те, чи не укладена ця угода з метою приховати іншу угоду та яку саме.

Врахувавши обставини, встановлені судовими рішеннями у справі № 654/1191/15-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Воєводіна Н. М., приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Воєводін М. М., про визнання правочинів удаваними, визнання договорів недійсними, скасування рішень про реєстрацію прав, обставини, встановлені судовим рішенням у справі № 667/1198/15-ц за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_4 про стягнення боргу, врахувавши, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що нею не отримувалися кошти за спірними договорами позики, не спростовано презумпцію правомірності цих договорів та не доведено укладення саме договорів купівлі-продажу спірного нерухомого майна, замість договорів дарування та договорів позики, не надано доказів недійсності інших оспорених договорів, місцевий суд дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог і визнання спірних правочинів позики і дарування удаваними, а договорів іпотеки та купівлі-продажу недійсними.

За змістом статті 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можуть мати місце за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею.

Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі виключає можливість його витребування від добросовісного набувача.

Вирішуючи спір про витребування майна із чужого незаконного володіння, суду необхідно встановити, чи вибуло спірне майно з володіння власників у силу обставин, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України, зокрема, чи з їхньої волі вибуло це майно з їх володіння.

Встановивши відсутність правових підстав для визнання спірних правочинів позики і дарування удаваними, а договорів іпотеки та купівлі-продажу недійсними, місцевий суд дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні вимог щодо витребування від ОСОБА_10 на користь позивача спірного кафе-бару та двох земельних ділянок.

Суд першої інстанції виконав вимоги статті 212 ЦПК України, 2004 року, щодо оцінки доказів і статті 213 ЦПК України, 2004 року, щодо законності та обґрунтованості рішення суду, повно і всебічно дослідив і оцінив докази та встановив обставини у справі.

Апеляційний суд відповідно до вимог статті 367 ЦПК України перевірив законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у місцевому суді, та обґрунтовано залишив вказане рішення без змін.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржених судових рішень не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи наведене, встановивши відсутність підстав для скасування судових рішень, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а оскаржені судові рішення без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_4, яка подана представником ОСОБА_5, залишити без задоволення.

Рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 08 листопада 2017 року та постанову Апеляційного суду Херсонської області від 21 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді Є. В. Синельников
О. В. Білоконь
С. Ф. Хопта