Справа № 647/3196/19
№ провадження 2/647/827/2019
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2019 року Бериславський районний суд Херсонської області в складі:

головуючої судді: Кириленко М.О.

за участю секретаря: Полозок Т.О.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в місті Бериславі Херсонської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , інтереси якої за договором представляє адвокат Ташкова Анастасія Олександрівна до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, суд

встановив:

У листопаді 2019 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що 14.04.2000 року вдруге зареєстрували шлюб з відповідачем. Перебуваючи у шлюбі, спільно побудували житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 . 22.04.2003 року на ім`я відповідача Бериславською міською радою Херсонської області видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії САА №707980, того ж дня право власності на даний житловий будинок зареєстровано в Херсонському держаному бюро технічної інвентаризації, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно за №417417. Житловий будинок побудовано на приватизованій відповідачем земельній ділянці, площею 0,10 га, кадастровий номер :01:240:0007, для індивідуального житлового будівництва, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Держаним актом на право власності на земельну ділянку серії ХС№040135. 11.09.2019 року шлюб було розірвано, відповідач не бажає добровільно врегулювати спір, тому вона вимушена звернутися до суду з позовними вимогами про поділ спільного майна подружжя в судовому порядку. У зв`язку з чим, просить суд визнати за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , та право особистої приватної власності на 1/2 частину земельної ділянки, загальною площею 0,10 га, кадастровий номер :01:240:0007, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення земельної ділянки для індивідуального житлового будівництва, в порядку поділу спільної сумісної власності подружжя.

Ухвалою суду від 02.12.2019 року було відкрито провадження у вказаній справі із призначенням підготовчого судового засідання та викликом сторін.

В підготовче засідання представник позивача не з`явилася, заявою просила розглянути справу за її відсутності, на позовних вимогах наполягала.

Відповідач в підготовче засідання не з`явився, заявою від 23.12.2019 року просив розглянути справу за його відсутності, позов визнав та зазначив, що не заперечує проти поділу спільного майна, відзив на позов не подав.

Суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін, в порядку ч.3 ст.211 ЦПК України, на підставі наявних у справі матеріалів.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що відповідно до свідоцтва про одруження ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб 14.04.2000 року у Бериславському районному відділі РАЦСу, актовий запис №16.

Зі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САА №707980 від 22.04.2003 року вбачається, що власником будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_2 .

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №417417 від 22.04.2003 року виданого Херсонським державним бюро технічної інвентаризації, власником будинку за адресою АДРЕСА_1 , є ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності серії НОМЕР_1 від 22.04.2003 року виданого на підставі рішення Бериславської міської ради від 27.03.2003 року №24.

Відповідно до технічного паспорту на індивідуальний житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , виданого Херсонським обласним бюро технічної інвентаризації 13.02.2003 року, власником зазначеного житлового будинку є ОСОБА_2 .

З копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХС №040135 від 21.04.2003 року, виданого Бериславською міською радою на підставі рішення сесії Бериславської міської ради від 30.03.200 року за №117, вбачається що ОСОБА_2 належить земельна ділянка площею 0,10 га, для індивідуального житлового будівництва, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Із рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 11.09.2019 року вбачається, що шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано.

Вартість згідно висновку від 17.09.2019 року житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 , становить 84 485,56 грн.

Згідно висновку про вартість майна від 17.09.2019 року, ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , становить 84 485,56 грн.

Оскільки зазначене майно, а саме житловий будинок будинку з господарськими будівлями та спорудами та земельна ділянка придбані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 під час перебування у шлюбі, тому дане майно є спільним майном подружжя.

Статтею 60 СК України, передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд а дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Статтею 61 СК України, передбачено - об`єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором - є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно із ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно із ст. 68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Статтею 70 СК України, передбачено, що у разі поділу майна, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя - частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Зі змісту п. п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Бочаров проти України (остаточне рішення від 17 червня 2011 року), в пункті 45 якого зазначено, що Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення поза розумним сумнівом (див. рішення від 18.01.1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства ). Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі Салман проти Туреччини ).

Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст. 80 ЦК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 200, 263-265 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 , інтереси якої за договором представляє адвокат Ташкова Анастасія Олександрівна задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , та право особистої приватної власності на 1/2 частину земельної ділянки, загальною площею 0,10 га, кадастровий номер :01:240:0007, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення земельної ділянки для індивідуального житлового будівництва, в порядку поділу спільної сумісної власності подружжя

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення, може бути подана апеляційна скарга із врахуванням п. 15.5 розділу ХII «Перехідні положення» ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, до Херсонського апеляційного суду через Бериславський районний суд Херсонської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя М.О.Кириленко