З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02.08.2019 м. Бар Вінницької області
Барський районний суд Вінницької області
в складі: головуючого, судді Хитрука В.М.
за участі секретаря Ходи Д.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бар Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного підприємства «Охорона-Захід-Центр» про стягнення компенсації за невикористану відпустку та середнього заробітку за період затримки розрахунку, -
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до приватного підприємства «Охорона-Захід-Центр» про стягнення компенсації за невикористану відпустку та середнього заробітку за період затримки розрахунку. Свої вимоги мотивував тим, що 07.11.2017 року на підставі наказу № 12-К від 06.11.2017 року він був прийнятий у ПП «Охорона-Захід-Центр» на посаду охоронця. Згідно наказу (розпорядження) № 80-К від 09.10.2018 року позивач звільнений із займаної посади за згодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України. При звільнені позивачу не було виплачено всіх сум, належних до сплати з боку відповідача. Позивач просить суд стягнути на його користь компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 4119,66 гривень та середній заробіток за весь період розрахунку при звільненні по день постановлення рішення.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, представник позивача адвокат Жунку Д.С. позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив справу слухати у їх відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Представник відповідача ПП «Охорона-Захід-Центр» у судове засідання 14.06.2019 та 02.08.2019 року не з`явився, будучи повідомленим про день, час та місце судового засідання в порядку, визначеному чинним законодавством, що підтверджується матеріалами справи, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не надав, а тому суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти такого порядку розгляду справи.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд дійшов висновку про задоволення позову.
07.11.2017 року на підставі наказу (розпорядження) № 12-К від 06.11.2017 року ОСОБА_1 був прийнятий у ПП «Охорона-Захід-Центр» на посаду охоронця.
Згідно наказу (розпорядження) № 80-К від 09.10.2018 року позивач звільнений із займаної посади за згодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України.
При звільнені, в порушення ст. 116 КЗпП України, позивачу не було виплачено всіх сум, належних до сплати з боку відповідача.
Відповідно до довідки ТОВ ПП «Охорона-Захід-Центр» № ОЗЦ00000025 від 09.10.2018 року сума компенсації відпустки за 27 календарних днів становить 4119,66 гривень.
Згідно ст.47 КзпП України зазначено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України.
У разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні відпустки ( ст..83 КЗпП України).
Крім того, згідно ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Постановою Кабінету міністрів України №100 від 8 лютого 1995 року затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати.
Згідно із абзацами 2,3, п.2 Розділу 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати для оплати відпусток провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, а в усіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.
Відповідно до п.5 Розділу 4 Порядку, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньогодинної (годинної) заробітної плати.
В абзаці 1 п.8 Розділу 4 Порядку зазначено, що нарахування виплат, що обчислюється із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.
Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, на число календарних днів за цей період.
Відповідно до довідки про нарахування відпустки № ОЗЦ00000025 ПП «Охорона-Захід-Центр» від 09.10.2018 року вказано нараховану заробітну плату ОСОБА_1 з грудня 2017 року по вересень 2018 року включно.
Проте, за останні два календарні місяці роботи ОСОБА_1 його заробітна плата складає 9270 гривень ( за серпень - 4770 гривень, за вересень - 4500 гривень).
Відповідно до копії табелів обліку робочого часу ОСОБА_1 за останні два календарні місяці роботи ним відпрацьовано 30 днів (за серпень -15 днів, версень-15 днів).
Таким чином, середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 становить 309 гривень (9270/30=309).
З дня звільнення ОСОБА_1 , а саме з 09.10.2018 року по день постановлення рішення суду, а саме по 02.08.2019 року середній заробіток за період затримки розрахунку складає у 2018 році: за жовтень - 4635 гривень (15*309), за листопад - 6798 гривень (22*309), за грудень - 6180 гривень(20*309).
З дня звільнення ОСОБА_1 , а саме з 09.10.2018 року по день постановлення рішення суду, а саме по 02.08.2019 року середній заробіток за період затримки розрахунку складає у 2019 році: за січень - 6489 гривень (21*309); за лютий - 6180 гривень (20*309), за березень - 6 180 гривень (20*309), за квітень - 6489 гривень (21*309), за травень - 7107 гривень (23 *309), за червень - 5871 гривня (19*309), за липень - 7107 гривень (23*309), за серпень - 618 гривень (2*309) гривень. Таким чином, всього підлягає стягненню з відповідача 63 654 гривні компенсації середнього заробітку за період затримки розрахунку (206*309), а також 4199 гривень 66 копійок компенсації за невикористану відпустку, а всього до стягнення 67 853 гривні 66 копійок.
Відповідно до частини першої статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.
Згідно із частиною першою статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.
За змістом статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника.
Конституційний Суд України в рішенні від 22 лютого 2012 року N 4-рп/2012 щодо офіційного тлумачення положень статті 233 КЗпП України: у взаємозв`язку з положеннями статей 117,237-1 цього Кодексу роз`яснив, що за статтею 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про проведення розрахунку. Не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Аналіз наведених норм матеріального права з урахуванням висновків, що викладені в Рішенні Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року N 4-рп/2012, дає підстави вважати, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку.
Таким чином, невиконання рішення суду про стягнення на користь звільненого працівника недоплаченої заробітної плати є підставою для покладення на власника або уповноважений ним орган відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, за весь період невиплати цієї заробітної плати, оскільки вимоги звільненого працівника щодо її виплати є трудовим спором і регулюються нормами трудового права.
Крім того, відповідно до Постанови Верховного суду України від 29 січня 2014 року у справі №6- 144ц 13, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченою статтею 117 КЗпП, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум.
Суд спирається на правову позицію викладену у постанові Верховного Суду України від 27 квітня 2016 року у справі N 6-113цс16 "Про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні", у якій зазначається: «Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки.
Згідно абзацу 1 пункту 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженого постановою Кабінету Міністрів України N 100 від 8 лютого 1995 р. (із змінами та доповненнями), нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.
Середній заробіток ОСОБА_1 за вказаний період, а саме за 206 днів становить 63 654 гривні, а також 4199 гривень 66 копійок компенсації за невикористану відпустку, а всього до стягнення на користь позивача підлягає 67 853 гривні 66 копійок.
Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України та враховуючи розмір задоволених вимог, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, а саме витрати на правову допомогу у сумі 2000 гривень, що підтверджуються квитанціями до прибуткового касового ордера № 1 та № 52 від 12.12.2018 року та 21.11.2018 року відповідно, а також підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 704,80 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. 43 Конституції України, ст. 47, 73, 75, 115-117 КЗпП України, Законом України «Про відпустки», Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, ст. 12, 13, 81, 141, 258-268, 280-283 ЦПК України, суд
Позов задовольнити повністю.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Позивачем апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Суддя: