РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2019 року м. Рівне

Справа № 569/14251/19

Провадження № 22-ц/4815/1533/19

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Бондаренко Н.В. (суддя-доповідач), Ковальчук Н.М., Хилевича С.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області в складі судді Кучиної Н.Г. від 8 жовтня 2019 року, проголошене в м. Рівне,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на непрацездатну повнолітню дитину.

Позов мотивує тим, що вона з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Рівненського міського суду від 28 листопада 2018 року. Від вказаного шлюбу вони мають спільну дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є повнолітньою, інвалідом першої "А" групи з дитинства довічно та потребує постійного стороннього догляду.

Вказує, що донька проживає з нею та знаходиться на її повному утриманні, однак вона не має змоги постійно працювати, оскільки донька потребує постійного догляду.

Відповідач будь-якої допомоги на утримання дочки не надає, хоча працює та має можливість таку допомогу надавати.

Просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої непрацездатної дочки в твердій грошовій сумі по 3000 грн. щомісячно.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 8 жовтня 2019 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на непрацездатну повнолітню дитину задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої непрацездатної доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є інвалідом першої групи з дитинства, довічно в сумі 1500 грн., щомісячно починаючи з 26 липня 2019 року. Рішення суду в межах суми платежу аліментів за один місяць допущено до негайного виконання. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду мотивовано тим, що дочка відповідача ОСОБА_3 є інвалідом першої групи "А" з дитинства, тобто є непрацездатною особою та потребує постійного стороннього догляду, а тому із врахуванням рівності обов`язку батьків по матеріальному утриманню непрацездатної повнолітньої дитини з відповідача підлягають стягненню на користь позивача аліменти на утримання дочки в розмірі 1500 грн. щомісячно.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 покликається на незаконність вказаного рішення.

Зазначає, що щороку по декілька разів їх з відповідачем донька проходить курс лікування в різних медичних закладах, а тому вона несе витрати на її лікування та утримання.

Відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків та будь-яких коштів на утримання дочки не надає, хоча працює без оформлення трудової книжки, має у власності рухоме та нерухоме майно.

Вважає, що розмір стягнутих з відповідача аліментів в сумі 1500 грн. є недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та оплати щомісячно медикаментів на її лікування та транспортування до медичних закладів.

З наведених підстав просить рішення суду змінити та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої непрацездатної дочки ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі по 3000 грн. щомісячно.

Відзив на апеляційну скаргу не поданий.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 .

Згідно довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії від 12.06.2019 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є інвалідом першої "А" групи з дитинства довічно, непрацездатна та потребує постійного стороннього догляду і допомоги.

Сторонами не заперечується, що ОСОБА_3 проживає з матір`ю ОСОБА_1 .

Відповідно до ст.198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Таким чином, закон покладає на батьків обов`язок утримувати свою повнолітню дочку (сина) при наявності одночасно трьох умов: дочка (син) є непрацездатними; дочка (син) потребує матеріальної допомоги; батько (мати) мають матеріальну можливість утримувати дочку (сина).

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Однак, позивачкою належними та допустимими доказами не підтверджено розмір витрат, які вона несе в зв`язку з утриманням та лікуванням доньки.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач офіційно не працює, будь-яких доказів того, що він має можливість сплачувати аліменти в більшому розмірі ніж було визначено судом, позивачем не надано, а та обставина, що їх повнолітня дочка ОСОБА_3 потребує матеріальної допомоги та, що відповідач є працездатною та фізично здоровою особою, сама по собі не може бути підставою для стягнення аліментів у розмірі, який просить ОСОБА_1 .

Не свідчить про можливість відповідача сплачувати аліменти на утримання дочки в розмірі 3000 грн. щомісячно і перебування у його власності транспортного засобу та частини кімнати в гуртожитку, придбаної в 2004 році.

Доказів наявності у власності ОСОБА_2 іншого нерухомого майна, на яке покликається позивач, а саме частини будинку, частини квартири та гаражу матеріали справи не містять.

Крім того, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 18.10.2017 року право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 . зареєстровано за ОСОБА_1 .

Враховуючи викладене, суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував дійсні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам і ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його зміни чи скасування немає.

Відповідно до ч.1 та ч. 13 ст.141 ЦПК України підлягають пропорційному розподілу понесені сторонами судові витрати.

Позивач звільнена від сплати судового збору у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", а тому судовий збір за подачу нею апеляційної скарги підлягає віднесенню за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 8 жовтня 2019 року залишити без змін.

Судовий збір за подачу ОСОБА_1 апеляційної скарги віднести за рахунок держави.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини третьої статті 389 ЦПК України.

Рішення виготовлено 17 грудня 2019 року

Судді: Бондаренко Н.В.

Ковальчук Н.М.

Хилевич С.В.