Справа № 344/7468/18
Провадження № 22-ц/4808/197/19
Головуючий у 1 інстанції Татарінова О. А.
Суддя-доповідач Василишин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Василишин Л.В.,

суддів: Матківського Р.Й., Максюти І.О.,

секретаря Турів О.М.,

за участю ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_3 на дії старшого державного виконавця Івано-Франківського міського ВДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області, заінтересовані особи: старший державний виконавець Івано-Франківського міського ВДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області Керніцький А.В., виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради про визнання неправомірними та скасування постанов про накладення штрафу, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 03 грудня 2018 року у складі судді Татарінової О.А., постановлену у м. Івано-Франківську, повний текст якої складено 03 грудня 2018 року, -

в с т а н о в и в:

У травні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на дії старшого державного виконавця Івано-Франківського міського ВДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області Керніцького А.В. Просив визнати неправомірною та скасувати постанову старшого державного виконавця Івано-Франківського міського ВДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області Керніцького А.В. про накладення штрафу від 15 березня 2018 року у розмірі 1 700,00 грн та постанову старшого державного виконавця Івано-Франківського міського ВДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області Керніцького А.В. про накладення штрафу від 11 травня 2018 року у розмірі 3 400,00 грн.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 03 грудня 2018 року провадження у справі закрито з підстав передбачених п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України у зв'язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

В апеляційній скарзі на дану ухвалу ОСОБА_3 посилається на порушення судом норм процесуального права.

Зазначає, що оскаржує постанови державного виконавця про накладення штрафу у зв'язку з невиконанням рішення суду, оскільки такі постанови у матеріалах виконавчого провадження не містять доказів того, що рішення суду не було ним виконано.

Вказує, що оскільки судове рішення на виконання якого було видано виконавчий лист та пред'явлено до виконання Івано-Франківському міському відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області було ухвалене Івано-Франківським міським судом в порядку цивільного судочинства, тому скаргу було подано до суду який видав виконавчий лист у порядку цивільного судочинства.

Правомірність рішення про винесення постанови державного виконавця про накладення штрафу на сторону виконавчого провадження при виконанні судового рішення, ухваленого в порядку цивільного судочинства, підлягає перевірці судом в порядку цього ж судочинства.

Крім того, інший суд, ніж той, що ухвалив судове рішення, зобов'язаний буде перевірити виконання судового рішення, яке ним не ухвалювалось, що не відповідатиме принципу верховенства права, а тому, вважає, існують підстави для відступу від висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 червня 2018 року у господарській справі №921/16/14-г/15 (провадження 12-93гс18).

У зв'язку з наведеним просить оскаржувану ухвалу суду скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Івано-Франківський міський ВДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області подав відзив на апеляційну скаргу та вказав, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, оскільки державний виконавець діяв у спосіб визначений Законом України «Про виконавче провадження». Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримав з вищенаведених підстав.

Представники Івано-Франківського міського ВДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області та виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради в судове засідання не з'явилися, про час та місце судового розгляду у встановленому законом порядку повідомлялися, а тому, колегія суддів вважала за можливе слухати справу у їх відсутності на підставі ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Вислухавши доповідача, пояснення апелянта, перевіривши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Закриваючи провадження у справі за скаргою, суд першої інстанції виходив з того, що дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки справи щодо оскарження постанов державного виконавця про накладення штрафу розглядаються у порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до статті 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб'єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до частини другої статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

За змістом пункту сьомого частини другої статті 17 Закону України «Про виконавче провадження» постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є виконавчими документами. Якщо виконавче провадження закінчено, а виконавчий збір, витрати на проведення виконавчих дій або штраф не стягнуто, відповідна постанова виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в загальному порядку.

Згідно із частиною другою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Отже, імперативною нормою - частиною другою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» закріплено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

Такі правові висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 06 червня 2018 року у справі № 921/16/14-г/15 (провадження № 12-93гс18) та у справі № 127/9870/16-ц (провадження № 14-166цс18) та від 28 листопада 2018 року в справі № 2-01575/11 (провадження № 14-425цс18).

Судом встановлено, що 15 березня 2018 року старшим державним виконавцем Івано-Франківського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Керніцьким А.В. у виконавчому провадженні ВП № 42552908 винесено постанову про накладення на ОСОБА_3 штрафу на користь держави у розмірі 1 700,00грн (а.с.5).

11 травня 2018 р. старшим державним виконавцем Івано-Франківського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Керніцьким А.В. у виконавчому провадженні ВП № 42552908 винесено постанову про накладення на ОСОБА_3 штрафу на користь держави у розмірі 3 400,00 грн (а.с. 4).

Таким чином, вказані постанови можуть бути оскаржені у порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, тому суд першої інстанції вчинив вірну процесуальну дію.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно пункту 7 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати (об'єднаної палати), передає справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо така колегія або палата (об'єднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду України.

Таким чином, суд апеляційної інстанції не має права відступати від правових позицій, викладених у постановах Верховного Суду.

У зв'язку з наведеним, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду постановлена з додержанням вимог закону і підстав для її скасування не вбачається. Доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду від 03 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст складено 05 лютого 2019 року.

Суддя-доповідач Л.В. Василишин

Судді: Р.Й. Матківський

І.О. Максюта