Дата документу 20.12.2019 Справа № 326/1310/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/807/3816/19 Головуючий у 1-й інстанції: Каряка Д.О.
Є.У.№ 326/1310/19 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Дашковської А.В.,

розглянувши у порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справуза позовом ОСОБА_1 до Приморської міської ради Приморського району Запорізької області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про приведення ідеальних часток в праві спільної часткової власності у відповідність з реальною, виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі адвоката Корнієнко Максима Олександровича на ухвалу Приморського районного суду Запорізької області від 15 жовтня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

19 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Приморської міської ради Приморського району Запорізької області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про приведення ідеальних часток в праві спільної часткової власності у відповідність з реальними, виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Ухвалою Приморського районного суду Запорізької області від 15 жовтня 2019 позовну заяву повернуто позивачу.

Судове рішення мотивовано тим, що за формою і змістом позовна заява не відповідає вимогам ст.ст.175, 177 ЦПК України, не сплачена судовим збором, у наданий судом строк її недоліки не усунуті, що у відповідності до ст.185 ЦПК України є підставою для її повернення позивачеві.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 в особі адвоката Корнієнко М.О. просить вказану ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою справу направити для розгляду до суду першої інстанції. В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права, а саме приписи частини 12 статті 33 ЦПК України, суд не мав підстав повертати позов позивачу.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

За приписами ч.2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1,5, 6, 9,10, 14, 19, 37-40 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, в тому числі про передачу справи на розгляд іншого суду, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

В силу вимог ст. 7 ч. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Встановлено, що 19.08.2019 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом.

19.08.2019 протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим у даній справі було обрано суддю СтріжаковуТ.В.

Ухвалою суду від 23.08.2019 позовна заява залишена без руху як така, що не відповідає вимогам ст.ст.175, 177 ЦПК України, а саме: неправильно зазначено прізвище відповідача ОСОБА_2 , не вказана ціна позову, не в повній мірі сплачений судовий збір, заява не містить відомостей щодо спроби вирішити спір в позасудовому порядку. Позивачеві надано п`ятиденний строк для усунення недоліків у відповідності з вказівкою суду.

На виконання ухвали суду 12.09.2019 позивач ОСОБА_1 подав суду уточнену позовну заяву, яка містила клопотання про відстрочення сплати судового збору за майновою вимогою до вирішення спору по справі.

Повертаючи позовну заяву ОСОБА_1 суд першої інстанції зазначив, що позивач не сплатив судовий збір та не надав до позовної заяви копії всіх документів для інших учасників справи.

Аналіз вищевикладеного свідчить про те, що підстави залишення позову без руху (недоліки позовної заяви) та підстави повернення позову є зовсім різними, що суперечить нормам статті 185 ЦПК України.

Відповідно частини 4 статті 177 ЦПК України , до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно із приписами статті 136 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Частиною 2 статті 176 ЦПК України визначено, якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

Вирішуючи клопотання ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору, суд першої інстанції не дав належної оцінки зазначеним вище нормам закону у зв`язку з чим прийшов до помилкового висновку.

Відповідно до абз. 4 ч. 7 Постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 року за №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред`явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику.

Перевірку обґрунтованості заявлених вимог суд має здійснювати в ході розгляду справи після вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Всі питання щодо наявності доказів, їх оцінка, належність і допустимість здійснюється судом за результатами розгляду справи.

В силу вимог ст. 4 ЦПК України (право на звернення до суду за захистом): кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів; відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною; жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.

У пункті 55 рішення у справі "Креуз проти Польщі" ("Kreuz v. Poland") від 19 червня 2001 року ЄСПЛ підкреслив, що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Ключовими принципами цієї статті є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Так, у справі Delcourt v. Belgium, Європейський суд з прав людини зазначив, що у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення.

У справі Bellet у. France Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Таким чином, суд першої інстанції безпідставно повернув заяву ОСОБА_1 .

За таких обставин постановлена ухвала Приморського районного суду Запорізької області від 15 жовтня 2019 року у відповідності до вимог п.п. 3, 4 ч. 1 ст.379 ЦПК України підлягає скасуванню як така, що постановлена з порушенням норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 279, 368, 369, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі адвоката Корнієнко Максима Александровича задовольнити.

Ухвалу Приморського районного суду Запорізької області від 15 жовтня 2019 року у цій справі скасуватита направити справу для продовження розгляду справи до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: