ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: №22-ц/819/1840/19 Доповідач: Майданік В.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2019 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Майданіка В.В.,

суддів: Кутурланової О.В.,

Орловської Н.В.,

секретар Павловська Ю.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 12 грудня 2018 року, у складі судді Прохоренко В.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного вищого навчального закладу "Херсонський державний аграрний університет" про стягнення невиплаченої щорічної допомоги на оздоровлення, індексації за прострочення її виплати та компенсації за несвоєчасний розрахунок при звільненні,

В С Т А Н О В И В :

27 червня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь:

--- суму невиплаченої допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки за 2013-2014 роки у розмірі 1,00грн;

--- суму індексації за прострочення виплати допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки за 2013-2014 роки у розмірі 1,00грн до моменту його звільнення 23.03.2015 року;

--- компенсацію за несвоєчасний розрахунок при звільненні у розмірі середнього заробітку за час прострочення з 24.03.2015 року по день прийняття рішення у справі за даним позовом з розрахунку середньоденного заробітку 1,00грн за один робочий день.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що він працював у відповідача, наказом від 23.03.2015 року був звільнений з роботи за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію. Його остання посада була старший викладач кафедри сільськогосподарських меліорацій та економіки природокористування. У 2013-2014рр йому не було виплачено передбачену абз.9 ч.1 ст.57 Закону України "Про освіту" (у редакції станом на 2013-2014рр) щорічну допомогу на оздоровлення, при цьому відповідач ухиляється від надання інформації про її розмір, що позбавляє його можливості здійснити розрахунок індексації за прострочення виплати допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки за 2013-2014 роки та компенсації за несвоєчасний розрахунок при звільненні у розмірі середнього заробітку за час прострочення з 24.03.2015 року по день прийняття рішення у справі. Відтак він заявляє про стягнення по 1,00грн відносно кожної його вимоги, залишаючи за собою право на збільшення позовних вимог після надання відповідачем витребуваних документів.

Оскаржуваною ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 12 грудня 2018 рокупровадження у цій справі було зупинено до набрання законної сили рішень у цивільних справах №648/2187/17 за позовом ОСОБА_2 до Державного вищого навчального закладу "Херсонський державний аграрний університет" про скасування наказів поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та допомоги на оздоровлення, №766/15926/17 за позовом ОСОБА_3 до Державного вищого навчального закладу "Херсонський державний аграрний університет" про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та стягнення невиплаченої допомоги на оздоровлення, №766/12480/17 за позовом ОСОБА_4 до Державного вищого навчального закладу "Херсонський державний аграрний університет" про скасування наказу про зміну істотних умов праці, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності, стягнення невиплаченої допомоги на оздоровлення, за позовом ОСОБА_5 до Державного вищого навчального закладу "Херсонський державний аграрний університет" про скасування наказу про зміну істотних умов праці, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення невиплаченої допомоги на оздоровлення, за позовом ОСОБА_6 до Державного вищого навчального закладу "Херсонський державний аграрний університет" про скасування наказу про зміну істотних умов праці, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення невиплаченої допомоги на оздоровлення.

У своїй апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить вказану ухвалу скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права. Зокрема, вказав, що суд не звернув увагу на те, що він не є учасником вказаних справ, а тому не зрозуміло, як їх розгляд об`єктивно міг би перешкодити розгляду його справи. Також, зазначив, що судом не враховано і того, що на момент винесення оскаржуваної ухвали усі рішення по вказаних справах вже набрали законної сили, а також того, що у зазначених справах суди прийняли одностайну позицію про задоволення позовних вимог, які є аналогічними до його позовних вимог.

У своєму відзиві відповідач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши відповідність ухвали вимогам процесуального закону, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду з вказаним позовом 27 червня 2018 року (а.с.1-3).

11 грудня 2018 року до суду подано клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі до прийняття рішення судом касаційної інстанції у справах №648/2187/17, №766/12480/17, №766/15926/17 (а.с.196-198).

Клопотання, з посиланням на п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України, мотивоване тим, що за позовами різних позивачів до одного і того ж самого відповідача з аналогічних підстав наразі розглядається судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій по три справи у кожному. До матеріалів усіх справ відповідачем надано та судами досліджуються одні і ті ж самі докази, однак існує неоднакова практика застосування норм права. Висновки, зроблені судом касаційної інстанції у даних справах щодо обставин справи та взаємовідносин сторін з приводу виплати матеріальної допомоги на оздоровлення в умовах відсутності відповідних бюджетних призначень матимуть істотне значення для формування правозастосовчої практики в Україні у спірних правовідносинах, а як наслідок для розгляду цієї справи. І така практика матиме значення не тільки у сфері виплати державної допомоги на оздоровлення, але і в інших державних установах.

Задовольняючи вказане клопотання та зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції, пославшись на п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України, виходив з того, що предметом розгляду справи є стягнення невиплаченої щорічної допомоги на оздоровлення, індексації за прострочення її виплати та компенсації за несвоєчасний розрахунок при звільненні, того, що справи до одного й того ж відповідача з тим самим предметом позову на даний час перебувають на розгляді в касаційній інстанції, а тому задля визначеності правозастосовчої практики наявні правові підстави для зупинення провадження у справі до розгляду цивільних справ № 648/2187/17, №766/15926/17 та №766/12480/17.

Однак до такого висновку суд дійшов з порушенням норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, що згідно з вимогами п.6 ч.1 ст.374, п.п.1 і 4 ч.1 ст.379 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі, зокрема, об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Сторонами не заперечується, що вказані справи №648/2187/17, №766/12480/17, №766/15926/17 вже розглянуті, по них прийняті судові рішення судами першої та апеляційної інстанцій, також відкриті і касаційні провадження.

Апеляційний суд враховує, що позивач не є учасником вказаних справ, отже є помилковим висновок суду першої інстанції про наявність підстав для зупинення провадження у справі задля визначеності правозастосовчої практики.

Крім того, оскаржуваною ухвалою провадження у цій справі було зупинено до набрання законної сили рішень у зазначених цивільних справах, однак судом не було взято до уваги того, що на момент винесення оскаржуваної ухвали усі рішення по вказаних справах вже набрали законної сили, а відкриття касаційного провадження жодним чином не спростовує цього факту.

Отже, правові підстави для зупинення провадження у справі, передбачені п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України, відсутні.

З огляду на наведене апеляційний суд вважає апеляційну скаргу обґрунтованою, а оскаржувану ухвалу такою, що постановлена з порушенням вимог процесуального законодавства та підлягає скасуванню.

Оскільки суд першої інстанції при вирішенні питання про зупинення провадження у справі порушив норми процесуального права, то відповідно до положень п.6 ч.1 ст.374, п.п.1 і 4 ч.1 ст.379 ЦПК України це є підставою для того, щоб апеляційну скаргу задовольнити, а оскаржувану ухвалу суду скасувати й направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.367, п.6 ч.1 ст.374, п.п.1 і 4 ч.1 ст.379 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 12 грудня 2018 рокускасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Дата складення повного тексту постанови 17 грудня 2019 року.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ В.В. Майданік

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ О.В. Кутурланова

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Н.В. Орловська