Номер провадження: 22-ц/813/7862/19
Номер справи місцевого суду: 1519/2738/2012
Головуючий у першій інстанції Поліщук І. О.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2019 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 1519/2738/12

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),

- суддів: - Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання Віцько А.І.,

учасники справи:

- позивач (стягувач) Публічне акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк»

- відповідачі (боржники) 1) ОСОБА_1 , 2) ОСОБА_2 , 3) Товариство з обмеженою відповідальністю «Агенція Трайтон Сервіс Україна»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Агенція Трайтон Сервіс Україна» про стягнення заборгованості, зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агенція Трайтон Сервіс Україна» до Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсним договору поруки від 23.06.2006 року, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 адвоката Соловйова Дмитра Ігоровича на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси, постановлену у складі судді поліщук І.О. 12 квітня 2018 року про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України,

встановив:

У лютому 2012 року Публічне акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк» (далі Банк) звернулося до суду з вищезазначеним позовом (Т. 1, а. с. 2 - 6).

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 27.11.2012 року у задоволенні вищезазначеного позову Банку відмовлено в повному обсязі (Т. 1, а. с. 100 101 зворотна сторона).

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 17.06.2013 року апеляційну скаргу Банку задоволено. Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 27.11.2012 року скасовано. Ухвалено нове рішення, яким позов Банку задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ТОВ «Трайтон Сервіс Україна» заборгованість за кредитом у розмірі 1 846 244,22 грн. (Т. 1, а. с. 179 183).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.04.2014 року касаційну скаргу ТОВ «Трайтон Сервіс Україна» задоволено частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 27.11.2012 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 17.06.2013 року скасовано.

Справу направлено до суду першої інстанції на новий судовий розгляд (Т. 1, а. с. 246 247).

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 23.06.2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 15.10.2015 року, уточнений позов Банку задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ТОВ «Трайтон Сервіс Україна» заборгованість за кредитним договором від 29.06.2005 року № 044-Н станом на 10.03.2015 року в загальному розмірі 294 412,10 доларів США, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ становить 6 408 968,67 грн..

Визнано недійсним договір поруки від 23.06.2006 року, укладений між Банком та ТОВ «Агенція Трайтон Сервіс Україна» (Т. 2, а. с. 157 162, 200 - 205).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.02.2016 року касаційну скаргу Банку задоволено частково.

Ухвалу апеляційного суду Одеської області від 15.10.2015 року в частині позовних вимог Банку про стягнення заборгованості та зустрічного позову ТОВ «Агенція Трайтон Сервіс Україна» про визнання недійсним договору поруки скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (Т. 2, а. с. 233 235).

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 20.12.2016 року апеляційну скаргу Банку задоволено частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 23.06.2015 року в частині задоволення зустрічних позовних вимог ТОВ «Агенція Трайтон Сервіс Україна» про визнання недійсним договору поруки скасовано.

Ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні зустрічних позовних вимог ТОВ «Агенція Трайтон Сервіс Україна» про визнання недійсним договору поруки відмовлено.

В решті рішення залишено без змін (Т. 2, а. с. 45 49).

У квітні 2018 р. головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГТУ Юстиції в Одеській області Булахевич С.В. (далі Державний виконавець) звернулася до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 ..

Державний виконавець свої вимоги обґрунтовує тим, що на примусовому виконанні у відділі перебуває виконавче провадження № 51703362 з примусового виконання виконавчого листа №1519/2738/2012, виданого 17.11.2015 р. Малиновським районним судом м. Одеси про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Креді Агріколь Банк» заборгованості у загальному розмірі 294 412,10 доларів США, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ становить 6 408 968,67 грн..

Про наявність відкритого виконавчого провадження боржнику відомо, оскільки постановою державного виконавця від 04.11.2016 року арештовано та передано на зберігання належне останньому майно автомобіль «INFINITI ЕХ 35».

З моменту відкриття виконавчого провадження по теперішній час рішення суду не виконано. Вимоги виконавчого документа боржником у самостійному порядку не виконано. Боржник ухиляється від виконання рішення суду. Про повне або часткове виконання рішення суду або про обставини, що зумовлюють обов`язкове зупинення виконавчого провадження, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення суду державного виконавця боржником не повідомлено (Т. 3, а. с. 84 84 зворотна сторона).

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 12.04.2018 р. вищевказане подання державного виконавця задоволено.

Тимчасово обмежено у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України ОСОБА_2 ..

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що сума боргу за рішенням суду не погашена. Наявність в особи невиконаних зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, є підставою для обмеження його у праві виїзду за межі України (а. с. 110 111).

Адвокат Соловйов Д.І. - представник ОСОБА_2 в апеляційній скарзі просить ухвалу суду першої інстанції скасувати. Ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні подання державного виконавця.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ухвала постановлена судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт вказує на те, що матеріали виконавчого провадження містять невірну адресу боржника. Боржник не отримував постанову про відкриття виконавчого провадження та жодної вимоги державного виконавця. Він був позбавлений можливості надати пояснення у суді щодо неприпустимості обмеження у праві виїзду, оскільки щоб сплатити борг боржнику необхідно постійно перетинати кордон у зв`язку з характером його роботи. Відсутні докази умисного ухилення боржника від виконання рішення суду.

Адвокат Соловйов Д.І. - представник ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримав викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги.

Представник Банку в судовому засіданні заперечувала проти задоволення апеляційної скарги. Посилалася на законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, оскільки незважаючи на тривале виконання рішення суду, боржник не вчинив жодних дій з погашення боргу.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином. Причини особистої неявки, неявки представника не повідомили. Заяв та клопотань не надали.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи строки розгляду справи, освідомленість учасників справи про розгляд справи, баланс інтересів учасників справи у її якнайшвидшому розгляді, думку учасників, які прийняли участь у судовому засіданні, про можливість розгляду справи за відсутності інших учасників, колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з`явились у судове засідання.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні ухвали, колегія суддів зазначає наступне.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції посилався на те, що наявність в особи невиконаних зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, є підставою для обмеження його у праві виїзду за межі України (а. с. 21 - 21 зворотна сторона).

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, вважає, що цих висновків суд дійшов без порушень норм діючого законодавства.

Відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням.

Відповідно до правової позиції Верхвоного Суду України щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 01 лютого 2013 року словосполучення «ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону № 3857-XII тау п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону № 606-XIV, означає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом, як захід забезпечення виконання судового рішення.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для закордонних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Так, п. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» передбачено, як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон, наявність невиконаних зобов`язань, але лише до моменту виконання зобов`язань, або розв`язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов`язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Крім того, питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, ухвалених у порядку, передбаченому ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" та ст. 441 ЦПК України.

На виконання Указу Президента України «Про додаткові заходи щодо підвищення ефективності виконання рішень судів» від 24.03.2008 року № 261/2008, а також з метою роз`яснення окремих норм законодавства між Міністерством юстиції України та Адміністрацією Державної прикордонної служби України було затверджено лист «Щодо виїзду осіб, які мають невиконані зобов`язання, покладені на них рішенням судів» від 06.06.2008 року № 25 32/507, яким оговорений порядок виїзду осіб, які мають невиконані зобов`язання, покладені на них рішенням судів, з метою підвищення ефективності виконання рішень судів.

На стадії виконання судового рішення обмеження права особи на виїзд за кордон здійснюється в порядку, передбаченому ст. 441 ЦПК України. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження.

Колегія суддів приймає до уваги те, що позов Банку розглядався тривалий час. Позов надійшов до суду у лютому 2012 року, остаточне рішення про стягнення з боржників заборгованості, яке набрало законної сили, ухвалено у грудні 2016 року. Боржник ОСОБА_2 був обізнаний про розгляд справи судом: - у суді інтереси ОСОБА_2 представляли та брали участь його представник - ОСОБА_3 (Т.1, а. с. 52), адвокат Грушанський А.В. (Т. 3, а. с. 24); - ОСОБА_2 отримував судові повістки (Т. 1, а. с. 150, Т. 2, а. с. 121, 140). Таким чином, ОСОБА_2 був обізнаний про наявність судового рішення про стягнення з нього боргу.

Доводи апелянта про те, що матеріали виконавчого провадження містять невірну адресу боржника, боржник не отримував постанову про відкриття виконавчого провадження та жодної вимоги державного виконавця, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки у державного виконавця не було інших відомостей щодо зареєстрованого місця проживання ОСОБА_2 , постанови направлялися за адресою, вказаною у виконавчому листі. Крім того, відповідно до заяви від 04.11.2016 року ОСОБА_2 особисто просить провести опис арештованого автомобіля «INFINITI ЕХ 35» та передати цей автомобіль йому на відповідальне зберігання (Т, 3, а. с. 104). Вказане свідчить про обізнаність ОСОБА_2 щодо наявності виконавчого провадження з примусового стягнення боргу за рішенням суду, здійснення державним виконавцем виконавчих дій.

Доводи апелянта про відсутність доказів умисного ухилення боржника від виконання рішення суду, щоб сплатити борг боржнику необхідно постійно перетинати кордон у зв`язку з характером його роботи, колегія суддів відхиляє, виходячи з наступного.

Відповідно до доданих до подання державного виконавця відомостей Державної прикордонної служби України ОСОБА_4 І.М. протягом січня 2017 року лютого 2018 року шість раз виїжджав за межі України (Т. 3, а. с. 85), разом з тим, протягом цього часу не відбулося жодного платежу з погашення боргу. Вищевказана поведінка ОСОБА_2 , з врахуванням його обізнаності про існування виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду про стягнення боргу, свідчить про умисне ухилення боржника від виконання рішення суду.

Отже, ОСОБА_2 було відомо про наявність вищенаведеного виконавчого провадження. Суд першої інстанцій дійшов вірного висновку щодо наявності підстав для тимчасового обмежене боржника у праві виїзду за межі України.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при постановлені ухвали про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України не порушено вимог діючого на час постановлення оскаржуваної ухвали законодавства України.

Доводи апеляційної скарги не спростовують вищевказаних висновків суду першої інстанції.

Таким чином, апеляційна скарга є безпідставною, а тому її треба залишити без задоволення.

За правилами, передбаченими п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що суд першої інстанції постановив ухвалу без порушень діючого законодавства, підстави для її скасування, зміни в межах доводів апеляційної скарги адвоката Соловйова Д.І. - представника ОСОБА_2 , а також для прийняття доводів апелянта відсутні, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 368, 371, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Соловйова Дмитра Ігоровича залишити без задоволення.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 12 квітня 2018 року про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 24 грудня 2019 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе