Єдиний унікальний номер справи 235/4779/19
Номер провадження 2/235/1682/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2019 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді: Клікунової А. С.,

за участю секретаря судового засідання: Ліпскіс О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Покровської міської ради Донецької області про визнання факту належності правовстановлюючого документа, визнання права власності на житлову квартиру в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

На розгляд суду пред`явлено вказану позовну заяву, в якій заявлено такі вимоги:

- встановити факт належності правовстановлюючого документу - свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 , виданого Службою по приватизації житла Красноармійської міської ради 24 грудня 1998 року, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- визнати право власності за ОСОБА_1 на 1/3 частини квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані наступним. ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивачем вжито заходи для вступу в права на спадщину, відкриту після смерті матері. У видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено, з причини наявності певних розбіжностей в документах на спадкове майно, а саме в свідоцтві про право власності на житло № НОМЕР_1 , видане 24.12.1998 року Красноаромійською міською радою, службою по приватизації житла зазначено, що квартира АДРЕСА_2 на праві спільної власності належить, в тому числі, ОСОБА_3 . Згідно паспортних даних матір позивача - ОСОБА_2 , такі ж дані зазначено в свідоцтві про смерть спадкодавця. З огляду таких обставин, заявник ОСОБА_1 звернулася до суду за захистом оспорюваних прав в спосіб встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту належності правовстановлюючого документу. Також, посилаючись на статтю 392 ЦК України, ОСОБА_1 заявляє вимоги визнання права власності на 1/3 частину зазначеної квартири в порядку спадкування за заповітом після смерті матері.

Заявник ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, суду адресовано заяву про розгляд справи в її відсутність, заявлені вимоги підтримано, просить ухвалити рішення по справі на підставі поданих доказів.

Заінтересованою особою Покровською міською радою Донецької області, в порядку ч. 3 ст. 211 ЦПК України, заявлено клопотання про проведення судового розгляду в відсутність представника органу місцевого самоврядування, заперечень по суті заявлених вимог не надано.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, - приходить до наступних висновків.

Матеріалами справи підтверджено такі факти та відповідні правовідносини.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка с. Шевченко м. Красноармійська Донецької області, громадянка України, адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 (підтверджено копією паспорта - а.с. 6-7).

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 14.03.2014 року встановлено факт родинних відносин, підтверджуючий, що ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_2 (а.с. 11).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла (підтверджено свідоцтвом про смерть - а.с. 8).

Після смерті ОСОБА_2 , в силу ст. 1220 ЦК України, відкрилася спадщина.

Згідно статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

ОСОБА_2 за життя скористалася наданим ст. 1234 ЦК України правом на залишення заповіту.

Згідно заповіту, який посвідчено 19.05.2011 року секретарем Новопавлівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області ОСОБА_2 на випадок своєю смерті здійснила розпорядження - все майно заповіла ОСОБА_1 (а.с. 13).

Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Статтями 1268, 1269 ЦК України визначено порядок прийняття спадщини.

Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 57478039 від 09.09.2019 року після смерті ОСОБА_2 заведена спадкова справа № 156/2013 (а.с. 28).

Згідно листа приватного нотаріуса Покровського міського нотаріального округу Донецької області Богатової І.О. № 1470/01-16 від 09.09.2019 року:

- після смерті ОСОБА_2 22.10.2013 року заяву про прийняття спадщини за заповітом подала донька спадкодавця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 заяву про прийняття спадщини за законом подав чоловік спадкодавця - ОСОБА_4 ;

- на ім`я ОСОБА_1 було видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом: 25.12.2013 року - на 3/4 частини грошових вкладів, 25.03.2014 року - на 3/4 частини земельної ділянки;

- на ім`я ОСОБА_4 було видано свідоцтва про право на спадщину за законом: 22.08.2014 року - на 1/4 частку грошових вкладів, на 1/4 частку земельної ділянки (а.с. 27).

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 (свідоцтво про смерть - а.с. 9). Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, видане 25.03.2014 року ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_2 успадкувала 3/4 частини земельної ділянки, яка розташована на території Новопавлівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, площею 4,5800 гектарів, кадастровий номер :02:003:0214, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 15).

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. До складу спадщини після смерті ОСОБА_2 входить 1/3 частина квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Постановою приватного нотаріуса Покровського міського нотаріального округу Донецької області Богатової І.М. від 04.07.2019 року відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з тим, що свідоцтво про право власності на житло № НОМЕР_1 , видане 24.12.1998 року службою по приватизації житла Красноармійської міської ради в 1/3 частині на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 видане на ім`я ОСОБА_5 , при цьому у свідоцтві про смерть ім`я спадкодавця записане - ОСОБА_2 ; спадкоємцем не надано правовстановлюючих документів щодо належності вказаного спадкового майна на ім"я спадкодавця у відповідності до п.п. 4.15, 4.18 п. 4 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дії нотаріусами України, затв. Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року (а.с. 19).

Таким чином, в правовстановлюючому документі на нерухоме (спадкове) майно та свідоцтві про смерть наявні розбіжності в зазначені імені, по-батькове померлого (спадкодавця).

З огляду на вказане, дійсно виникла необхідність встановлення юридичного факту, що має юридичне значення.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

З матеріалів справи вбачається, що 24 грудня 1998 року Службою по приватизації житла Красноармійської міської ради видане свідоцтво № НОМЕР_1 про право власності на житло, згідно якого квартира за адресою: АДРЕСА_1 на праві спільної власності належить - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 ; свідоцтво зареєстровано 31.12.1998 року в Красноармійському бюро технічної інвентаризації за р/номером 34 (а.с. 9). Вказаний документ є правовстановлюючим відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31.01.1966 року (діяла з 1966 по 19.01.1996 року).

Згідно копії паспорта громадянина України серійний номер НОМЕР_2 - особисті дані матері позивача зазначено як ОСОБА_2 (а.с. 20)

Згідно довідки, виданої 12.10.1998 року ідентифікаційний номер НОМЕР_5 присвоєно - ОСОБА_2 (а.с. 20 зворот).

Згідно свідоцтва про смерть серійний номер НОМЕР_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 (а.с. 8).

З вказаного вбачається розбіжність в написанні імені, по-батькові спадкодавця - в особовстановлюючих документах, свідоцтві про смерть та правовстановлюючому документі на нерухоме майна, яке підлягає успадкуванню.

Перелік фактів, які підлягають встановленню судом в окремому провадженні, викладений в ч. 1 ст. 315 ЦПК України та не є вичерпним (ч. 2 ст. 315 ЦПК України). Зокрема суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документа (п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України).

Згідно абз. 2 п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Відповідно до Листа Верхового суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, які мають юридичне значення» від 01.01.2012 року коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки громадяни мають право звертатися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Встановлення факту належності правовстановлюючого документа спадкодавцю для позивача має юридичне значення, оскільки від цього факту безпосередньо породжуються юридичні наслідки, пов`язані з реалізацією права на отримання спадщини.

Можливість встановлення юридичного факту в адміністративному (не судовому) порядку на час розгляду справи відсутня.

Приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідно до ст. 13 Конвенції кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі.

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий стороною на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п. 27 Постанови ПВС України від 12.06.2009 року № 2 "Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції").

Згідно висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (рішення у справі «Салман проти Туреччини»)».

При вирішенні даного цивільно-правового спору суд також враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року № 15-рп/2004 у справі № 1-33/2004.

Отже, суд, в сукупності письмових документальних матеріалів, наданих позивачем на підтвердження заявлених вимог, проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих спірних правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі та подальшого належного виконання судового рішення, з урахуванням принципу юридичної визначеності, - вважає, що позовні вимоги в частині встановлення факту правовстановлюючого документу спадкодавцю підлягає задоволенню.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_1 в частині визнання за нею права власності на 1/3 частини квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 - суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається в порядку встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері ОСОБА_2 , при цьому відмова нотаріусом вмотивована розбіжністю зазначення імені, по-батькове спадкодавця в правовстановлюючому документі на об`єкт нерухомості, який складає обсяг спадкового майна та свідоцтві про смерть (а.с. 19). В судовому порядку визнано обґрунтованими позовні вимоги ОСОБА_1 про встановлення факту належності свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 , видане 24.12.1988 року Службою по приватизації житла Красноармійської міської ради - ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно статті 392 ЦК України, на яку посилається позивач ОСОБА_1 заявляючи вимоги визнання права власності на спадкове майно, передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право заперечується або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Разом з тим, з характеру спірних відносин сторін не вбачається, що право позивача на 1/3 частину квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка входить до складу спадщини після смерті ОСОБА_2 не визнається, перешкод на успадкування вказаного майна у встановленому законом порядку суд не вбачає. Приймаючи такий висновок, суд враховує, що встановлення юридичного факту належності правовстановлюючого документа спадкодавцю, - не породжує відносин зобов`язального характеру видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину після смерті матері, однак усуває перешкоди в юридичному оформленні спадкових прав, які було зазначено нотаріусом. Інших підстав (мотивів) для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину - нотаріусом не заявлено. Таким чином, вимоги ОСОБА_1 в розглядуваній частині позову є передчасно заявленими.

Відповідно ст. ст. 4, 13, 18, 293, 315, 316, 352, 354 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 до Покровської міської ради Донецької області про визнання факту належності правовстановлюючого документа, визнання права власності на житлову квартиру в порядку спадкування - задовольнити частково.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що свідоцтво про право власності на житло № НОМЕР_1 , видане 24.12.1998 року Службою по приватизації житла Красноармійської міської ради, зареєстроване 31.12.1998 року Красноармійським бюро технічної інвентаризації, реєстраційний № 14, - на 1/3 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 на ім`я « ОСОБА_2 » (російською мовою) - належить ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В іншій частині позовних вимог про визнання за ОСОБА_1 право власності за на 1/3 частини квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити за безпідставністю.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 273 ЦПК України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 354, 355 ЦПК України та, відповідно п. п. 15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України, - до Донецького апеляційного суду через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області або безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Дата складання повного тексту рішення суду - 16.12.2019 року.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

- позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ;

- відповідач: Покровська міська рада Донецької області, , адреса місцезнаходження: Донецька область, м. Покровськ, пл. Шибанкова, 11

Суддя: