Єдиний номер справи 477/1139/16-ц
Провадження 22-ц812/2117/19 Головуючий по 1 інстанції Саукова А.А.
Головуючий і доповідач по 2 інстанції Колосовський С.Ю.
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

18 грудня 2019р. м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

Колосовський С.Ю., Локтіонова О.В., Лисенко П.П.,

секретар судового засідання - Цуркан І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 09 березня 2017р.

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору оренди земельної ділянки,

встановила:

У червні 2016р. ОСОБА_1 пред`явила позов до ОСОБА_2 про розірвання договору оренди земельної ділянки.

Позовач зазначала, що 24 червня 2009р. уклала з відповідачем договір оренди земельної ділянки, за умовами якого вона передала, а орендар прийняв у платне користування на 48 років земельну ділянку площею 8,63 га, яка належить їй на праві приватної власності та знаходиться в межах території Партизанської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області.

Посилаючись на те, що відповідач своїх зобов`язань за договором не виконує, оренду плату не сплачує, позивач просила розірвати вказаний договір.

Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 09 березня 2017р. у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на незаконність рішення суду, просила його скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд виходив з того, що під час укладення договору оренди землі відповідач сплатив позивачу 10000 грн. у рахунок майбутніх платежів з орендної плати за 2009-2012 роки, тому за цей час заборгованість з орендної плати відсутня, за 2013-2015 роки відповідач не виплатив орендну плату, оскільки позивач ухилялася від її отримання, а тому відсутні підстави для розірвання договору.

Проте з такими висновками суду погодитись не можна.

Відповідно до ст.ст.1,13,24,32 Закону «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

На вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Згідно з п.«д» ч.1 ст.141 ЗК підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

За правилами ч.1 ст.782 ЦК наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за її користування протягом трьох місяців підряд.

Відповідно до ч.2 ст.651 ЦК договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 8,63 га, кадастровий номер :01:000:0360, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в межах території Партизанської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області.

24 червня 2009р. між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 укладено договір оренди, за умовами якого останній отримав у платне користування вказану земельну ділянку до 31 грудня 2057р. Орендна плата визначена в розмірі 3% вартості оцінки орендованої земельної ділянки, яка підлягає сплаті до 31 грудня поточного року.

Даний договір зареєстровано у Миколаївській регіональній філії Державного підприємства «Центр ДЗК» за №31.

Вартість спірної земельної ділянки, відповідно до витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, у 2009 році становила 67464, 16 грн, у 2010-2011 роках - 71437, 89 грн, у 2012 - 2014 роках -125444, 93 грн, у 2015 році - 156688,56 грн.

За даними розрахунку орендної плати, який було здійснено відповідачем, позивачу нараховано орендну плату за договором (без відрахування податку) у розмірі: за 2009 рік - 2 026, 66 грн; за 2010 рік - 2 145 грн; за 2011 рік - 2 143 грн; за 2012 рік - 3 767, 20 грн; за 2013 рік - 3 767,20 грн; за 2014 рік - 3 764 грн; за 2015 рік - 4 700,66 грн.

За період 2009-2012 роки відповідач належно виконував умови укладеного між сторонами договору оренди землі щодо сплати орендної плати, що підтверджується складеною позивачем розпискою від 26 червня 2008 року про одержання в рахунок майбутніх платежів за оренду землі 10000 грн.

02 березня 2017р., тобто після пред`явлення даного позову, відповідач здійснив на ім`я позивача поштовий переказ грошових коштів у розмірі 8966,66 грн. в рахунок погашення заборгованості по орендній платі за 2013-2015 роки.

Доказів того, що позивач саме у 2013-2015 роках відмовлялась прийняти належне виконання, запропоноване відповідачем матеріали справи не містять.

Наявні в матеріалах справи повідомлення відповідача про необхідність отримання орендної плати за 2013-2015 роки (а.с.101-103) є недостовірними доказами, тому що не підтверджують не лише факт їх отримання орендодавцем, а навіть ї їх відправлення належному адресату.

За таких обставин, а саме доведеності факту систематичного порушення зобов`язань, яке полягає у несвоєчасній сплаті відповідачем орендної плати більш ніж за два роки у строк, передбачений договором оренди землі, а також враховуючи відсутність прострочення кредитора, то наявні підстави для розірвання спірного договору.

З огляду на вищенаведені мотиви рішення суду в силу п.4 ч.1 ст.376 ЦПК підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Наслідком ухвалення такого рішення є стягнення на підставі ст.141 ЦПК з відповідача на користь позивача понесених судових витрат по даній справі у всіх судових інстанціях.

Керуючись ст.ст.367,374,376,382 ЦПК, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 09 березня 2017р. скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Розірвати договір оренди земельної ділянки площею 8,63 га, кадастровий номер :01:000:0360, розташованої в межах території Партизанської сільської ради Вітовського (Жовтневого) району Миколаївської області, укладений 24 червня 2009р. ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , зареєстрований у Миколаївській регіональній філії Державного підприємства «Центр ДЗК» за №31.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1818,96 грн. судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови виготовлено 18 грудня 2019р.

Головуючий: Судді: