Справа № 202/546/17
Провадження № 2/202/67/2019
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

06 грудня 2019 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Слюсар Л.П.,

за участю секретаря - Нечепуренко А.Ю.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Анохіна В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Індустріальний відділ державної виконавчої служби м. Дніпро Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровської області, про визнання права власності та звільнення майна з під арешту,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач у січні 2017 року звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_3 , Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Індустріальний відділ державної виконавчої служби м. Дніпро Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровської області, про визнання права власності та звільнення майна з під арешту.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 05 серпня 2015 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська по справі №202/5187/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором було ухвалено рішення, яким позов ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» задоволено. Рішення набрало чинності.

28 січня 2016 року державним виконавцем Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №49933467 за виконавчим листом №202/5187/15-ц виданим 13.01.2016 року Індустріальним районним судом м.Дніпропетровськ, яким стягнуто з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» суму заборгованості в розмірі 50140,23 шв.франків та 28226,39 грн.

15 лютого 2016 року державним виконавцем Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження.

25 березня 2016 року державним виконавцем Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції було ухвалено постанову про розшук майна боржника, а саме: автомобіль марки CHERRY TIGGO Т11, н.з. НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , що належить на праві власності Ликову ОСОБА_4 .

19 квітня 2016 року інспектором ДПС ГУНП лейтенантом поліції ОСОБА_5 було затримано на 475 км.Н08, автомобіль марки CHERRY TIGGO Т11, н.з. НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_3 та складено протокол тимчасового затримання та складено акт опису та арешту майна в АДРЕСА_1 та передано на зберігання ОСОБА_3 .

Зазначає, що з 09 червня 2001 року позивач перебуває в шлюбі з ОСОБА_3 , та вищезазначений автомобіль було придбано в період шлюбу, тому відповідно до ст. 60 СК України вказаний автомобіль належить подружжю на праві спільної сумісної власності, а тому 1/2 частка автомобіля є власністю позивача. Накладений арешт на автомобіль в цілому порушує права позивача, як власника 1/2 частки автомобіля. Крім того, даний автомобіль використовується у підприємницькій діяльності, що є єдиним джерелом доходу сім`ї. Просила суд визнати право власності на 1/2 частку автомобіля марки CHERRY TIGGO Т11, н.з НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 за ОСОБА_2 , який зареєстрований за ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданого 29.02.2008 року РП-2 MB ДАІ при УМВС України в Дніпропетровській області;звільнити з-під арешту 1/2 частки автомобіль марки CHERRY TIGGO T11, н.з НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , який зареєстрований за ОСОБА_3 , накладеного Постановою Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ВП № 49933467 від 15.02.2016 року.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.01.2017 року, справа розподілена судді Волошину Є.В., провадження у справі було відкрито ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Волошина Є.В. від 06.02.2017 року.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 лютого 2017 року частково задоволено заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 березня 2017 року задоволено клопотання ОСОБА_2 про призначення судової автотоварознавчої експертизи, на вирішення якої поставлено питання: яка дійсна ринкова вартість автомобіля CHERRY TIGGO T11, н.з НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , 2008 року випуску на час проведення експертизи. Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 березня 2018 року провадження у справі поновлено та справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Справа перебувала у провадженні судді Волошина Є.В. призначеного на посаду судді строком на п`ять років, відповідно до Указу Президента України від 18 жовтня 2013 року №571/2013 «Про призначення судді» та у якого, станом на 19 жовтня 2018 року закінчилися повноваження судді.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.10.2018 року, справа розподілена судді Слюсар Л.П.

Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 жовтня 2019 року прийнято до провадження та розгляду цивільну справу та призначено справу до розгляду у порядку загального позовного провадження.

08.05.2019 року представником ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» надано відзив на позов. В якому зазначив, що позивач обрав невірний спосіб захисту, оскільки спору про право не існує та вимоги про визначення частки у спільному майні не можуть бути задоволені. Просив в позові відмовити.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 жовтня 2019 року закрито підготовче провадження у справі.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив задовольнити їх в повному обсязі. При цьому, посилався на обставини, які викладені в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник третьої особи Індустріальний відділ державної виконавчої служби м. Дніпро Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровської областів судове засідання не з`явився. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином. Про причини неявки суд не повідомили.

Суд, заслухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що заочним рішенням Індустріального районного суду м. м.Дніпропетровська від 05 серпня 2015 року по справі 202/5187/15-ц за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України в особі філії АТ «Укрексімбанк» в м. Дніпропетровську до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, позовні вимоги позивача задоволено, стягнуто з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» заборгованість за кредитним договором у розмірі 50140 (п`ятдесят тисяч сто сорок) шв. франків 23 центи та 28226 (двадцять вісім тисяч двісті двадцять шість) грн. 39 коп. та судовий збір в розмірі 3654 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2015 року заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05 серпня 2015 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 листопада 2016 року, касаційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_6 відхилено. Заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2015 року залишено без змін.

На виконання заочного рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05 серпня 2015 року по справі №202/5187/15-ц було видано судом 13.01.2016 року виконавчий лист.

28 січня 2016 року державним виконавцем Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Єлісєєвим Р.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №49933467 за виконавчим листом №202/5187/15-ц виданим 13.01.2016 року Індустріальним районним судом м.Дніпропетровськ, яким стягнуто з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» суму заборгованості в розмірі 50140,23 шв.франків та 28226,39 грн.

15 лютого 2016 року державним виконавцем Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Єлісєєвим Р.С. винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження за виконавчим листом №202/5187/15-ц виданим 13.01.2016 року Індустріальним районним судом м.Дніпропетровськ, яким стягнуто з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» суму заборгованості в розмірі 50140,23 шв.франків та 28226,39 грн.

25 березня 2016 року державним виконавцем Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Єлісєєвим Р.С. винесено постанову про розшук майна боржника, а саме: автомобіль марки CHERRY TIGGO Т11, н.з. НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , що належить на праві власності Ликову ОСОБА_4 .

19 квітня 2016 року інспектором ДПС ГУНП лейтенантом поліції ОСОБА_5 було затримано на 475 км.Н08, автомобіль марки CHERRY TIGGO Т11, н.з. НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_3 та складено протокол тимчасового затримання та складено акт опису та арешту майна в АДРЕСА_1 та передано на зберігання ОСОБА_3 .

11.01.2017 року державним виконавцем Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Єлісєєвим Р.С. винесено постанову про призначення експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні.

Відповідно до висновку суб`єкта оціночної діяльності фізичної особи підприємця ОСОБА_7 станом на 12 січня 2017 року ринкова вартість автомобіля CHERRY TIGGO Т11, н.з. НОМЕР_1 , становить 143000,00 грн.

Згідно з висновком по результатам проведення судової автотоварознавчої експертизи №1622-17 по цивільній справі №207/1417/15-ц складеного 07.03.2018 року дійсна ринкова вартість автомобіля CHERRY TIGGO Т11, н.з. НОМЕР_1 , на час проведення експертизи складає 96338 (дев`яносто шість тисяч триста вісім гривень) 13 копійок ( а.с.а.с.73-102).

Позивач ОСОБА_2 з 09 червня 2001 року перебуває у шлюбі з ОСОБА_3 , шлюб зареєстровано відділом РАГС Ленінського районного управління юстиції, актовий запис №336.

Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

В порядку ст. 15 ЦК України, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч.3 ст.368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Положеннями ч. 1 ст. 319 ЦК України регламентовано, що власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Аналіз норм статей 16, 386, 391 ЦК України свідчить про те, що власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.

Згідно з частиною третьою статті 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

В судовому засіданні встановлено, що кредитний договір між ОСОБА_3 та ПАТ «Державний експортний банк України» від 31.05.2007 року №5007С38 був укладений під час перебування у шлюбі з ОСОБА_2 .

Тлумачення частини четвертої статті 65 СК України свідчить, що той з подружжя, хто не брав безпосередньо участі в укладенні договору, стає зобов`язаною стороною (боржником), за наявності двох умов: 1) договір укладено другим із подружжя в інтересах сім`ї; 2) майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Тільки поєднання вказаних умов дозволяє кваліфікувати другого з подружжя як зобов`язану особу (боржника). Тобто, на рівні закону закріплено об`єктивний підхід, оскільки він не пов`язує виникнення обов`язку другого з подружжя з фактом надання ним згоди на вчинення правочину. Навіть якщо другий з подружжя не знав про укладення договору він вважатиметься зобов`язаною особою, якщо об`єктивно цей договір було укладено в інтересах сім`ї та одержане майно було використано в інтересах сім`ї. Такий підхід в першу чергу спрямований на забезпечення інтересів кредиторів. Той з подружжя, хто не був учасником договору, не може посилатися на відсутність своєї згоди, якщо договір було укладено в інтересах сім`ї.

Аналогічний висновок зроблено і Верховним Судом України в постанові від 19 червня 2013 року у справі № 6-55цс13.

Відповідно до ч.2 ст.73 СК України, стягнення може бути накладено на майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, якщо судом встановлено, що договір був укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї і те, що було одержане за договором, використано на її потреби.

Отже законодавець презюмує, що майно набуте за час шлюбу є спільною сумісною власністю.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Отже, суд доходить висновку, що пред`являючи позов про визнання права власності позивач використовує для уникнення виконання рішення суду про стягнення боргу, на виконання якого і накладено арешт на спірний автомобіль.Крім того суд вважає, що позивач обрав невірний спосіб захисту цивільного права, оскільки спір про право відсутній, майно належить на праві спільної сумісної власності подружжю, позивачем не заявлені позовні вимоги щодо визначення частки у праві спільної власності та про одержання від чоловіка грошової компенсації половини вартості автомобіля, хоча за клопотанням позивача судом була призначена та проведена судова автотоварознавча експертиза дійсної ринкової вартості спірного автомобіля. Також суд бере до уваги, що норми Закону України «Про виконавче провадження» не регулюють спірні правовідносини між подружжям щодо визначення часток у праві спільної власності.

Виходячи із вищевикладеного та оцінюючи докази в її сукупності суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позивачу відмовлено в позові, то судові витрати не відшкодовуються.

Керуючись: ст.ст.60,63,65,69,70 СК України ст.ст.15, 16,319,386,391 ЦК України, ст.ст. 4,13,141,259,263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ), Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» (03150, м. Київ, вул. Антоновича (Горького), буд.127, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Індустріальний відділ державної виконавчої служби м. Дніпро Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровської області (49000, м. Дніпро, вул. Б. Хмельницького, буд.11), про визнання права власності та звільнення майна з під арешту відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст складено 23 грудня 2019 року.

Суддя Л.П. Слюсар