КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 752/12512/19

провадження № 22-ц/824/15846/2019

20 грудня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Кирилюк Г.М

суддів: Рейнарт І. М., Семенюк Т. А.,

розглянув в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Банк Форвард», треті особи: приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюк Віктор Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Вольф Тетяна Леонідівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Банк Форвард» на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 02 вересня 2019 року у складі судді Чередніченко Н. П.,

встановив:

20.06.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 20 березня 2019 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком В. С., зареєстрований в реєстрі за № 358, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Банк Форвард» (далі - АТ «Банк Форвард») заборгованості за кредитним договором № 101151586 від 31.10.2012 року в розмірі 46 073,57 грн.

Посилався на ті підстави, що 31.10.2012 року ПАТ «Банк Руский Стандарт», правонаступником якого є АТ «Банк Форвард», на підставі заяви № 101151586, йому на споживчі потреби було надано платіжну картку з умовами кредитування: розмір кредитного ліміту до 16 000 грн; період кредитування до 60 місяців; ставка по кредитному ліміту 49% річних; орієнтовна сукупна вартість кредиту 22 448 грн.

20 березня 2019 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратенко В.С. було вчинено виконавчий напис № 358, згідно з яким запропоновано звернути стягнення з ОСОБА_1 , який є боржником за кредитним договором № 101151586 від 31.01.2012, за період з 28.02.2015 р. по 27.02.2018 р. суму заборгованості в розмірі 46 073,57 грн.

Вчинений виконавчий напис суперечить правилам статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» щодо обов`язковості переліку певних документів та факту безспірності заборгованості, глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України щодо безспірності документів, на підставі яких здійснюється стягнення.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 02 вересня 2019 року позов задоволено.

Визнано виконавчий напис № 358, вчинений 20.03.2019 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратенком В. С., таким, що не підлягає виконанню. Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі представник АТ «Банк Форвард» - адвокат Ручка А. М. просить скасувати рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 02 вересня 2019 року. Витрати по сплаті судового збору покласти на позивача.

Свої доводи мотивує тим, що банк надав нотаріусу не лише розрахунок заборгованості за кредитним договором, а і виписки по рахунку, оформлені у відповідності до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», що доводило безспірність його вимог.

АТ «Банк Форвард» на момент звернення до нотаріуса для вчинення виконавчого напису надало всі передбачені законом документи: оригінал кредитного договору, розрахунок заборгованості, виписки по особовим рахункам, вимогу про усунення порушень.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів, тим паче не повинен повідомляти боржника про стан заборгованості за кредитним договором.

Такий висновок відповідає правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду України від 20 травня 2015 року №6-158цс15.

Зазначаючи про спірність заборгованості, позивач не надав жодних розрахунків або переконливих доказів на підтвердження того, що на час вчинення виконавчого напису його заборгованість за кредитним договором була відсутня або була у іншому розмірі, ніж зазначено у виконавчому написі.

Вважає, що нотаріус вчинив виконавчий напис відповідно до закону та підстав відмовляти банку у вчиненні виконавчого напису не було, підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, відсутні.

Суд першої інстанції не в повній мірі встановив обставини справи, що мають істотне значення, не надав оцінку відсутності доказів позивача, не врахував, що позивач не відмовився від кредитного договору, користувався кредитними коштами з власної ініціативи.

Правом надання відзиву на апеляційну скаргу учасники справи не скористалися.

Відповідно до положень ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із доведеності та обґрунтованості позову, оскільки при вчиненні виконавчого напису нотаріусом не було враховано відсутність безспірності заборгованості на підставі наданих кредитором документів, а також доказів отримання позивачем вимоги про усунення порушень за кредитним договором. Не отримання позивачем вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавила його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги банку.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з таких підстав.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі Порядок вчинення нотаріальних дій).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. №1172, розділ : "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин", для одержання виконавчого напису додаються:

а) оригінал кредитного договору;

б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу.

З урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотнього. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорити вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків позовної давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині) , з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 31 жовтня 2012 року між ПАТ "Банк Руский Стандарт", правонаступником якого є АТ "Банк Форвард", та ОСОБА_1 укладено договір про надання та використання платіжної картки № НОМЕР_1 .

До матеріалів справи надано заключну вимогу АТ "Банк Форвард" щодо сплати заборгованості по кредитному договору №101151586 від 31.10.2012 в повному обсязі. Відповідно до даної вимоги в строк до 27.02.2018 ОСОБА_1 повинен забезпечити наявність на своєму рахунку 46 073,57 грн, з яких: 45 188,92 грн - сума основного боргу; сума нарахованих процентів за користування кредитом - 884,65 грн (а.с.200 т.1).

Разом з тим, даних про її надіслання боржнику суду першої інстанції надано не було.

Матеріали справи також не містять доказів вручення вказаної вимоги адресату.

20.03.2019 р. представник АТ «Банк Форвард» звернувся до приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратенка В. С. з заявою про вчинення виконавчого напису щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості за кредитним договором № 101151586 від 31.10.2012 року (а.с.192 т.1).

З вказаної заяви вбачається, що стягнення заборгованості проводиться за період з 28.03.2016 по 27.02.2018 р. сума повної заборгованості складає 46 073,57 грн, в тому числі: заборгованість за сумою кредиту - 45 188,92 грн; за процентами та комісіями -884,65 грн.

При цьому до вказаної вимоги не було додано виписки з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Наданий АТ "Банк Форвард" документ, який містить зазначення розміру заборгованості та дати, станом на яку вона виникла, такою випискою не є (а.с.193 т.1).

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що нотаріусом було допущено процедуру вчинення виконавчого напису.

Крім цього, з наданої суду апеляційної інстанції АТ "Банк Форвард" виписки по особовим рахункам угоди №101151586 від 31.10.2012 р. за період з 31.10.2012 по 27.08.2019 вбачається, що прострочена заборгованість в сумі 5 001,20 грн, яка увійшла до загальної суми заборгованості, виникла за період з 04.01.2013 по 27.03.2015. 29.07.2016 р. відбулась пролонгація кредитного договору, заборгованість станом на цю дату становила 19 177,80 грн.

За таких обставин та з підстав, передбачених вищевказаними нормами матеріального права, у суду першої інстанції були наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, оскільки у розрахунок заборгованості за кредитним договором від 31.10.2012, на підставі якого був вчинений оспорюваний виконавчий напис, всупереч вимогам вищенаведених норм матеріального права включено заборгованість за кредитом за період із 04.01.2013, тобто за межами строку позовної давності, а тому така заборгованість не може вважатися безспірною.

Доводи апеляційної скарги про безспірність заборгованості перед стягувачем не заслуговують на увагу, оскільки безспірність заборгованості - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»), наданий банком розрахунок заборгованості за кредитним договором є лише відображенням розрахунків відповідача щодо наявності грошового зобов`язання позичальника, і цей розрахунок підлягає перевірці нотаріусом при вчинені виконавчого напису, а при виникненні спору - судом, оскільки законом передбачена процедура судового контролю за результатами вчинення нотаріусами виконавчих написів, тому при встановлені в судовому порядку, що сума заборгованості запропонована до стягнення не є безспірною, виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції повно з`ясовані обставини справи, оцінені надані сторонами докази, правильно застосовані норми матеріального права, не допущено порушення норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Банк Форвард» залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 02 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з для її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. А. Семенюк