З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
18 грудня 2019 року м.Черкаси
Черкаський районний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді Морозова В.В.
при секретарі Швидкій І.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, яка була йому заподіяна внаслідок ДТП.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 29.12.2018 р. о 17 год. 00 хв. у м. Черкаси по вул. Хрещатик навпроти будинку 194 мала місце дорожньо-транспортна пригода, в якій було пошкоджено належний йому на праві власності автомобіль марки «ЗАЗ 110307», номер державної реєстрації НОМЕР_1 .
Даний факт підтверджується постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 08.02.2019 р. по справі №712/180/19, провадження №3/712/234/19, відповідно до якої, винним у скоєнні ДТП визнано ОСОБА_2 , водія автомобіля марки «ВАЗ 2101», номер державної реєстрації НОМЕР_2 .
Вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових підтверджено страховим актом про оцінку вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу пошкодженого колісного транспортного засобу від 28.03.2019 р. за № 0330224 і становить 7536,17 грн. Оскільки відповідальність відповідача, згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №158566001 від 19.11.2018 р., застраховано у ПрАТ «СК «ВУСО» позивач звернувся за відшкодуванням до страховика.
Поліс, укладений на умовах відшкодування шкоди, заподіяної майну третіх осіб в межах до 100000,00 грн. включно, франшиза - 2000,00 грн. Страховик виплатив страхове відшкодування у розмірі 5536,17 грн. (7536,17 грн. мінус 2000,00 грн. франшизи). До сьогодні сума 2000,00 грн. франшизи залишається не виплаченою відповідачем, хоча на його адресу листом з повідомленням про вручення було відправлено претензію з пропозицією в добровільному порядку здійснити виплату франшизи. Претензію відповідачем було проігноровано, жодного реагування на лист від відповідача не надійшло, матеріальні збитки не відшкодовано, що додало позивачу ще більших моральних та душевних страждань з приводу пошкодження його транспортного засобу у ДТП, іще більших моральних та душевних страждань з приводу пошкодження його транспортного засобу у ДТП і вимагало додаткових зусиль та витрат для відновлення його порушеного права в результаті ДТП - пошук додаткових грошей на ремонт ТЗ, консультація у юриста, звернення з позовом до суду.
Крім майнової шкоди внаслідок спричиненої відповідачем ДТП, йому завдано моральної шкоди, яка полягає у його моральних та душевних стражданнях, яких він зазнав з приводу пошкодження транспортного засобу через неможливість користуватися своїм автомобілем в звичному режимі, у порушенні нормальних життєвих зв`язків, через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми. Також, у моральних стражданнях з приводу бездіяльності відповідача - не виплатою в добровільному порядку частини матеріальних збитків (франшизи).
Моральна шкода, зокрема, виявилася у стресі, у душевних та моральних стражданнях та переживаннях, пов`язаних з пошкодженням транспортного засобу у втраті психологічної рівноваги внаслідок порушення сталого побуту, життєвих зв`язків, у тривалих незручностях - у витрачанні безцінного часу, у додаткових зусиллях, яких необхідно було докласти для відновлення порушеного права (витрачання часу на вивчення нормативної бази, неодноразового написання заяв та скарг, неодноразових візитів у представництво страхової компанії, пошуки експерта, проведення експертизи, юридичні консультації та незручностей, пов`язаних із усім цим). Все це кожен раз нагадувало позивачу, що з вини відповідача він став власником пошкодженого транспортного засобу, що саме через його протиправну поведінку він був змушений витрачати свої сили та безцінний час, які міг використати на інші, більш приємні для нього та родини справи, на подолання негативних наслідків, які спричинило ДТП.
Протягом тривалого часу, у зв`язку з пошкодженням автомобіля, йому довелося самостійно шукати гроші для ремонту автомобіля, через що тривалий час він не міг вночі спокійно спати, став знервованим. Сімейний бюджет довелося спрямувати на ремонт пошкодженого в результаті ДТП автомобіля. Це все спричинило виникнення пригніченого стану, внаслідок чого він почав до всього нервово ставитися, крім того це його улюблений автомобіль. Такий стан речей призвів до напружених стосунків у родині.
І хоча відповідач визнав свою вину у скоєнні ДТП, з його боку ніяких пропозицій допомоги у вирішенні цього питання не надходило.
І навіть навпаки. Через ігнорування відповідачем його пропозицій владнати цю ситуацію в досудовому порядку, через бездіяльність відповідача у питанні виплати франшизи, йому було завдано додаткових значних моральних та душевних страждань з боку відповідача.
Безцінний для кожної людини час, який він міг би провести з сім`єю, рідними позивач був змушений витрачати задля того, щоб подолати негативні наслідки ДТП, викликані діями відповідача.
Позивач вказує, що розмір заподіяної моральної шкоди визначити важко, але він має хоча б компенсувати ті душевні, моральні, емоційні страждання, які йому довелося пережити, та витрати, пов`язані з відновленням порушеного права, тому оцінюється ним в 3000,00 гривень.
У зв`язку із вище викладеним, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь відшкодування завданої йому матеріальної шкоди у сумі 2000 грн. (франшиза, передбачена умовами поліса страхування №158566001 від 19.11.2018 р.), матеріальної шкоди на сплату поштового відправлення (рекомендований лист з претензією) у сумі 31,00 грн. та моральної шкоди у сумі 3000,00 грн.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, проте на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без його участі та підтримання позовних вимог у повному обсязі. У разі неявки відповідача у судове засідання, щодо заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся належним чином про день, час та місце судового розгляду справи, про що є підтвердження у матеріалах справи.
Враховуючи вищевказані обставини, суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до вимог ст.280 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Статтею 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, у порядок визначений ч. 5 ст. 81 ЦПК України.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 29.12.2018 р. о 17 год. 00 хв. у м. Черкаси по вул. Хрещатик 194, керуючи автомобілем ВАЗ 2101, державний номерний знак, НОМЕР_2 (власник ОСОБА_3 ) об`їжджаючи перешкоду, а саме автомобілі, які рухалися у попутному напрямку, не дотримався бокового інтервалу з автомобілем ЗАЗ 110307, державний номерний знак НОМЕР_1 , (власник ОСОБА_1 ) під керуванням водія ОСОБА_4 , який рухався назустріч, внаслідок чого скоїв з ним зіткнення, чим порушив п. 2.3 б, 1.5, 13.3 ПДР України. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.
Постановою Соснівського районного суду м. Черкас від 28 січня 2019 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 340 грн. Постанова суду набрала законної сили 08.02.2019 року.
Цивільна відповідальність ОСОБА_2 у на момент ДТП була застрахована згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №158566001 від 19.11.2018 р., у ПрАТ «СК «ВУСО».
Відповідно до виписки з банківського рахунку позивача у АТ КБ Приватбанк від 28.03.2019 р. ОСОБА_1 ПрАТ «СК «ВУСО» було перераховано страхове відшкодування за полісом №158566001 від 19.11.2018 р. у сумі 5536,17 грн.
Вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових підтверджено страховим актом про оцінку вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу пошкодженого колісного транспортного засобу від 28.03.2019 р. за № 0330224 становить 7536,17 грн.
Позивачу сплачено страхове відшкодування з урахуванням суми франшизи у розмірі 2000,00 грн. за полісом №158566001 від 19.11.2018 р.
Відповідно до положень ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанова суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Таким чином, вина відповідача у завданні шкоди ОСОБА_1 доведена належним чином та відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України доведенню не підлягає.
Згідно копії листа, на адресу ОСОБА_2 позивачем було надіслано претензію від 22.03.2019 року про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі франшизи на суму 2000,00 грн. у добровільному порядку, однак дана вимога ОСОБА_2 була залишена без виконання, хоч і отримана ним 28.03.2019 р. відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення.
Положеннями ч.1. та ч.2 ст.1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням, серед іншого, транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Відповідно ст. 12 до ЗУ Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.
Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.
Відповідно до ст. 36 вказаного закону, страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.
Тому суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача в частині відшкодування матеріальної шкоди в сумі 2000,00 грн. підлягають задоволенню.
Щодо вимог позивача про відшкодування моральної шкоди в сумі 3000 грн., то судом було встановлено наступне.
Згідно ст.23 та ст.1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, крім іншого, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
Відповідно до п.3 постанови № 4 від 31 березня 1995 року Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної немайнової шкоди » під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може проявлятися, зокрема: в моральних переживаннях в зв`язку з порушенням права власності.
Суд враховує ствердження позивача про те, що йому було заподіяно моральну шкоду, яка полягала у стресі, у душевних та моральних стражданнях та переживаннях, пов`язаних з пошкодженням транспортного засобу у втраті психологічної рівноваги внаслідок порушення сталого побуту, життєвих зв`язків, у тривалих незручностях, усе це порушило розклад його життя. Дійсно ДТП, яке сталось 29.12.2018 року за вини відповідача ОСОБА_2 спричинило позивачу психологічних страждань, які повинні бути відшкодовані відповідачем.
На підставі вище викладеного, суд вважає, що розмір морального відшкодування заявлений позивачем, з урахуванням ступеня вини відповідача, тривалості страждань та негативних наслідків, які настали для позивача в зв`язку з ДТП та пошкодженням внаслідок цього ДТП його автомобіля, у сумі 3000 грн. є обгрунтованим і достатніми розміром для відшкодування заподіяної йому моральної шкоди.
Питання щодо судових витрат судом вирішуються відповідно до положень ст.141 ЦПК України. Оскільки при подачі позову позивачем судовий збір не сплачений, то дані витрати у сумі 768,40 грн. підлягають до стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь держави. Витрати на кореспонденцію, які понесені ОСОБА_1 у сумі 31,00 грн. не відносяться до складу судових витрат, згідно норм ЦПК України, а тому суд вважає за необхідне віднести їх за рахунок позивача.
Керуючись ст. 12, 19, 48, 76-82, 89, 141, 247, 263, 265, 268, 280, 354 ЦПК України, ст.22, 23, 1167, 1187, 1192, ЦК України, ЗУ Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, що закріплені в п.п.3,9 постанови від 31 березня 1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд,-
Позов ОСОБА_1 - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 , матеріальну шкоду у розмірі 2000 (дві тисячі ) гривень.
Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 , моральну шкоду у розмірі 3000 (три тисячі) гривень.
Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 (сорок) копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні скарги на рішення можуть бути подані протягом 30 днів з дня його складення через суд першої інстанції до апеляційного суду Черкаської області.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя: В. В. Морозов