РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2019 року

м. Рівне

Справа № 569/18537/17

Провадження № 22-ц/4815/109/19

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Ковальчук Н. М.

суддів: Бондаренко Н. В., Хилевича С. В.,

секретар судового засідання: Ковальчук Л. В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та кредит» в особі

повноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб

на здійснення ліквідації АТ «Банк «Фінанси та кредит»

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в АТ «Банк «Фінанси та кредит» на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 27 вересня 2018 року у складі судді Бердія М.А., ухвалене в м. Рівне о 14 год. 33 хв., дата складання повного тексту рішення невідома,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ «Банк «Фінанси та кредит», в якому просив визнати припиненим кредитний договір №Ф-06/47373-973 від 13 вересня 2006 року укладений між ПАТ Банк «Фінанси та кредит» та позивачем ОСОБА_1 у зв'язку з виконанням зобов'язань в повному обсязі по кредитному договору від 13 вересня 2006 року №Ф-06/47373-973, визнати припиненим договір застави №47373-973 від 13 вересня 2006 року у зв'язку з припиненням кредитного договору від 13 вересня 2006 року № Ф-06/47373-973, виключити з державного реєстру обтяжень рухомого майна запис про обтяження автомобіля марки DACIA LOGAN, д.н.з. НОМЕР_1, 2006 року випуску, шасі НОМЕР_2, який належить ОСОБА_1, зняти заборону на відчуження зазначеного майна та стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1920 грн.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 27 вересня 2018 року позов ОСОБА_1 до ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ «Банк «Фінанси та кредит» про захист прав споживачів та визнання припиненим кредитного договору та договору застави задоволено. Визнано припиненим кредитний договір №Ф-06/47373-973 від 13 вересня 2006 року укладений між Банк «Фінанси та кредит» та ОСОБА_1 у зв'язку з виконанням ОСОБА_1 перед ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» зобов'язань в повному обсязі по кредитному договору від 13 вересня 2006 року №Ф-06/47373-973. Визнано припиненим договір застави №47373-973 від 13 вересня 2006 року у зв'язку з припиненням кредитного договору від 13 вересня 2006 року № Ф-06/47373-973. Виключено з державного реєстру обтяжень рухомого майна запис про обтяження автомобіля марки DACIA LOGAN, д.н.з. НОМЕР_1, 2006 року випуску, шасі НОМЕР_2, який належить ОСОБА_1 та знято заборону на відчуження зазначеного майна. Стягнуто з ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ «Банк «Фінанси та кредит» на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі понесені позивачем по сплаті судового збору в розмірі 1920 грн..

Рішення суду першої інстанції вмотивовано ст. 599 ЦК України, яка передбачає, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. та обґрунтоване тим, що позивачем належним чином виконано взяті на себе зобов'язання за кредитним договором № Ф-06/47373-973, а нарахована відповідачем пеня в сумі 68 854,05 грн. не підтверджена достовірними та допустимими доказами. Суд взяв до уваги, кредитний договір № Ф-06/47373-973 від 13 вересня 2006 року є виконаним, а тому і договір застави транспортного засобу слід вважати припиненим в силу положень п. 1 ч. 1ст. 593 ЦК України.

Вважаючи рішення суду незаконним, ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в АТ «Банк «Фінанси та кредит» оскаржило його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в АТ «Банк «Фінанси та кредит» зазначає, що оскаржуване рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Вказує, що 13.09.2006 року між Банк «Фінанси та Кредит» та позивачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір № Ф1-06/47373-973 відповідно до умов якого позивач отримав кредитні кошти в розмірі 57 132 грн. В рахунок забезпечення виконання зобов'язань за цим договором укладено договір застави № 47373-973 від 13.09.2006 року. З моменту отримання кредиту позичальник не виконував належним чином умови договору, кредит та відсотки за користування кредитом сплачував частково, внаслідок чого в позичальника виникла прострочена заборгованість на яку нараховувались штрафні санкції. За приписами ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема : сплата неустойки. Згідно довідки № 3-071331/6094 від 17.10.2017 року виданої АТ «Банк «Фінанси та Кредит», за позичальником відповідно до укладеного кредитного договору обліковується заборгованість по пені в розмірі 68854,05 грн. Суд безпідставно відхилив цей доказ. Стверджує, що позичальником допущені порушення під час виконання умов договору, що призвело до виникнення штрафних санкцій у формі пені. Станом на день подачі апеляційної скарги заборгованість ОСОБА_1 перед Банком за договором в повному обсязі погашена не була. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Будь-які охоронні зобов'язання, які випливають з основного зобов'язання, не повинні припиняти дію зобов'язання, які забезпечують основне зобов'язання, яке залишилось невиконаним. Позивачем не надано жодного доказу про те, що ним вчасно виконано належним чином зобов'язання за кредитним договором. Вказує, що в суді першої інстанції було достовірно встановлено, що зобов'язання, яке було забезпечено заставою, до даного часу не виконане і розмір боргу станом на даний час не погашено. Із цих підстав просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог, а також стягнути з позивача судові витрати.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення суду - до скасування із ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Згідно ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено, що 13 вересня 2006 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та позивачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір № Ф1-06/47373-973, відповідно до умов якого позивач отримав кредитні кошти в розмірі 57 132 грн.

На забезпечення виконання зобов'язань за даним договором, того ж дня, 13 вересня 2006 року, між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та позивачем ОСОБА_1 укладено договір застави № 47373-973, згідно якого автомобіль марки DACIA LOGAN д.н.з. НОМЕР_1, 2006 року випуску шасі № НОМЕР_2 передано в заставу як забезпечення повернення кредитних коштів виданих за кредитним договором № Ф-06/47373-973.

В жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до АТ «Банк «Фінанси та Кредит» про виведення автомобіля марки DACIA LOGAN д.н.з. НОМЕР_1 з-під застави.

17 жовтня 2017 року АТ «Банк «Фінанси та Кредит» надало позивачу відповідь за № 3-071331/6094, відповідно до якої станом на 13 жовтня 2017 року по позичальнику ОСОБА_1 за кредитним договором № Ф1-06/47373-973 від 13 вересня 2006 року відсутня заборгованість по основному боргу та нарахованим відсоткам, проте існує заборгованість по нарахованій пені в сумі 68 854 грн. 05 коп..

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 зазначав, що зобов'язання за кредитними договором ним виконані в повному обсязі. Разом з тим, апеляційний суд не знаходить належних та достовірних доказів на підтвердження виконання позивачем своїх зобов'язань в повному розмірі належним чином відповідно до умов договору та вимог закону.

Так, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Пунктом 6.1. кредитного договору № Ф1-06/47373-973 від 13 вересня 2006 року, укладеного між сторонами, передбачено, що за прострочення повернення кредитних ресурсів та/або сплати процентів, позичальник сплачує Банку пеню з розрахунку 1% простроченої суми за кожен день прострочки. Зазначена пеня сплачується у випадку позичальником строків платежів, передбачених цим договором (а.с. 8).

Як встановлено судом, після отримання кредиту позичальник ОСОБА_1 не виконував належним чином умови договору: кредит та відсотки за користування ним сплачував частково, внаслідок чого у нього виникла прострочена заборгованість, на яку нараховувались штрафні санкції.

Відповідно до ч. 1, 3 ст.548 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Стаття 550 ЦК України встановлює право на неустойку незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Згідно довідки АТ «Банк «Фінанси та Кредит» № 3-071331/6094 від 17.10.2017 року, за позичальником ОСОБА_1 відповідно до укладеного кредитного договору обліковується заборгованість по пені в розмірі 68 854,05 грн..

Станом на день подачі апеляційної скарги заборгованість ОСОБА_1 перед Банком за договором в повному обсязі погашена не була.

Відповідно до вимог ст. 526, 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Будь-які охоронні зобов'язання, які випливають з основного, не повинні припиняти дію тих зобов'язань, які забезпечують основне, яке залишилось невиконаним. Будь-які охоронні зобов'язання, які випливають з основного зобов'язання, не повинні припиняти дію зобов'язання, які забезпечують основне зобов'язання, яке залишилось невиконаним.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з'ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов'язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які підтверджували б вчасне та належне виконання зобов'язань за кредитним договором позивачем не надано та судом таких доказів у ході розгляду справи також не здобуто.

Таким чином, апеляційний суд приходить до переконання, що оскільки відсутні достовірні та належні докази виконання ОСОБА_1 своїх зобов'язань за договором кредиту, то, відповідно, немає підстав для визнання його припиненим. За таких умов, договір застави як похідний від договору кредиту також продовжує свою дію.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв'язку з наведеним, з позивача ОСОБА_2 на користь відповідача ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в АТ «Банк «Фінанси та кредит» підлягає до стягнення судовий збір, сплачений ним за подачу апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції в сумі 2 880,00 грн. (а.с. 52).

Керуючись ст. ст. 141, 367, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в АТ «Банк «Фінанси та кредит» задовольнити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 27 вересня 2018 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» в особі уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ «Банк «Фінанси та кредит» про захист прав споживачів і визнання припиненим кредитного договору та визнання припиненим договору застави - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» в особі уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ «Банк «Фінанси та кредит» судові витрати у вигляді судового збору в сумі 2 880 (дві тисячі вісімсот вісімдесят) гривень 00 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складено 04 лютого 2019 року.

Головуючий суддя підпис Ковальчук Н.М.

Судді: підпис Бондаренко Н.В.

підпис Хилевич С.В.

Копія вірна: суддя-доповідач Ковальчук Н.М.