Справа № 444/2095/19
Провадження № 2-о/444/71/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2019 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Мікула В. Є.

секретар судового засідання Савчук Г. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Жовква Львівської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд із заявою про видачу обмежувального припису, яку мотивує тим, що вона, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає з колишнім чоловіком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою АДРЕСА_1 . Їх спільне життя не склалося і постійно погіршується. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на спільне проживання. На фоні постійних незгод в будинку почали виникати сварки, які переросли в серйозні конфлікти, під час яких поведінка ОСОБА_2 почала бути занадто агресивною, він почав погрожувати їй та її рідним фізичною розправою.

Стверджує, що вона зазнає постійного психологічного тиску з боку ОСОБА_2 . На її адресу та членів її родини постійно надходять погрози вбивством. Постановами від 17.03.2015 року у справі №444/552/15-ц, №444/592/15-ц, від 08.10.2018 року у справі №444/3099/18, 29.01.2019 року у справі №444/257/19 Жовківський районний суд визнавав винним у вчиненні домашнього насильства і притягував до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З огляду на дані обставини щодо наявності психологічного насильства, що чинить ОСОБА_2 відносно неї, а також наміри останнього, що виражаються у погрозах, вважає, що вона як жертва такого насильства, потребує захисту у порядку, передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

А тому просить видати обмежувальний припис ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на строк одного року з заборонами щодо перебування в місці її проживання (перебування) за адресою: АДРЕСА_1 ; наближення на 50 м до місця її проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування, а саме: особисто і через третіх осіб розшукувати її, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; ведення листування, телефонних переговорів з нею або контактування з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак подала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, просить такі задовольнити.

Заінтересована особа в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином шляхом телефонограми, від нього на адресу суду не надходило жодних клопотань, відзиву на заяву про видачу обмежувального припису.

Частиною 1 ст. 350-5 ЦПК України встановлено, що справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису.

А тому суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без учасників, які не з`явилися, зважаючи на те, що вони належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання та враховуючи обмежені строки розгляду даної категорії справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

З копій постанов Жовківського районного суду Львівської області від 20.03.2015 року вбачається, що від 17.03.2015 року та від 20.03.2015 року вбачається, що ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме за вчинення домашнього насильства щодо ОСОБА_1 , тобто заявника по справі та накладено на нього стягнення у виді громадських робіт на строк 30 (тридцять) годин та у виді штрафу в розмірі 51,00 грн. в дохід держави відповідно та стягнуто 36,54 грн. судового збору.

З копій постанов Жовківського районного суду Львівської області від 08.10.2018 року та від 29.01.2019 року вбачається, що ОСОБА_2 визнано винним за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та за ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме за вчинення домашнього насильства щодо ОСОБА_1 , тобто заявника по справі, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170,00 грн. та в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340,00 грн. в дохід держави відповідно.

Тобто даними постановами підтверджується неодноразовість вчинення домашнього насильства заінтересованою особою ОСОБА_2 по відношенню до заявника ОСОБА_1 .

Суд враховує, що заявник обгрунтовує заяву тим, що ОСОБА_2 поводиться по відношенню до неї агресивно, погрожує їй та її родичам фізичною розправою.

Суд зважає і на те, що заінтересована особа проявив байдужість до результатів розгляду справи, не подав жодних заперечень, доказів на спростування заявлених вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Предметом доказування є вчинення по відношенню до заявника домашнього насильства, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до заінтересованої особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству.

Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

А тому суд враховує те, що ОСОБА_2 вчинив домашнє насильство щодо заявника ОСОБА_1 , що, зокрема, підтверджується постановами Жовківського районного суду Львівської області, які набрали законної сили.

Відповідно до п. п. 3, 7, 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Згідно ч. 2, 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Розділом IV глави 13 Цивільного процесуального кодексу України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису.

Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Особа, яка постраждала від домашнього насильства-особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник-особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у Кодексі Україні про адміністративні правопорушення та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти).

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи).

Ч. 1, 2 статті 350-6 ЦПК України встановлено що розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" або Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків", на строк від одного до шести місяців.

Так під час розгляду справи судом встановлено, що дійсно між заявником та заінтересованою особою виникають неприязні відносини, конфлікти, заінтересована особа вчиняла по відношенню до заявника домашнє насильство.

Заявником надано докази того, що заінтересована особа чинить домашнє насильство та є беззаперечним кривдником, а тому є підстави вважати, що наявні ризики настання тяжких наслідків для заявника без видачі обмежувального припису.

Видача обмежувального припису буде сприяти захисту прав заявника.

Суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису підлягає частковому задоволенню, а саме cуд вважає обгрунтованими заходи тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, які передбачені Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" та Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків", які просить вжити заявник щодо ОСОБА_2 .

В той же час суд не погоджується із строком таких заборон, оскільки згідно ч. 2 ст. 350-6 ЦПК України строк таких заходів може становити від 1 до 6 місяців, в той же час заявник просить застосувати заходи на строк один рік.

Суд приходить до висновку, що слід визначити максимальний строк обмежувального припису, тобто заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, а саме ОСОБА_2 для належного захисту прав заявника.

Керуючись ст. 5, 9, 12, 19, 20, 81, 82, 141, 258, 259, 264, 265, 350-1-350-6, 350-8, 353, 354 ЦПК України, Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису- задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис, яким вжити наступні заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_2 , а саме заборонити ОСОБА_2 :

1) перебувати в місці проживання (перебування) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 ;

2) наближатися на 50 м до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

3) вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Строк обмежувального припису 6 (шість) місяців, тобто до 12.02.2020 року.

У задоволенні вимог про видачу обмежувального припису на строк 1 (один) рік- відмовити.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Копії повного рішення суду надіслати учасникам справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення негайно, але не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення.

Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника, тобто Жовківське відділення поліції Кам`янка-Бузького відділу поліції ГУНП у Львівській області для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис- ОСОБА_2 , на профілактичний облік, а також Жовківську районну державну адміністрацію Львівської області, виконавчий комітет Сопошинської сільської ради Жовківського району Львівської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга з врахуванням п. 15.5 розділу ХIII "Перехідні положення" ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, подається до Львівського апеляційного суду через Жовківський районний суд Львівської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Мікула В. Є.