Ухвала

13 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 710/1099/12

провадження № 61-31711св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Яремка В. В. (суддя-доповідач),

суддів: Гулейкова І. Ю., Олійник А. С., Погрібного С. О.,

Ступак О. В.,

учасники справи:

позивач - прокурор Свалявського району Закарпатської області, що діє в інтересах держави в особі територіального управління Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України в Закарпатській області,

відповідачі: Солочинська сільська рада Свалявського району Закарпатської області, ОСОБА_1 ,

треті особи: міськрайонне управління Держкомзему у м. Свалява та Свалявському районі Закарпатської області, відділ містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Свалявської районної державної адміністрації Закарпатської області, Свалявська районна екологічна інспекція Закарпатської області, Свалявська районна державна Санітарно-епідеміологічна служба Закарпатської області,

особа, яка подала касаційну скаргу - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження клопотання ОСОБА_2 про розгляд у судовому засіданні з викликом сторін цивільної справи за позовом прокурора Свалявського району Закарпатської області, що діє в інтересах держави в особі територіального управління Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України в Закарпатської області до Солочинської сільської ради Свалявського району Закарпатської області, ОСОБА_1 , треті особи: міськрайонне управління Держкомзему у м. Свалява та Свалявському районі Закарпатської області, відділ містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Свалявської районної державної адміністрації Закарпатської області, Свалявська районна екологічна інспекція Закарпатської області, Свалявська районна державна Санітарно-епідеміологічна служба Закарпатської області, про визнання рішення сільської ради та державного акта на право власності на земельну ділянку недійсними, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 23 жовтня 2013 року,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2012 року прокурор Свалявського району звернувся до суду в інтересах Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України з позовом до Солочинської сільської ради, ОСОБА_1 , треті особи: міськрайонне управління Держкомзему у м. Свалява та Свалявському районі, відділ містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Свалявської районної державної адміністрації, Свалявська районна екологічна інспекція, Свалявська районна епідеміологічна служба, про визнання незаконним рішення 41-ї сесії 2-го скликання Солочинської сільради від 27 вересня 2005 року «Про затвердження проекту зміни цільового призначення земельної ділянки» та визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку загальною площею 0,4136 га від 25 жовтня 2005 року.

Позов мотивований тим, що вказана земельна ділянка знаходиться у межах другої зони санітарної охорони Голубинського родовища мінеральних вод, зміну цільового призначення земельної ділянки не було погоджено з органом державного гірничого нагляду.

Рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 17 жовтня 2012 року у задоволенні позову відмовлено.

Справа переглядалась судами неодноразово.

Останнім рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 23 жовтня 2013 року рішення Свялявського районного суду Закарпатської області від 17 жовтня 2012 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким позов задоволено. Рішення 41-ї сесії 2-го скликання Солочинської сільської ради Свалявського району від 27 вересня 2005 року в частині затвердження проекту зміни цільового призначення земельної ділянки площею 0,4136 га, яка перебувала у власності ОСОБА_1 , що розташована у с. Солочин, урочище «Біласовиця», Свалявського району із земель сільськогосподарського призначення на землі для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд визнано незаконним та скасовано. Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЗК від 25 жовтня 2005 року № 057016, виданий ОСОБА_1 за кадастровим номером № :03:001:0087 площею 0,4136 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 336.

У вересні 2017 року ОСОБА_2 як особа, яка не брала участі у справі, звернулась до суду із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати рішення апеляційного суду та справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 жовтня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній цивільній справ та витребувано матеріали справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

У березні 2018 року до Верховного Суду надійшло клопотання ОСОБА_2 про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін, з метою надання додаткових пояснень у справі по суті спору.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Таким чином, розгляд цивільної справи у суді касаційної інстанції у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи є загальним правилом, визначеним у ЦПК України. І лише у разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі.

Верховний Суд перевіряє в межах касаційної скарги у справі аргументи про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не може встановлювати обставини справи, збирати та перевіряти докази і надавати їм оцінку.

Крім того, практика Євпропейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 8 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява № 8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім.

Верховний Суд створив учасникам процесу у цій справі належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів, в яких такий рух описаний. Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Верховний Суд не вбачає необхідності для виклику сторін для надання пояснень з огляду на обставини справи та вважає за доцільне здійснити розгляд справи за наявними в ній матеріалами в порядку письмового провадження.

З урахуванням викладеного, підстави для задоволення клопотання ОСОБА_2 про розгляд справи з викликом сторін відсутні.

Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною першою статті 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про розгляд у судовому засіданні з викликом сторін цивільної справи за позовом прокурора Свалявського району Закарпатської області, що діє в інтересах держави в особі територіального управління Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України в Закарпатської області до Солочинської сільської ради Свалявського району Закарпатської області, ОСОБА_1 , треті особи: міськрайонне управління Держкомзему у м. Свалява та Свалявському районі Закарпатської області, відділ містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Свалявської районної державної адміністрації Закарпатської області, Свалявська районна екологічна інспекція Закарпатської області, Свалявська районна державна Санітарно-епідеміологічна служба Закарпатської області, про визнання рішення сільської ради та державного акта на право власності на земельну ділянку недійсними, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 23 жовтня 2013 року.

Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали для відома.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. В. Яремко

Судді: І. Ю. Гулейков

А. С. Олійник

С. О. Погрібний

О. В. Ступак