Справа № 345/2384/17
Провадження № 22-ц/4808/1441/19
Головуючий у 1 інстанції Якимів Р. В.
Суддя-доповідач Мелінишин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (суддя-доповідач) Мелінишин Г.П.

суддів: Пнівчук О.В., Томин О.О.,

за участю секретаря Бойчука Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Калуського міськрайонного суду в складі судді Якиміва Р.В., ухвалене 05 вересня 2019 року в м. Калуші Івано-Франківської області, повний текст якого виготовлено 13 вересня 2019 року, у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання поширеної інформації недостовірною та її спростування,

в с т а н о в и в:

У червні 2017 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулись в суд із позовом, уточнивши його в подальшому, до ОСОБА_1 про визнання поширеної інформації недостовірною та її спростування.

Позовні вимоги обґрунтовували тим, що 20 червня 2017 року у Вищому професійному училищі №7 м. Калуша, в якому вони працюють на посадах директора та заступників директора відповідно, відбулись збори трудового колективу щодо результатів діяльності училища за 2016-2017 роки. Згідно порядку денного після заслуховування звіту директора училища слово було надано ОСОБА_1 . Під час виступу остання зазначила, що «учні групи 5Б замість технологічної практики працюють на будівельних роботах в районній лікарні, а оплати за ці роботи немає; в училищі є «мертві душі», тобто особи, які є в списках, а занять не відвідують; майстрів виробничого навчання будівельного профілю принижують і роблять з них будівельну бригаду, яка незаконно працює на училище». Крім того, 26 червня 2017 року відповідачка направила до Департаменту освіти, науки та молодіжної політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації письмове звернення, в якому зазначила, що: «робота майстра виробничого навчання перетворилася на роботу в ремонтно-будівельній організації»; «для виконання робіт учні постійно знімалися з уроків»; «учням, які відмовлялися працювати наголошували на здачі екзаменів або захисту дипломних»; «групи 5А та 5Б зовсім не пройшли програму за навчальним планом, більшість із них або всі працювали на ремонті приміщень в училищі»; «учні працюють у райлікарні, та ще й безкоштовно»; «директор влаштував свою племінницю на роботу у лікарню, а учні за це відпрацьовують». У зверненні міститься також інша інформація про порушення трудового законодавства при використанні неповнолітніх учнів в тяжкій фізичній праці. Вважають, що вказана інформація відповідача є твердженням фактичних даних, недостовірною та принижує їх честь, гідність і ділову репутацію. А тому просили визнати її недостовірною та зобов`язати ОСОБА_1 подати до Департаменту освіти, науки та молодіжної політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації письмове звернення про те, що поширена нею у зверненні від 26 червня 2017 року щодо них інформація, а саме, про те, що « ОСОБА_3 підступними діями намагається налаштувати колектив проти ОСОБА_1 », «робота майстра виробничого навчання перетворилася на роботу в ремонтно-будівельній організації», «був зірваний навчально-виховний процес», «учні, які відмовлялися йти працювати, їм зразу наголошували на здачі екзаменів, або захисту дипломних», «групи 5А та 5Б за період навчання на 4 та 5 курсі зовсім не пройшли програму за навчальним планом», «учні працюють у райлікарні, та ще й безкоштовно», «директор влаштував свою племінницю на роботу у лікарню, а учні за це відпрацьовують», «група 4Б також до певного часу не бачила геодезичної практики», «в групі 4Б є мертва душа», «про порушення трудового законодавства при використанні неповнолітніх учнів в тяжкій фізичній праці», є недостовірною.

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 05 вересня 2019 року позов задоволено частково.

Визнано недостовірною інформацію, поширену ОСОБА_1 на зборах трудового колективу Вищого професійного училища № 7 м. Калуша, які відбулись 20 червня 2017 року та у зверненні від 26 червня 2017 року до Департаменту освіти, науки та молодіжної політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації:

щодо ОСОБА_2 про те, що: «мертві душі в училищі»; «учні групи 5Б замість технологічної практики працюють на будівельних роботах в райлікарні і їм не оплачують гроші»; «незаконне використання майстрів виробничого навчання будівельного профілю, з них створили ремонтну бригаду»; «робота майстра виробничого навчання перетворилася на роботу в ремонтно-будівельній організації»; «учні працюють у райлікарні, та ще й безкоштовно»; «директор влаштував свою племінницю на роботу у лікарню, а учні за це відпрацьовують»; «в групі 4Б є мертва душа»; «про порушення трудового законодавства при використанні неповнолітніх учнів в тяжкій фізичній праці»;

щодо ОСОБА_3 про те, що: «зрив навчально-виробничого процесу в училищі»; «учні групи 5Б замість технологічної практики працюють на будівельних роботах в райлікарні і їм не оплачують гроші»; « ОСОБА_3 підступними діями намагається налаштувати колектив проти ОСОБА_1 »; «групи 5А та 5Б за період навчання на 4 та 5 курсі зовсім не пройшли програму за навчальним планом»; «учні працюють у райлікарні, та ще й безкоштовно»; «група 4Б також до певного часу не бачила геодезичної практики»;

щодо ОСОБА_4 про те, що «був зірваний навчально-виховний процес».

Зобов`язано ОСОБА_1 подати до Департаменту освіти, науки та молодіжної політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації письмове звернення про те, що поширена нею у зверненні від 26 червня 2017 року стосовно ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 інформація, що « ОСОБА_3 підступними діями намагається налаштувати колектив проти ОСОБА_1 », «робота майстра виробничого навчання перетворилася на роботу в ремонтно-будівельній організації», «був зірваний навчально-виховний процес», «групи 5А та 5Б за період навчання на 4 та 5 курсі зовсім не пройшли програму за навчальним планом», «учні працюють у райлікарні, та ще й безкоштовно», «директор влаштував свою племінницю на роботу у лікарню, а учні за це відпрацьовують», «група 4Б також до певного часу не бачила геодезичної практики», «в групі 4Б є мертва душа», «про порушення трудового законодавства при використанні неповнолітніх учнів в тяжкій фізичній праці», є недостовірною.

В задоволенні решти позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що поширена ОСОБА_1 на зборах трудового колективу та у зверненні до Департаменту освіти, науки та молодіжної політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації інформація щодо позивачів є недостовірною та такою, що порушує їх права, свободи, порочить честь, гідність та ділову репутацію як службових осіб ВПУ №7 м Калуша, оскільки не знайшла підтвердження численними перевірками. Разом з тим, суд вважав, що фрази у зверненні «учні, які відмовлялися йти працювати, їм зразу наголошували на здачі екзаменів, або захисту дипломних» є оціночним судженням.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не враховано, що повідомлена нею на зборах трудового колективу Вищого професійного училища №7 інформація стосувалась виключно діяльності цього навчального закладу. Вона є внутрішньою, тому треті особи, які не мали відношення до озвученої інформації, не могли дізнатися про неї. Також її звернення до Департаменту освіти, науки та молодіжної політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації є реалізацією права, визначеного ст.40 Коституції України.

Поза увагою суду залишено і те, що деякі висловлювання, а саме, що є «мертві душі в училищі», «в групі 4Б є мертва душа» та інші є оціночним судженням та не підлягають спростуванню.

Не надано судом, на думку апелянта, належної правової оцінки і акту «Про розслідування фактів порушення законодавства в частині організації навчально-виробничого та навчально-виховного процесів, озвучених на звіті директора 20 червня 2017 року майстром ОСОБА_1 ». Так, відповідно до цього акту учні ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не були так званими «мертвими душами», оскільки вони атестовані з окремих предметів за підсумками першого і другого навчальних семестрів. Проте, згідно з актом ревізії фінансово-господарської діяльності ВПУ №7 м. Калуша від 02 лютого 2018 року встановлено перетин кордону ОСОБА_7 з 16 серпня по 05 вересня 2015 року та з 03 липня 2016 року по 31 липня 2017 року. Отже, в цей час він не відвідував навчальний заклад. Крім того, в акті «Про розслідування фактів порушення законодавства в частині організації навчально-виробничого та навчально-виховного процесів, озвучених на звіті директора 20 червня 2017 року майстром ОСОБА_1 » зазначено про твердження учнів, що їх залучали до виконання робіт під час уроків теоритичного навчання. Не взято до уваги місцевим судом і відеоматеріали, які знаходяться в мережі інтернет.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зазначають, що рішення суду прийнято з дотриманням норм матеріального і процесуального права, за повного та об`єктивного дослідження усіх обставин справи, доводів сторін та поданих доказів, що мають значення для справи.

У засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_1 - адвокат Шевчук П.В. доводи скарги підтримав з наведених у ній мотивів.

ОСОБА_3 , її та ОСОБА_2 , ОСОБА_4 представник - адвокат Бойко Р.Б. доводів скарги не визнали посилаючись на обґрунтованість висновків суду.

Згідно зі статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що скарги підлягає до задоволення з таких підстав.

За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає.

Як правильно встановив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, сторони перебувають у трудових відносинах з Вищим професійним училищем №7 м. Калуша. 20 червня 2017 року з приводу результатів діяльності ВПУ №7 за 2016 -2017 роки відбулись збори трудового колективу. Після доповіді директора ОСОБА_2. в обговоренні прийняла участь і відповідачка, яка зазначила, серед іншого, що « учні групи № 5Б замість технологічної практики працюють на будівельних роботах в районній лікарні, і немає оплати за ці роботи; в училищі є «мертві душі» - учні, які є в списку групи, а насправді не ходять на заняття; майстрів виробничого навчання будівельного профілю принижують і роблять з них будівельну бригаду, яка незаконно працює на училище» (а.с.5-8 т.1).

Також 26 червня 2017 року ОСОБА_1 зверталась із заявою до Департаменту освіти, науки та молодіжної політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації, в якій вказала, що: « ОСОБА_3 підступними діями намагається налаштувати колектив проти мене», «робота майстра виробничого навчання перетворилася на роботу в ремонтно-будівельній організації», «був зірваний навчально-виховний процес», «учні, які відмовлялися йти працювати, їм зразу наголошували на здачі екзаменів, або захисту дипломних», «групи 5А та 5Б за період навчання на 4 та 5 курсі зовсім не пройшли програму за навчальним планом», «учні працюють у райлікарні, та ще й безкоштовно», «директор влаштував свою племінницю на роботу у лікарню, а учні за це відпрацьовують», «група 4Б також до певного часу не бачила геодезичної практики», «в групі 4Б є мертва душа», «про порушення трудового законодавства при використанні неповнолітніх учнів в тяжкій фізичній праці» (а.с.14-17 т.1).

З метою розслідування фактів, викладених у виступі майстра виробничого навчання ОСОБА_1 наказом від 21 червня 2017 року №201 «Про розслідування» створено комісію в складі голови ради училища, викладача ОСОБА_8 (голова комісії), заступника голофи профкому ОСОБА_18 методиста училища ОСОБА_9 , голови методичної комісії професії будівельного профілю ОСОБА_10 та інспектора з кадрів ОСОБА_11 (а.с. 10 т.1).

Відповідно до акту «Про розслідування фактів порушення законодавства в частині організації навчально-виробничого та навчально-виховного процесів, озвучених на звіті директора 20 червня 2017 року майстром в/н ОСОБА_1 » №1 від 29 червня 2017 року на підставі записів в журналі обліку теоретичного навчання групи 4Б не можна стверджувати, що учні групи ОСОБА_5 та ОСОБА_6 були так званими «мертвими душами», оскільки вони атестовані з окремих предметів за підсумками першого і другого навчальних семестрів. Подання про їх відрахування за підсумками першого семестру 2016-2017 навчального року відсутнє в рішеннях педагогічної ради училища. За свідченням викладачів професійно-теоретичних предметів ОСОБА_12 і ОСОБА_13 учні груп 4Б і 5Б проходили геодезичну і технологічну практики відповідно до програм і навчальних планів. Щодо відпрацювання навиків під час дипломного проекту, то учні 5-го курсу виконували роботи згідно угоди з КЗ «Райлікарня» для вдосконалення кваліфікації технік-будівельник (розрахункова відомість додається). Учні групи №7 ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 стверджують, що їх залучали до виконання робіт для зміцнення матеріально-технічної бази училища під час уроків теоритичного навчання (а.с.11 т.1).

Листом від 26 липня 2017 року №Г-98/01-08 Департамент освіти, науки та молодіжної політики Івано-Франківської обладміністрації надав відповідь на звернення відповідачки від 26 червня 2017 року (а.с.78-82 т.1).

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 покликались на те, що поширена ОСОБА_1 інформація як на зборах трудового колективу, так у зверненні до Департаменту освіти, науки та молодіжної політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації не знайшла свого підвердження, є негативною та недостовірною.

Відповідно до частини четвертої статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

За статтею 34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Згідно із частиною першою статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Відповідно до статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, частин другої та третьої статті 34 Конституції України кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві, зокрема, для захисту репутації чи прав інших осіб.

У статті 201 ЦК України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація.

Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Згідно зі статтею 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

Так, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної істоти. З честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. А під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків.

Позови про захист гідності, честі чи ділової репутації має право пред`явити, зокрема, фізична особа в разі поширення про неї недостовірної інформації, що порушує її особисті немайнові права.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Частиною третьою статті 277 ЦК України передбачено, що негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК України предметом судового захисту не можуть бути оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які як вираження суб`єктивної думки і поглядів не можна перевірити щодо їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (зокрема, пункту 46 рішення від 08 липня 1986 року в справі «Лінгенс проти Австрії» (Lingens v. Austria)).

А отже, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням чи оціночним судженням.

Згідно із частиною другою статті 30 Закону України «Про інформацію» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Пленум Верховного Суду України в пункті 15 постанови від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз`яснив судам, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Аналізуючи відомості, поширені ОСОБА_1 на зборах трудового колективу, колегія суддів вважає, що такі являють собою оціночні судження, критичну оцінку нею певних фактів і недоліків, які є вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідачки. При цьому збори відбулися саме з приводу результатів діяльності ВПУ №7 м. Калуша. А отже, поширена нею інформація є оціночними судженнями.

Окрім того, висловлювання ОСОБА_1 на зборах не містять даних щодо оцінки дій саме позивачів, конкретно кожного із них, а стосуються діяльності училища в цілому.

Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову. Адже в такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції України, а не поширення недостовірної інформації.

Матеріалами справи підтверджується, що у Вищому професійному училищі №7 м. Калуша ОСОБА_2 обіймає посаду директора, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - його заступників. ОСОБА_1 працює на посаді майстра виробночого навчання.

Отже, звернення відповідачки до Департаменту освіти, науки та молодіжної політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації мало на меті перевірку компетентними органами фактів, наведених у заяві, свідчить про реалізацію нею права на таке звернення та не є поширенням недостовірної інформації.

Розглядаючи даний спір суд першої інстанції на зазначені вимоги закону уваги не звернув, всупереч положенням статті 264 ЦПК України не встановив, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; у достатньому обсязі не визначився щодо характеру спірних правовідносин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

За змістом положень статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищенаведене апеляційний суд дійшов переконання, що рішення місцевого суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Таким чином, враховуючи звільнення ОСОБА_1 від оплати судового збору при поданні апеляційної скарги, задоволення скарги та скасування рішення суду, з позивачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь держави підлягають стягненню судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, в розмірі по 320,00 грн з кожного.

Керуючись статтями 374, 376, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Калуського міськрайонного суду від 05 вересня 2019 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання поширеної інформації недостовірною та її спростування відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь держави судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, в розмірі по 320,00 грн з кожного.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий Г.П. Мелінишин

Судді: О.В. Пнівчук

О.О. Томин

Повний текст постанови виготовлено 18 грудня 2019 року