Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" грудня 2019 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді САВЛУК Т.В.

присяжних Слободенко Ж. М., Ярута О.В.,

при секретарі Бурячек О. В.

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

представник заявника - адвокат Тропець О,В.,

заінтересована особа - не з`явилась;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Дніпровський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві про оголошення фізичної особи померлою,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , звертаючись до суду в порядку окремого провадження, просила оголосити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку міста Києва, громадянку України, яка була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 , померлою.

16 вересня 2019 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Дніпровський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві про оголошення фізичної особи померлою.

Заявниця ОСОБА_3 та її представник Тропець О.В. в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали в повному обсязі, просили заяву задовольнити на підставі наявних в матеріалах справи доказів, пояснили, що в грудні 2006 року ОСОБА_2 , донька заявниці, яка проживала разом з батьками та одна виховувала малолітнього сина, зранку пішла з дому та не повернулась, з цього часу відомості про її місцезнаходження відсутні, розшуковими заходами не виявилось можливим встановити її місцезнаходження. 30 липня 2009 року Дніпровським районним судом міста Києва ухвалено рішення, яким задоволено заяву ОСОБА_1 про визнання безвісно відсутньою її доньки ОСОБА_2 . З моменту зникнення матері, малолітня дитина постійно знаходиться під опікою заявниці, перебуває на повному утриманні діда та бабусі, однак в силу їх віку та стану здоров`я виникло питання про оформлення належного їхній доньці майна на користь єдиного спадкоємця першої черги за законом, яким є син, що спонукало заявницю звернутись до суду із заявою про оголошення доньки ОСОБА_2 померлою, оскільки існують і перешкоди заявнику у реалізації ним прав або виконання обов`язків, пов`язаних з відсутністю особи, яку вона просить оголосити померлою.

Представник заінтересованої особи - Дніпровський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, в судове засідання не з`явилась, подали заяву про розгляд справи у відсутності їх уповноваженого представника та ухвали рішення на підставі наявних у справі доказів.

Вислухавши пояснення заявниці та її представника, покази свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 46 Цивільного кодексу України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин , що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку - протягом шести місяців.

Фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями може бути оголошена судом померлою після сплину двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи ,суд може оголосити особу померлою і до сплину цього строку , але не раніше сплину шести місяців ( ч.2 ст. 46 Цивільного кодексу України)

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.293 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.

Заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна. (ст. 305 ЦПК України)

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є донькою ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується документами родичів за походженням.

30 липня 2009 року Дніпровським районним судом міста Києва ухвалено рішення, яким задоволено заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Орган опіки та піклування Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації про визнання фізичної особи безвісно відсутньою.

Визнано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - безвісно відсутньою.

Згідно даних Дніпровського управління поліції Головного управління національної поліції у м.Києві, які викладено у письмовій відповіді на запит суду датованої 02 грудня 2019 року вих.№14212/125/50-2019, повідомлено, що по матеріалам оперативно-розшукової справи «Розшук» №04-3414 від 24.01.2007 року, по якому проводились оперативно розшукові заходи спрямовані на встановлення місця знаходження гр. ОСОБА_2 , яка пішла з дому та по теперішній час не повернулась й місце знаходження її невідомо, справу закрито на підставі рішення суду про визнання особи, яка перебувала у розшуку, безвісно відсутньою.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 3 ст. 77 ЦПК України визначено, що сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. ( ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України)

Виходячи з положень ч.1 ст.308 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справу за участю заявника, свідків, зазначених у заяві, та осіб, яких сам суд визнає за потрібне допитати, і ухвалює рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або про оголошення її померлою.

Під час розгляду справи, свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , чоловік та син заявниці, в судовому засіданні пояснили, що в грудні 2006 року ОСОБА_2 , яка проживала з батьками та одна виховувала малолітнього сина, зранку пішла з дому та не повернулась, з цього часу відомості про її місцезнаходження відсутні, родичі вживали всі можливі заходи для розшуку доньки та сестри, звертались до близьких друзів та в правоохоронні органи для отримання будь - якої інформації про його місцезнаходження, проте це не дало ніяких результатів, дідусь та бабуся самостійно виховують онука, який росте без матері та перебуває під їх опікою, дитина перебуває на їх повному утриманні.

Оголошення особи померлим має своїм призначенням усунення невизначеності ,яка склалася щодо правовідносин за участю особи , яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме.

Рішення про оголошення фізичної особи померлої приймається судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання ;2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку,- протягом шести місяців.

Виняток встановлений у ч.2 ст.46 ЦК України, де зазначено, що фізична особа ,яка пропала безвісти , у зв`язку з воєнними діями, може бути оголошена судом померлою після сплину двох років від дня закінчення воєнних дій; неможливість одержання відомостей про місце перебування особи, незважаючи на вжиті заходи.

Особливості цієї категорії справ, є те що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи.

Як роз`яснено у 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року за №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», слід звернути увагу суду на необхідність відрізняти оголошення особи померлою від встановлення факту смерті особи. Оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Встановлення факту смерті можливо, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, обставини, за яких настала смерть і факт неможливості реєстрації органом державної РАЦС факту смерті.

Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється ЦПК України.

При цьому має мати особисту цивільну-правову заінтересованість і зміні правового стану особи, яку він просить оголосити померлою. Для підтвердження цього повинні бути наведені обставини, які свідчать про те, що між заявником та особою, яку він просить оголосити померлою існують особисті або майнові правовідносини-матеріально-правовий зв`язок або за відсутності такого зв`язку - дані про те, що відсутність фізичної особи є для заявника перешкодою у реалізації суб`єктивних прав або виконання обов`язків.

Виходячи з обсягу досліджених судом доказів у їх сукупності, оцінивши наведені заявником обставини та мету, з якою заявнику необхідно оголосити особу померлою, дає підстави дійти висновку про наявність між заявником та особою, яку він просить оголосити померлою, матеріально-правового зв`язку, а саме з метою реалізації потенційними спадкоємцями майна ОСОБА_2 отримати право на прийняття спадщини, а також необхідністю зняття особи із реєстраційного обліку за місцем реєстрації.

Крім того, у даному випадку існують і перешкоди заявнику у реалізації ним прав або виконання обов`язків, пов`язаних з відсутністю особи, яку вона просить оголосити померлою.

Відповідно до ст.47 Цивільного кодексу України правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п`яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв`язку з відкриттям спадщини. Нотаріус, який видав спадкоємцеві свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, накладає на нього заборону відчуження.

Судом роз`яснено заявнику, що у випадку, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилась, або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи, або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою.

Одночасно суд роз`яснює, що відповідно до ч. 1 ст. 309 ЦПК України у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або іншою заінтересованою особою.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст.13 Цивільного процесуального кодексу України)

Відповідно до частини другої ст.89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 , заінтересована особа - Дніпровський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві про оголошення фізичної особи померлою, є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.7 ст.235 Цивільного процесуального кодексу України, при ухвалені судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 46, 47 Цивільного кодексу України, ст. 1, 4, 10, 58, 60, 88, 208, 209, 212-215, 218, 234?235, 293, 309, 364 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Дніпровський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві про оголошення фізичної особи померлою, - задовольнити.

Оголосити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку міста Києва, громадянку України, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , - померлою.

Вважати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку міста Києва, громадянку України, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про оголошення фізичної особи померлою.

Після набрання законної сили рішенням суду про оголошення фізичної особи померлою направити рішення суду відповідному органу державної реєстрації актів цивільного стану для реєстрації смерті фізичної особи.

Повний текст рішення виготовлений 13 грудня 2019 року.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 354 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

С у д д я:

П р и с я ж н і: 1.

2.