Справа № 603/609/19
Провадження №2/603/347/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" грудня 2019 р. м. Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Іванчука В. М.

при секретарі : Швець Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Монастириська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Монастириської міської ради Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Монастириської міської ради, в якому просить ухвалити рішення, яким: встановити, що частка померлої ОСОБА_2 в праві спільної власності на земельну ділянку площею 0,0645 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, за адресою: АДРЕСА_1 становила Ѕ; визнати за нею право власності на спадкове майно за законом, яке залишилось після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме, на Ѕ частку земельної ділянки, площею 0,0645 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, до якого входить земельна ділянка площею 0,0645 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно індексний номер 4993939 від 18.06.2013 року. Позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом першої черги, оскільки є дочкою спадкодавця ОСОБА_2 , спадщину прийняла, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. З метою оформлення спадщини, позивач звернулась до приватного нотаріуса Монастириського районного нотаріального округу Пивоварчук О.Є., однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину, що залишилась після смерті ОСОБА_2 позивачу відмовлено, оскільки майно є спільною сумісною власністю, в якому не визначено частки.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, хоча повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи. Від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача Монастириської міської ради в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнає.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного.

Спадкодавець ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 30.10.2018 року Монастириським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис №72.

Як вбачається з копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно, індексний номер 4993939 від 18.06.2013 року, власником земельної ділянки, площею 0,0645 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), є: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Вказане майно є спільною сумісною власністю.

Вищенаведені обставини підтверджуються Інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, щодо об`єкта нерухомого майна №184197760 від 09.10.2019 року.

Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Статтею 368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Пунктом 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається зокрема, при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини.

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.

Виходячи з наведеного, судом встановлено, що спадкодавцю ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, площею 0,0645 га, належала Ѕ частка.

Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла до інших осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Як вбачається з ч.1 ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Позивач ОСОБА_1 є дочкою спадкодавця ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 20.09.1962 року, виданого Олешівською сільською радою Монастириського району Тернопільської області.

Відповідно до копії свідоцтва про одруження, серії НОМЕР_3 , виданого 09.10.1982 року Монастириським районним відділом ЗАГС Тернопільської області, позивач ОСОБА_1 , після реєстрації шлюбу змінила прізвище з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_4 ».

Згідно довідки №1392/07-02 від 10.09.2019 року, виданої Монастириською міською радою Тернопільської області, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та разом із нею були зареєстровані: дочка ОСОБА_1 , 1962 р.н.; зять ОСОБА_5 , 1959 р.н., внучка ОСОБА_6 , 1988 р.н.

Після смерті спадкодавця, позивач звернулась до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, проте, як вбачається із постанови приватного нотаріуса Монастириського районного нотаріального округу Пивоварчук О.Є. «Про відмову у вчиненні нотаріальної дії» №340/01-16 від 09.10.2019 року, частки у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, яка підлягає спадкуванню, є невизначеними, у зв`язку з чим позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Інших спадкоємців, які претендували б на спадкове майно, немає.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини.

Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК).

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

П. 3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року за №24-753/0/4-13, роз`яснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Враховуючи те, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, котрий має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, беручи до уваги те, що нотаріусом відмовлено у вчинені нотаріальної дії щодо видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину на частку земельної ділянки після смерті матері, суд беручи до уваги, що позивач згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України прийняла спадщину у спосіб, визначений ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оцінюючи всі перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 2, 81, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до Монастириської міської ради Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визначити, що частка ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,0645 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:001:0789 згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень Індексний номер витягу 4993939 від 18.06.2013 року, становить Ѕ.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за законом, яке залишилось після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме на:

- Ѕ частку земельної ділянки площею 0,0645 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:001:0789, згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень Індексний номер витягу 4993939 від 18.06.2013 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду через Монастириський районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 .

Відповідач: Монастириська міська рада Тернопільської області, вул.Шевченка, 19, м.Монастириська, .

Суддя В. М. Іванчук