Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 червня 2019 року Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Попрас В.О.,
при секретарі - Томіної І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Харківської області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, -
В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача позов не визнав, надав відзив на позов, в якому зазначається, що посадовими особами органів прокуратури будь-яких протиправних дій відносно позивача не вчинялись, доказів протиправності їх дій під час досудового розслідування у кримінальних провадженнях позивачем не надано, тому просить відмовити в задоволенні позову.
Представник відповідача Державної казначейської служби України в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши докази по справі, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
30.01.2017 р. ОСОБА_1 звернувся до прокуратури Харківської області із заявою про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 відносно ОСОБА_2 . В той же день, подав заяви про вчинення кримінального правопорушення прокурором Харківської місцевої прокуратури №4 Шкоркіною І.О. та слідчим СВ Московського ВП ГУ НП в Харківській області Сидоренко Д.Є. при здійсненні досудового розслідування, а також про вчинення кримінального правопорушення начальником Київського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_5 щодо розгляду заяви про зникнення особи.
02.02.2017 р. ОСОБА_1 звернувся до прокуратури Харківської області із заявою про вчинення кримінального правопорушення суддею Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_6 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 365, 367 КК України.
Повідомлення з прокуратури Харківської області про внесення відомостей до ЄРДР за поданими заявами ОСОБА_1 не отримав.
Після чого ОСОБА_1 звернувся до Червонозаводського районного суду м. Харкова з скаргами на бездіяльність прокурора прокуратури Харківської області та зобов`язання внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Ухвалами Червонозаводського районного суду м. Харкова від 13.03.2017 р., 14.03.2017 р., 16.03.2017 р. скарги ОСОБА_1 були задоволені, зобов`язано уповноважену особу прокуратури Харківської області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за заявами про вчинення кримінального правопорушення, поданих ОСОБА_1

Кримінальні провадження №0000249 та №0000250 від 22.03.2017 за ч.1 ст.365 КК України за фактом перевищення службовими повноваженнями окремими працівниками Московського ВП ГУНП в Харківській області та Харківської місцевої прокуратури №4 та за фактом перевищення службовими повноваженнями окремими працівниками Київського ВП ГУНП в Харківській області направлені до слідчого управління прокуратури області для проведення досудового розслідування.

На виконання ухвали слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 13.03.2017, яка 23.03.2017 р. надійшла до прокуратури області, прокуратурою області внесені відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_1 №6 від 02.02.2017 р. Кримінальне провадження №0000258 від 24.03.2017 за ч.1 ст.365 КК України за фактом перевищення службовими повноваженнями суддею Московського районного суду м. Харкова направлено до слідчого управління прокуратури області для проведення досудового розслідування.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Стаття 16 ЦК України визначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами, діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Згідно ст.1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Разом із цим, у спірних правовідносинах відшкодування моральної шкоди провадиться лише у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють досудове розслідування чи прокуратури завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення її нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем ОСОБА_1 оскаржувалась бездіяльність прокурора прокуратури Харківської області.

Позивач доводить наявність підстав для відшкодування моральної шкоди обставинами, встановленими ухвалами Червонозаводського районного суду м. Харкова.

Проте, процесуальні рішення, на які посилається позивач, та розцінені ним як бездіяльність, інше визначення відповідними уповноваженими особами обсягу і характеру дії при перевірці заяв позивача про скоєння злочину, є предметом оскарження відповідно до правил ст. 303 КПК України, тобто є механізмом реалізації права заявника на контроль в порядку кримінального судочинства за діяльністю уповноважених осіб на здійснення функцій органу досудового розслідування.

В той же час, реалізація позивачем свого процесуального права на оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого під час досудового слідства, не є безумовною підставою для відшкодування моральної шкоди, а сам факт скасування вказаних постанов відповідача не свідчить про протиправність дій прокуратури та завдання такими діями позивачу моральної шкоди.

Ухвали слідчих суддів щодо розгляду скарг позивача, свідчать лише про реалізацію ним передбаченого КПК України права на оскарження процесуальних рішень слідчого, прокурора і не є безумовним доказом неправомірності процесуальних рішень, дій чи бездіяльності у розумінні ст.ст. 1174, 1176 ЦК України.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Статтею 12 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.

Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків.

Обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторін, що встановлено ст.81 ЦПК України.

Позивач не довів належними та допустимими доказами те, що неправомірними діями чи бездіяльністю відповідачів йому завдана моральна шкода, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діями відповідачів та вини відповідачів в заподіянні моральної шкоди, не зазначив з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується, а тому суд відмовляє позивачу в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідачів моральної шкоди.

Приймаючи до уваги викладене, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 263 265 ЦПК України, ст. ст. 23, 1167, 1174, 1176 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У випадку проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк для апеляційного оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмовити у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Повний текст рішення складено 21.06.2019 року.

СУДДЯ