Справа № 357/7537/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2019 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Ярмола О. Я. ,

при секретарі - Сінчук О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Біла Церква в залі суду № 5 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 19.11.1988 року, від шлюбу мають повнолітню доньку, на даний час сім`я розпалася, через конфліктні ситуації, подружжя проживає окремо, не ведуть спільного господарства не підтримують шлюбних стосунків, а тому позивач просив розірвати шлюб.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав.

Відповідач позов не визнала, зазначивши, що існують не вирішені питання щодо спільного майна.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що сторони 19.11.1988 року зареєстрували шлюб. Сторони мають повнолітню доньку ОСОБА_3 1989 року народження. Наведене підтверджується матеріалами справи .

Судом встановлено, що сторони тривалий час проживають окремо, позивач не бажає відновлювати відносини, вказує, що причинами розірвання шлюбу є постійні конфлікти, відсутність почуттів, наявність у дружини іншого чоловіка, окреме проживання протягом восьми років.

Відповідач неодноразово просила відкласти розгляд справи та в судовому засіданні 20.12.2019 року знову просила не вирішувати позов, ствердила, що близько п`яти років не проживає однією сім`єю з позивачем, має іншого чоловіка з яким, останнім часом, не ладнаються відносини, а тому відповідач вважає, що можливе відновлення відносин з позивачем та бажає повернутися жити до нього.

Задовольняючи позов, суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність.

Згідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

На підставі викладеного, враховуючи категоричну позицію позивача щодо розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження їхнього шлюбу є недоцільним, і це суперечить інтересам позивача. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, при наявності бажання обох сторін, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки підстави для його збереження відсутні, на що було вказано вище в рішенні.

Позивач не ставить вимогу про відшкодування судових витрат.

Відповідач не просила змінювати прізвище.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 24, 110, 112,113 СК України, 10,19,137,1258,263,264,354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 19.11.1988 року у відділі РАЦС Білоцерківського міськвиконкому, актовий запис № 1697 - розірвати.

Після розірвання шлюбу прізвище відповідача залишити « ОСОБА_2 ».

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

СуддяО. Я. Ярмола