Справа № 300/512/19
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді Бисага Т.Ю.

суддів:Собослоя Г.Г., Куштана Б.П.,

за участі секретаря: Балаж Н.С.,

за участі сторін - ОСОБА_1 , представників - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Воловецького районного суду від 26 вересня 2019 року, головуючий суддя Софілканич О.А. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа: орган опіки та піклування Воловецької РДА про усунення перешкод у користуванні житлом та вселення,

В С Т А Н О В И В:

19.06.2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Воловецького районного суду Закарпатської області з вищезазначеним позовом.

В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що позивачка перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 з 28.04.2007 року до часу його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 . Проживало подружжя з двома дітьми за адресою АДРЕСА_1 в будинку з матір`ю чоловіка - ОСОБА_4 . За час шлюбу позивачка з чоловіком провели ремонтні роботи двох кімнат батьківського будинку, придбали нову побутову техніку. Після смерті ОСОБА_5 відповідачка протиправно виселила позивачку з дітьми із займаної житлової площі. Просить суд зобов`язати відповідача ОСОБА_4 усунути перешкоди у користуванні будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом вселення позивачки з неповнолітніми дітьми до будинку та передачі ключів від частини будинку, в якому вони проживали.

Рішенням Воловецького районного суду від 26 вересня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу в якій просить рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Зокрема, зазначає, що суд першої інстанції неправильно встановив обставини, які слугували підставою для звернення до суду, а саме дійшов висновку, що вчинення позивачці відповідачкою перешкод у користуванні житлом та примусове виселення ОСОБА_1 з житлового будинку не доведені.

В судовому засіданні ОСОБА_5 та її представник підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Представник відповідача просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторони, представників, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 28.04.2007 року ОСОБА_5 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб у виконкомі Жденіївської селищної ради Воловецького району, актовий запис №1.

Під час даного шлюбу у сторін народилося двоє дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Подружжя з дітьми з часу одруження проживало в житловому будинку АДРЕСА_1 , проводили поточні ремонти, купляли побутову техніку та предмети побуту, що підтвердили в судовому засіданні свідки та не заперечують сторони.

Право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 не зареєстровано у встановленому законом порядку.

ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловік позивачки ОСОБА_5 помер, що стверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_1 від 15.05.2019 року.

Згідно з ст.156 Житлового кодексу України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Відповідно до ч.1 ст.405 Цивільного кодексу України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

У відповідності до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Як встановлено судом - ні ОСОБА_5 , ні позивачка ОСОБА_1 , ні відповідачка ОСОБА_4 не є власниками житлового будинку АДРЕСА_1 . Право власності на дане нерухоме майно взагалі не зареєстроване за жодною особою.

Судом першої інстанції було допитано свідків, які підтвердили, що ОСОБА_1 сама з власної ініціативи добровільно вирішила з`їхати з житлового приміщення до своїх батьків. Також позивачка забрала з собою особисті речі та техніку.

Факт примусового виселення позивачки з дітьми не знайшов свого підтвердження.

За таких обставин, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду не спростовують. Судове рішення ухвалено судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, у відповідності до ст. 375 ЦПК України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення - залишити без змін.

Керуючись ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. ст. 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Воловецького районного суду від 26 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 17 грудня 2019 року.

Головуючий

Судді