Справа 279/5115/19
Номер провадження 2/279/2019/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" грудня 2019 р.

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі :

головуючого судді Коваленко В.П.

при секретарі Петрук О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк « Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач АТ КБ « ПриватБанк » звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_1 , в якому просить стягнути із відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 127422 гривні 37 копійок.

В підтвердження своїх вимог посилається на те, що 20.05.2011 року відповідно до укладеного договору ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 12800 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок . Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Щодо зміни кредитного ліміту банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт.

Власник карти зобов"язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту згідно п. 1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг.

АТ КБ «Приватбанк» свої зобов"язання за договором та угодою виконав у повному обсязі і надав відповідачеві кредит у розмірі, встановленому договором.

Відповідач не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобовязаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості . У зв"язку з чим відповідач станом на 18.08.2019 року має заборгованість в сумі 439712,79 грн. Оскільки законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом. Таким чином заборгованість до стягнення становить 127422,37 грн., яка складається з наступного: 93044,78 грн. - заборгованість за простроченим тілом тредиту; 34377,59 грн. - пеня за прострочене зобов"язання за період з 20.05.2011 по 01.03.2018.

Відповідно до ч.1 ст.274 ЦПК України, справу розглянуто у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідач ОСОБА_1 у встановлений судом строк, на адресу суду відзиву на позовну заяву не надала, хоча повідомлялася про час та місце розгляду справи належним чином і в передбаченому законом порядку, про що свідчить конверт із вмістом виклику , який повернувся без вручення адресату, за закінченням встановленого строку зберігання та оголошення на офіційному веб сайті суду.

Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступного висновку .

Судом встановлено, що 20.05.2011 року між АТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_1 було укладено договір б/н, відповідно до якого Банк надав останній кредитні кошти в розмірі 12800 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Кредитний договір укладений між сторонами шляхом підписання анкети - заяви, у якій зазначено, що вона разом із пам"яткою клієнта, умовами і правилами надання баенківських послуг, а також тарифами банку становить договір про надання банківських послуг. У заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Пам"яткою клієнта , Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становаить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася та погодилася з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. До кредитного договороу банк додав витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку.

Згідно наданого банком розрахунку заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 18.08.2019 року становить 439712, 79 гривень, яка складається з наступного :0,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту;

93044,78 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту;

0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками;

344268,01 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов"язання ;

2400,00 грн. - заборгованість за нарахованою пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 гривень.

Оскільки кредитодавець на свій розсуд вимагає частину заборгованості,яка складається із : 0,00 грн. - тіло кредиту; 34377,59 грн. нарахована пеня за прострочене зобов"язання за період з 20.05.2011 року по 01.03.2018.

Згідно частин першої,другої статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах,телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст підписаний сторонами.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договром є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов"язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов"язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови,що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит на сплатити проценти.

За правилами ст. 634 ЦК України договром приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець ( в даному випадку АТ КБ "Приватбанк".

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв"язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до ч.1ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов"язання . Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов"язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов"язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами 1,2 статті 551 ЦК України визначено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики , він зобов"язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладання кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У заяві позичальника від 20.05.2011 року процентна ставка не зазначена.

Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов"язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Банк, пред"являючи вимогу про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник) , стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за нарахованою пенею за прострочене зобов"язання за період з 20.05.2011 по 01.03.2018.

Позивач, обгрунтовуючи право вимоги в цій частині, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 20.05.2011, посилався на витяг з тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" та витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено у постанові Верховного Суду від 11 березня 2015 року (провадження №6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у анкеті - заяві домовленості сторрін про сплату відсотків за кормстування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком витяг з Тарифів та витяг з Умов не можуть розцінгюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Крім того, обгрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Відповідно до правової позиції, викладеної в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 №342/1809/17, Правила надання банківських послуг Приватбанку, з огляду на їх мінливий характер , не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов"язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Оскільки позивачем надано докази на підтвердження наявності заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 93044,78 гривень, то в цій частині суд вимоги задовольняє.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.263-265 ЦПК України, ст.ст. 549,1054 ЦК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , номер картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" ( м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, , рахунок № НОМЕР_2 , МФО 305299,) заборгованість за простроченим тілом кредиту в сумі 93044,78 (дев"яносто три тисячі сорок чотири) гривні 78 копійок.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційного порядку протягом 30 днів безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Суддя Коростенського

міськрайонного суду В.П.Коваленко