Провадження № 6/522/1455/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2019 року Приморський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого - судді Чернявської Л.М.,

при секретарі судового засідання Пейкова О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в м.Одесі подання головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2018 року головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документу ОСОБА_1 до виконання зобов`язань покладених на нього рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 20.06.2017 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Марфін Банк» суму заборгованості за кредитним договором 881838,65 доларів США та 32245,52 грн., з яких заборгованість за наданим кредитом у сумі 830800 доларів США, заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом у сумі 51038,65 доларів США, заборгованість по пені за несплату основного боргу у сумі 19062,35 грн., заборгованість по пені за несплату процентів у сумі 13183,17 грн.

В обґрунтування подання заявник зазначив, що у відділі ДВС перебуває виконавче провадження ВП № 54468212 з примусового виконання виконавчого листа за рішенням суду.

Державним виконавцем були вжиті заходи примусового виконання рішення суду, та встановлена наявність у боржника нерухомого майна, на яке звернуто стягнення, однак сума вартості майна є недостатньою для повного задоволення вимог стягувача.

Згідно інформації УПФУ наданої на запит державного виконавця боржник не працює, пенсію не отримує; за інформацією, наданою Державною фіскальною службою, платник податків, з вказаним ідентифікаційним органом, на обліку не перебуває. Будь-якого іншого майна, належного боржникові не виявлено.

Оскільки, майно і джерела доходів у боржника відсутні, виконавчі документи не виконані, державний виконавець звернувся до суду з вказаним поданням, так як вважає, що боржник ОСОБА_1 ухиляється від виконання рішення суду, в якому просив тимчасово обмежити боржника у праві виїзду за кордон.

Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 16 жовтня 2018 року подання відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України протимчасове обмеженняу праві виїзду замежі України боржника без вилучення паспортного документа задоволено.

15 листопада 2018 року до суду надійшов лист Головного центру обробки спеціальної інформації Прикордонної служби, яким проінформовано, що на виконання ухвали Приморського районного суду міста Одеси від 16.10.2018 року за цивільною справою №522/13336/13 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , введено до відповідної бази даних Державної прикордонної служби України.

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою відмовити у задоволенні подання, посилаючись на порушенням норм процесуального права.

Постановою Одеського апеляційного суду від 28 листопада 2019 року ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 16 жовтня 2018 року скасовані з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

10 грудня матеріали справи надійшли до суду, а 16 грудня 2019 року справа передана для розгляду судді.

Ухвалою від 17 грудня 2019 року справа прийнята для розгляду.

Дослідивши матеріали подання, перевіривши їх доказами, суд вважає, що подання не підлягає задоволенню, виходячи з наступних обставин.

Як вбачається із наданих суду документів, 20 червня 2017 року Приморським районним судом міста Одеси виданий виконавчий лист № 522/13336/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» (код 21650966) суму заборгованості за кредитним договором 881 838,65 доларів США та 32 245,52 грн., з яких заборгованість за наданим кредитом у сумі 830 800 доларів США, заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом у сумі 51 038,65 доларів США, заборгованість по пені за несплату основного боргу у сумі 19 062,35 грн., заборгованість по пені за несплату процентів у сумі 13 183,17 грн..

09.08.2017 року постановою Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відкрито виконавче провадження (ВП № 54468212).

Державним виконавцем вчинялись дії щодо примусового виконання судового рішення.

Постановою Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 01.10.2018 року виконавчий лист № 522/13336/13-ц, виданий 20.06.2017 року про стягнення з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» (код 21650966) суму заборгованості за кредитним договором 881 838,65 доларів США та 32 245,52 грн., з яких заборгованість за наданим кредитом у сумі 830 800 доларів США, заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом у сумі 51 038,65 доларів США, заборгованість по пені за несплату основного боргу у сумі 19 062,35 грн., заборгованість по пені за несплату процентів у сумі 13 183,17 грн.та авансовий внесок у розмір 31949,00 гривень повернуті стягувачу.

Порядок вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України визначено у ст.441 ЦПК України, відповідно до якої питання про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Відповідно до п.5 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено також у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Згідно ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених вищевказаним законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п.19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, укладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Отже, задоволення подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.

При цьому під ухиленням від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, слід розуміти такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею таких обов`язків.

У зв`язку з цим, з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, суду належить з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Однак, при зверненні до суду із поданням державним виконавцем не було надано доказів на підтвердження умисного ухилення боржника від виконання рішення суду, тоді як сам по собі факт невиконання його у встановлений державним виконавцем строк для добровільного виконання покладених на боржника зобов`язань не може бути підставою для обмеження особи у праві виїзду за межі України.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

В силу ст. 13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Позиція щодо неправомірності заборони виїзду за кордон без оцінки індивідуальних обставин боржника на підставі лише факту наявності невиконаного грошового зобов`язання, викладена у рішенні ЄСПЛ у справі «Хлюстов проти Росії».

За положенням законодавства тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон може мати місце лише у виключних випадках і повинно використовуватись лише як крайній захід після реалізації всіх можливих та передбачених законом засобів примусового виконання судового рішення, оскільки стосується гарантованого ст. 33 Конституції України особистого майнового права особи вільно залишати територію України та права на свободу пересування, передчасне і безпідставне обмеження яких є неприпустимим.

Керуючись ст.ст. 258-260, 441 ЦПК України, суд

постановив:

У задоволенні подання Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про тимчасове обмежання у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , до виконання зобов`язань, покладених виконавчим листом 522/13336/13-ц, виданим Приморським районним судом міста Одеси 20 червня 2017 року відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на ухвалу суду подається до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд міста Одеси протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали.

Суддя Л. М. Чернявська 18.12.2019