Справа № 274/2381/18
Провадження № 2/0274/461/19
Рішення
31.01.2019 року Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого судді Вдовиченко Т.М., з участю секретаря судового засідання Рудич М.О., представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бердичева Житомирської області цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства КБ "Приватбанк", третя особа - приватний нотаріус Бердичівського міського нотаріального округу Житомирської області ОСОБА_5 про припинення договору іпотеки,-
В с т а н о в и в :
В травні 2018 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою, згідно якої просить припинити дію іпотечного договору № ZRSWGA00000111 від 19.01.2007 року, укладеного між нею та відповідачем, яким в забезпечення кредиту позичальника ОСОБА_6 надано в іпотеку квартиру №73, по вул. Іллічевська, 30-а, в м.Бердичеві, з проведенням державної реєстрації припинення обтяження нерухомого майна іпотекою одночасно із зняттям заборони на зазначене вище майно позивача, накладеної при посвідченні договору іпотеки.
В обґрунтування пред"явлених вимог посилається на те, що 19.01.2007 р. між нею та ПАТ КБ "Приватбанк" був укладений іпотечний договір № ZRSWGA00000111, яким в забезпечення кредиту позичальника ОСОБА_6 надано в іпотеку квартиру №73, по вул. Іллічевська, 30-а, в м.Бердичеві.
В подальшому позивачка звернулась до відділення ПАТ КБ "Приватбанк" з заявою надати довідку, необхідну для нотаріуса, як підставу вилучення запису з єдиного реєстру на обтяження квартири та зняття її з іпотеки. Однак, у відповідь на заяву отримала фактично відмову, яка обґрунтовується тим, що оскільки борг позичальником не погашено, банк не надасть відповідні документи для зняття заборони та іпотеки вказаного майна. Позивачка вважає таке посилання безпідставним, посилаючись на те, що ПАТ КБ "Приватбанк" відмовився від вимог до іпотекодавця ОСОБА_4
Окрім того, всупереч нормам ч. 9 ст. 16 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" відповідач не здійснює дій щодо зняття з реєстрації заборон, що створює перешкоду позивачці у користуванні нею майном (квартирою), яка належить їй на праві власності.
Так само, як і в нотаріуса відсутні підстави щодо зняття обтяження за місцем знаходження майна.
Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позову ОСОБА_4, просив суд відмовити у його задоволенні за безпідставністю з тих підстав, що борг на даний час позичальником ще не погашений, відмови від позовних вимог до позивача під час розгляду цивільної справи № 274/6972/14-ц зі сторони банка не було, було змінено предмет та підстави позову, позивачку виключено зі складу осіб, які приймали участь у справі.
Письмові пояснення відповідача долучено до матеріалів справи (а.с. 36-37).
Третя особа - приватний нотаріус Бердичівського міського нотаріального округу ОСОБА_5 в судове засідання не з"явився, на адресу суду надав заяву про розгляд справи у його відсутності, згідно якої просить винести рішення згідно чинного законодавства (а.с. 35).
Суд, вислухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, прийшов до висновку про відмову в позові, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 19.01.2007 р. між ЗАТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_6 (Позичальник) було укладено кредитний договір № ZRSWGA00000111 від 19.01.2007 р., відповідно до умов якого Банк зобов'язався надати Позичальникові кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк з 19.01.2007 р. по 18.01.2017 р. включно у вигляді непоновлювальної кредитної лінії (далі Кредит) у розмірі 100 000,00 грн. на споживчі потреби, а також у розмірі 10 240,00 грн. на сплату страхових платежів, зі сплатою за користування Кредитом відсотків у розмірі 1,17% на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 1,5% від суми виданого Кредиту у момент надання Кредиту та винагороди надання фінансового інструменту у розмірі 0,2% від суми виданого Кредиту щомісяця в період сплати, відсотків за дострокове погашення Кредиту. Періодом сплати вважати період з 20 по 25 число кожного місяця. При порушенні Позичальником зобов'язання зі сплати відсотків за користування Кредитом та винагороди за надання фінансового інструменту Банк має право нарахувати, а Позичальник зобов'язується сплатити пеню у розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1,00 грн. за кожний день прострочення (а.с. 10).
В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором ОСОБА_4 та ПАТ КБ "Приватбанк" 19.01.2007 р. уклали договір іпотеки № ZRSWGA00000111. Згідно з договором іпотеки позивач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: двокімнатну квартиру загальною площею 44,80 кв.м., житлова площа 20.70 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на квартиру від 05.06.2006 року, видане відділом з надання житлово - комунальних послуг міськвиконкому, який зареєстровано в Державному комунальному підприємстві "Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації" 12.01.2007р. за реєстровим номером № 15132099. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 131000 грн. 00 коп. (а.с.16-17).
Згідно рішення Бердичівського міськрайонного суду від 12.09.2016 р. позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_6 про звернення стягнення задоволено. Вирішено стягнути з ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором № ZRSWGA00000111 від 19.01.2007 р. у розмірі 837 617,01 грн (а.с. 10).
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" зверталося з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_7, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_6, у якому, з урахуванням позовної заяви від 13.03.2015 р., яка була прийнята до розгляду ухвалою суду від 27.03.2015 р., просило в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором ZRSWGA00000111 від 19.01.2007 р. в розмірі 837 617,01 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме двокімнатну квартиру загальною площею 44,80 кв. м., житловою площею 30,70 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, шляхом продажу ним вказаного предмета іпотеки (на підставі договору іпотеки № ZRSWGA00000111 від 19.01.2007 р.) з укладенням від свого імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмета іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ним всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки, виселити ОСОБА_4 та ОСОБА_7, які зареєстровані у квартирі (предмет іпотеки), розташованій за адресою: АДРЕСА_2.
31.05.2016 р. від Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" надійшла заява від 31.05.2016 р., у якій Банк просить прийняти її до розгляду, залучити до розгляду справи ОСОБА_6 як співвідповідача, стягнути на його користь з ОСОБА_6 заборгованість за кредитним договором ZRSWGA00000111 від 19.01.2007 р. в розмірі 837 617,01 грн.
Ухвалою суду від 31.05.2016 р. заяву від 01.09.2015 р. про зміну предмету позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" було прийнято до розгляду та залучено до участі у справі як співвідповідача ОСОБА_6.
12.09.2016 р. від Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" надійшла заява від 12.09.2016 р., у якій Банк, посилаючись на те, що у справі було змінено предмет позову та залучено як відповідача ОСОБА_6, і що через це жодних позовних вимог до ОСОБА_4 та ОСОБА_7 не пред'явлено, просив виключити ОСОБА_4 та ОСОБА_7 з числа сторін у справі.
Зазначена заява була розглянута у судовому засіданні 12.09.2016 р., у яке особи, які беруть участь у справі, не з'явились, та ухвалою від 12.09.2016 р. її було задоволено: ОСОБА_4 та ОСОБА_7 виключено з числа відповідачів у справі, оскільки, враховуючи статтю 12 Цивільного процесуального кодексу України (Диспозитивність цивільного судочинства), Публічному акціонерному товариству Комерційний банк "ПриватБанк" як позивачу належить право визначати осіб, до яких пред'являти позов (відповідачів).
Вказана ухвала окремим процесуальним документом не оформлювалась, її було постановлено без виходу до нарадчої кімнати.
Оскільки, як зазначено вище, особи, які беруть участь у справі, у судове засідання 12.09.2016 р. не з'явились, то фіксування судового засідання технічним засобом не здійснювалось, що передбачено було частиною другою статті 197 Цивільного процесуального кодексу України.
У зв'язку з непроведенням фіксування судового засідання технічним засобом журнал судового засідання не вівся, що було передбачено частиною першою статті 198 Цивільного процесуального кодексу України (а.с. 11).
Таким чином судом достовірно встановлено, що при розгляді цивільної справи № 274/6972/14-ц позивачем ПАТ КБ " Приватбанк" не подавалося клопотання про відмову від позовних вимог до ОСОБА_4, оскільки прийняття відмови від позовних вимог ( або частини позовних вимог) є наслідком закриття провадження у справі, ухвала суду оформлюється виключно окремим процесуальним документом та підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов"язання.
Статтею 1 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні та користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про іпотеку», іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом.
Взаємні права і обовязки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону.
Частина 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що іпотека має похідний характер від основного зобовязання і є дійсною до припинення основного зобовязання або до закінчення строку дії іпотечного договору.
У разі порушення боржником основного зобовязання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.
Згідно ст. 599 ЦК України, зобов"язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Стаття 12 Закону України «Про іпотеку» визначає право іподекодержателя у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.
Також статтею 17 Закону передбачено, що іпотека припиняється у разі: припинення основного зобовязання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом.
Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що за відсутності заборгованості боржника за кредитним договором, договір іпотеки, який укладений для забезпечення виконання боржником зобов"язань за кредитним договором, може бути припиненим, оскільки основне зобов"язання є припиненим.
Однак, на даний час зобов'язання за кредитним договором № ZRSWGA00000111 від 19.01.2007 року перед Банком не виконане. Станом на 05.11.2018 р. зазначене рішення не виконано і загальний розмір заборгованості перед Банком за вказаним кредитним договором становить 1.897.690 грн.
Також щодо вимоги позивача провести державну реєстрацію припинення обтяження нерухомого майна іпотекою одночасно із зняттям заборони на зазначене вище майно позивача, накладеної при посвідченні договору іпотеки, суд визнає її передчасною, виходячи з наступного.
Нормами Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що державна реєстрація припинення іпотеки, обтяження проводиться на підставі заяви обтяжувача (відповідача), яку він зобов"язаний подати протягом п"яти робочих днів з дня припинення іпотеки, обтяження самостійно або на письмову вимогу боржника чи іншої особи, права якої порушено через наявність таких реєстраційних записів.
Однак, як встановлено в судовому засіданні з досліджених матеріалів справи, іпотека на даний час не припинена.
Згідно з вимогами ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту визнання правочину недійсним, позивач в силу ст. 12 ЦПК України, зобов'язаний довести правову та фактичну підставу недійсності правочину.
Частиною 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно з ч. 1 ст 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Враховуючи зазначене вище, суд прийшов до висновку, що позивач, звертаючись до суду, не навела підстав, визначених законом, щодо припинення іпотеки, а також документально не підтвердила свої позовні вимоги щодо відмови відповідача від позовних вимог до неї, як відповідача в цивільній справі №274/6972/14-ц.
На підставі викладеного, суд прийшов до висновку, що позов ОСОБА_4 є безпідставним, а тому у його задоволенні слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-
В и р і ш и в :
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства КБ " Приватбанк", третя особа - приватний нотаріус Бердичівського міського нотаріального округу Житомирської області ОСОБА_5 про припинення договору іпотеки, відмовити за безпідставністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання , має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно п.п.15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги можуть також подаватися учасниками справи до або через відповідні суди.

Повний текст рішення виготовлено 04 лютого 2019 року.

Головуючий : Т.М. Вдовиченко