№ 336/6964/18
провадження № 2/336/780/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне/

28 січня 2019 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Дмитрюк О.В.,

за участю секретаря Когут С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

13.11.2018 р. ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначила, що на підставі договору дарування частини житлового будинку від 14.12.2001 р., посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_3 їй на праві приватної власності належить 23/100 частки житлового будинку № 113 по вул.Мокрянській в м.Запоріжжі.

Будинок розділений на чотири окремих квартири. Вона та її син ОСОБА_2 зареєстровані в ІНФОРМАЦІЯ_1.

З квітня 2013 р. ОСОБА_2 в її квартирі не проживає, так як поїхав до м.Київ, та не має наміру повертатись до м.Запоріжжя. В квартирі відсутні особисті речі відповідача, він не сплачує комунальні платежі за послуги, житлом не користується та не цікавиться.

Реєстрація відповідача в належній позивачу квартирі створює перешкоди в користуванні та розпорядженні майном.

За позовом ОСОБА_1, посилаючись на ст.ст.15, 16, 317, 319, 321, 391 ЦК України, ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», просить визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою № 4 в будинку № 113 по вул.Мокрянській в м.Запоріжжя.

Ухвалою судді від 21.11.2018 р. було відкрито провадження та справа призначена до судового розгляду на 18.12.2018 р.

18.12.2018 р. розгляд справи було відкладено на 28.01.2019 р. на підставі ч.4 ст.223 ЦПК України для повторного виклику відповідача.

Позивач подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує, просить задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Розгляд справи за відсутності учасника справи узгоджується з положеннями ч.3 ст.211 ЦПК України.

Відповідач до суду повторно не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не подавав.

Суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч.4 ст..223 та ч.1 ст.280 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію позивача, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що на підставі договору дарування частини житлового будинку, посвідченого 14.12.2001 р. приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3, ОСОБА_1 належить 23/100 частин житлового будинку № 113 по вул.Мокрянській у м.Запоріжжі (а.с.8, 10).

У згаданому житловому будинку зареєстрований відповідач по справі (а.с.18).

ОСОБА_2 за місцем реєстрації не мешкає з 2013 р., що підтверджено актом підтвердження фактичного проживання від 06.11.2018 р. (а.с.13).

Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування або розпорядження своїм майном.

Ст..383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб.

Відповідно до ч.2 ст.386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися о суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Згідно ч.2 ст.405 ЦК України, член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку.

Оцінивши наведені обставини справи у відповідності з вимогами ст.12 ЦПК України, суд дійшов висновку про задоволення позову ОСОБА_1 в частині визнання відповідача таким, що втратив право користування належною позивачеві часткою житлового будинку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 261, 264, 265, 280-284, 354ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

ПозовОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, РНОКПП не відомий) таким, що втратив право користування 23/100 частками (квартира № 4) будинку № 113 по вул.Мокрянській в м.Запоріжжя.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Апеляційного суду Запорізької області протягом тридцяти днів.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Дмитрюк