ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2019 року

м.Суми

Справа №575/1130/18

Провадження № 22-ц/816/526/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кононенко О.Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В.І., Левченко Т.А.,

сторони:

позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_1,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк»,

на рішення Великописарівського районного суду Сумської області від 21 листопада 2018 року у складі судді В'юник Н.Г., ухвалене у смт Велика Писарівка, повний текст якого складено 23 листопада 2018 року,

в с т а н о в и в :

У серпні 2018 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 25 травня 2010 року між банком та відповідачем укладено кредитний договір, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 500 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, що може бути змінений банком. Позивач свої зобов'язання перед відповідачем виконав та надав кредит в розмірі, встановленому договором. Оскільки ОСОБА_1 належним чином не виконувала зобов'язання за кредитним договором, станом на 05 серпня 2018 року у неї виникла заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 24834,00 грн, з яких: 10972,26 грн - нараховані відсотки за користування кредитом, 13025,35 грн - нарахована пеня, 500 грн - штраф (фіксована частина), 1158,76 грн - штраф (процентна складова). У зв'язку з цим, позивач просив стягнути із відповідача заборгованість за кредитним договором.

Рішенням Великописарівського районного суду Сумської області від 21 листопада 2018 року в задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено за необґрунтованістю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

При цьому вказує, що позивачем надані належні та допустимі докази, які свідчать про те, що він має право на стягнення з відповідача всіх сум, заявлених у позові. Зазначає, що укладаючи кредитний договір, відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, Тарифами банку складають між нею та банком договір, умови якого вона зобов'язується виконувати, що підтверджується підписом у заяві. Зазначає, що банком не пропущено строків давності, оскілки строк дії карти до лютого 2022 року, а останній платіж відповідачем здійснено 25 липня 2018 року.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідачем не направлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (на 1 січня 2018 року: 1762*100= 176200 грн), розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 25 травня 2010 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № б/н, за умовами якого відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Також, відповідачем, цього ж дня, підписано довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», умовами якої визначені, зокрема, розмір відсотків за користування кредитними коштами, випадки застосовування та розмір неустойки.

Додані банком до позовної заяви Витяг з Умов і правил надання банківських послуг в ПриватБанку при укладенні кредитного договору 25 травня 2010 року відповідачем особисто не підписані.

Факт видачі кредитної картки (остання строком дії до лютого 2022 року) та користування кредитними коштами підтверджується випискою з карткового рахунку та відповідачем не оспорюється.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 належним чином не виконувала своїх зобов'язань за кредитним договором, внаслідок чого у неї виникла заборгованість.

Відповідно до розрахунку позивача, станом на 05 серпня 2018 року заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором складає 24834,00 грн, з яких: 10972,26 грн - нараховані відсотки за користування кредитом, 13025,35 грн - нарахована пеня, 500 грн - штраф (фіксована частина), 1158,76 грн - штраф (процентна складова).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що на час звернення банка до суду із позовом заборгованість за кредитним договором відсутня, оскільки заборгованість по тілу кредиту позивачем не визначається, а просить стягнути лише відсотки та неустойку без зазначення, на яку суму заборгованості (тіло кредиту) проведені такі нарахування.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками місцевого суду, виходячи з наступного.

Відповідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Також, виконання грошового зобов'язання може забезпечуватись, зокрема, неустойкою - пеня, штраф (ст. ст. 546, 549 ЦК України).

Таким чином, кредитний договір укладається в письмовій формі, в якому його сторонами погоджується розмір кредиту, умови його надання, повернення, сплати процентів за користування кредитом, застосування неустойки, у разі неналежного виконання зобов'язання.

Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За приписами ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно зі ст. 526, ч. 1 ст. 530 ЦПК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 534 цього Кодексу визначено, що у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов'язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов'язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позову банку, оскільки законом визначено порядок погашення кредитної заборгованості, а саме в першу чергу погашаються проценти та неустойка, а потім тіло кредиту.

Про досягнення сторонами кредитного договору іншого порядку погашення кредиту, всупереч вимогам ст. ст. 12, 81 ЦПК України, банком доведено не було, а підписана відповідачем анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг та довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» таких умов не містить.

Таким чином, банк не скористався своїм правом на стягнення процентів та неустойки, як це передбачено умовами кредитного договору, що підтверджується фактичними вимогами банку, згідно з якими, заборгованість з тіла кредиту позивачем не визначається, а просить стягнути лише відсотки та неустойку без зазначення, на яку суму заборгованості (тіло кредиту) проведені такі нарахування.

Що стосується висновку суду про пропуск банком строку позовної давності в мотивувальній частині рішення, то такий висновок є помилковим, оскільки з наданої банком до суду першої інстанції довідки (а.с. 66) вбачається, що на підставі укладеного між сторонами у справі кредитного договору від 25 травня 2010 року відповідачу видавалось декілька кредитних карток, остання строком дії до лютого 2022 року.

Однак, вказаний висновок суду не впливає на правильність вирішення заявленого спору, оскільки суд відмовив позивачу у задоволенні позову по суті вимог, а тому колегія суддів апеляційного суду не вбачає підстав для скасування правильного по суті і законного рішення з одних лише формальних міркувань.

Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються вищенаведеними обставинами справи та нормами матеріального права.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ч. 13 ст. 7, ст. ст. 367-369, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банка «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Великописарівського районного суду Сумської області від 21 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді : О.Ю. Кононенко

В.І. Криворотенко

Т.А. Левченко