справа № 570/3030/19
провадження № 2/570/1120/2019
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

24 грудня 2019 року

Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді Кушнір Н.В.

з участю секретаря судового засідання Кмін В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області /м.Рівне, вул.C.Петлюри, 10/ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Релігійної громади Української Православної Церкви Київського патріархату у смт.Клевань (приобласному госпіталі інвалідів Великої Вітчизняної війни) Рівненського району, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Рівненського районного нотаріального округу Дацюк Світлана Георгіївна про визначення частки спадкоємців у спадковому майні,

в с т а н о в и в:

покликаючись, що внаслідок відмови приватного нотаріуса у видачі свідоцтва про права на спадщину за заповітом вони не можуть реалізувати свої права, а Релігійна громада спадщину не прийняла, позивачі у поданій 21 червня 2019 року позовній заяві, вимоги по якій уточнені 17 жовтня 2019 року, просять визнати за кожним з них відповідно 50/127 та 27/127 за заповітом і 25/127 та 25/127 за законом у спадщині на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 1,27 га, кадастровий номер: :076020:0058, що належала на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 058851, виданого 05 серпня 2009 року ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У поданих до суду заявах позивачі та представник позивача позов підтримують, представник відповідача позов визнає, зазначає, що спору між ними немає.

Учасників справи відповідно до ст.ст.128-130 ЦПК України належним чином повідомлено про дату, час і місце розгляду справи, просять справу слухати у їх відсутність, третя особа до суду не з"явилася. Зважаючи на те, що явку сторін не визнано обов`язковою, враховуючи достатність матеріалів справи для прийняття рішення та доказів про правовідносини сторін, відсутність необхідності заслуховувати їх особисті пояснення з приводу спору, суд, беручи до уваги встановлені строки розгляду цивільних справ, думку сторін, дійшов висновку про можливість розглянути справу у їх відсутність та у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов таких висновків.

Вимоги ст.264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Позивачі скористалися правовою допомогою.

Встановлено, що позивачі є дітьми ОСОБА_3 , який ІНФОРМАЦІЯ_1 помер.

Після його смерті відкрилася спадщина на майно, яке складається із земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства загальною площею 1.61 (одна ціла шістдесят одна сота) гектара, яка розташована на території Зорянської сільської ради Рівненського району Рівненської області та належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 058851, виданого 05.08.2009 року: №1 площею 1,2685 кадастровий номер 56 020 0058 та № 2 площею 0,3361 кадастровий номер: 56 006 0229.

Згідно заповіту від 30 червня 2010 року за №2321, який частково змінює раніше складений ним заповіт від 05 березня 1999 року, спадкодавець заповів вказану земельну ділянку сторонам, поділивши землю між ними таким чином:

ОСОБА_1 та релігійній громаді по 0.50 гектара з земельної ділянки № НОМЕР_1 , кадастровий номер: 56 020 0058;

ОСОБА_2 - 0.27 гектара з ділянки № 1, кадастровий помер: 56 ?46 849 00 07 020 0058, та всю земельну ділянку № НОМЕР_2 , кадастровий номер: 56 006 0229 площею 0.34 (нуль цілих тридцять чотири сотих) гектара.

Позивачі, дотримуючись строку для прийняття спадщини, звернулися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті батька.

У провадженні приватного нотаріуса Рівненського районного нотаріального округу Рівненської області Дацюк Світлани Георгіївни знаходиться спадкова справа №138/2018 на майно ОСОБА_3 , спадкоємцями після якої є позивачі, що підтверджується довідкою від 22 січня 2019 року №73/02-14 та Витягом про реєстрацію у Спадковому реєстрі №52624898 від 16 липня 2018 року.

Постановою про відмову у вчинення нотаріальної дії від 04 квітня 2019 року №498/02-31 приватним нотаріусом Дацюк С.Г. відмовлено позивачам як спадкоємцям у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказану земельну ділянку у зв`язку з невідповідністю даних заповіту: площі земельної ділянки, не зазначена частка кожного спадкоємця у спадщині.

Листом Міськрайонного управління у Рівненському районі та м.Рівному відділу у Рівненському районі Головного Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області від 16 квітня 2019 року роз`яснено щодо невідповідності площі земельної ділянки та зазначено, що площа земельних ділянок, яка зазначена у Витягах з Державного земельного кадастру про земельну ділянку визначається в га «до четвертого знаку після коми» 0,0000 га, а в Державному акті на право власності на земельну ділянку визначається в га «до другого знаку після коми» 0,00 га.

До спірних правовідносин підлягають застосуванню такі норми права.

Зі змісту ст.5 ЦК вбачається, що суд може захистити цивільне право або інтерес способом, що встановлений договором або законом. Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст.ст.55, 124 Конституції та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У ст.1233 ЦК України зазначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно з ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, при чому згідно частини п`ятої цієї статті незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. До спадкування за законом закликаються особи визначені у ст.ст.1261-1265 ЦК України лише у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом.

За результатами аналізу встановлених обставин справи та вищенаведених правових норм можна дійти таких висновків.

Підстава позову - відмова приватного нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії - у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку.

Предмет позову- визначення частки спадкоємців у спадковому майні.

Спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в п.п.10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до ст.1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Релігійна громада спадщину не прийняла, тому позивачі, як спадкоємці першої черги, що прийняли, спадщину у встановленні законом строки, мають право на частку майна в порядку спадкування за законом, визначену заповітом для релігійної громади.

За змістом п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину, в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Відповідно до ч.5 ст.11 ЦК України цивільні права і обов`язки можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Можливість виникнення права власності за рішенням суду передбачено лише у ст.ст.335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших, не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів. Ст.392 ЦК України, у якій ідеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

Відмовляючи в позові, суд, враховуючи предмет і підстави позову, наявні у матеріалах справи документи та доводи, виходив з того, що суд не наділений повноваженнями виконувати обов`язки нотаріуса з посвідчення права на спадщину, що відповідає вимогам ст.ст.1268, 1269, 1269, 1297 ЦК України, а спір між сторонами відсутній.

Суд вважає, що діючим законодавством встановлено для цього інший порядок і суд не може виходити за межі своїх повноважень. Виходячи із положення ч.2 ст.19 Конституції України способи захисту повинні кореспондуватись з повноваженнями суду, тобто суд може прийняти лише таке рішення, можливість ухвалення якого передбачена законодавством. Способи захисту прав мають бути встановлені законом або випливати із його положень чи бути передбачені договором. При цьому можливість пред`явлення конкретних позовних вимог та прохання про застосування конкретного способу захисту порушеного права в тих чи інших правовідносинах має бути передбачена законодавством, тобто юридично можливою.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить із положень ч.1 ст.141 ЦПК України, де зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з відмовою у позові понесені судові витрати залишається на стороні, яка їх понесла.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст.263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

відмовити у позові ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Релігійної громади Української Православної Церкви Київського патріархату у смт.Клевань (приобласному госпіталі інвалідів Великої Вітчизняної війни) Рівненського району, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Рівненського районного нотаріального округу Дацюк Світлана Георгіївна про визначення частки спадкоємців у спадковому майні.

Рішення може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності новою редакцією Кодексу.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного текста рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 / ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючий: АДРЕСА_1 , РКНОПП НОМЕР_3 /.

Позивач: ОСОБА_2 / ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаюча по АДРЕСА_2 , РКНОПП НОМЕР_4 /.

Відповідач: Релігійна громада Української Православної Церкви Київського патріархату у смт.Клевань (при обласному госпіталі інвалідів Великої Вітчизняної війни) Рівненського району.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Рівненського районного нотаріального округу Дацюк Світлана Георгіївна

Суддя: Кушнір Н.В.