КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 755/528/17
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/348/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2019року м. Київ

колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Рубан С.М.,

при секретарі Щербенко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою представника ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів у порядку зворотної вимоги,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2018 року, постановлену під головуванням судді Арапіної Н.Є., -

встановила:

У грудні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом про стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів в розмірі 21 512 000 грн 00 коп.

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернувся із зустрічним позовом в якому просив стягнути з ОСОБА_2 грошові коти в розмірі 21 688 000 грн 00 коп. у порядку зворотної вимоги, та збитки в розмірі 12 547 568 грн 40 коп.

Представник ОСОБА_1 звернувся із заявою про забезпечення позову, в якій просила накласти арешт на майно ОСОБА_2, а також на майно, що належить ОСОБА_3

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2018 року у задоволенні названої заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду та задовольнити заяву про забезпечення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 вимоги апеляційної скарги підтримала.

Представник ОСОБА_2 проти апеляційної скарги заперечила.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що представником заявника не надано будь-яких доказів, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, що дійсно існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення зустрічного позову.

Проте погодитися з такими висновками суду не можна.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся із зустрічним позовом про стягнення з ОСОБА_2 21 688 000 грн 00 коп. у порядку зворотної вимоги, та збитків в розмірі 12 547 568 грн 40 коп.

У поданій заяві про забезпечення позову представник ОСОБА_1 зазначає, що предметом позову є надзвичайно велика сума грошових коштів, а тому існує ризик, що ОСОБА_2, з метою уникнення від виконання можливого рішення суду, може відчужити належне йому майно на користь третіх осіб.

Заявник просив накласти арешт на майно, на належить ОСОБА_2, та на майно, що належить його дружині ОСОБА_3

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими вимогами.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 лютого 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

З матеріалів справи вбачається, що предметом даного спору є стягнення коштів в загальному розмірі 34 235 568 грн 40 коп.

Заява містить достатньо обґрунтовані припущення про те, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Встановлено, що між сторонами існує реальний спір.

Належність ОСОБА_2 на праві власності квартири АДРЕСА_1; нежитлової будівлі, загальною площею 64,6 кв.м., за адресою: АДРЕСА_3; будівлі (гараж літ. Ж), загальною площею 56,6 кв.м., за адресою: АДРЕСА_3; виробничої бази, за адресою: АДРЕСА_4, підтверджена належними доказами.

З урахуванням наведеного, колегія суддів знаходить можливим задовольнити заяву в частині накладення арешту на майно, що належить ОСОБА_2

Відмовляючи у задоволенні решти вимог заяви, колегія суддів виходить з того, що ОСОБА_3 не є учасником справи, та не є стороною спірних правовідносин.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково та ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Таким чином, ухвала суду від 29 жовтня 2018 року постановлена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, відтак підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2018 року скасувати.

Заяву представника ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на нежитлову будівлю (реєстраційний номер 000), загальною площею 64,6 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2, що належить на праві власності ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1); будівлю (гараж літ. Ж) (реєстраційний номер 2), загальною площею 56,6 кв.м., за адресою: АДРЕСА_3, що належить на праві власності ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1); виробничу базу (реєстраційний номер 34453425, за адресою: АДРЕСА_4), що належить на праві власності ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1); квартиру (реєстраційний номер 35039611), загальною площею 51,6 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1).

В іншій частині вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 04 лютого 2019 року.

Головуючий Є.В. Болотов

Судді: О.Ф. Лапчевська

С.М. Рубан