Справа № 466/6787/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2019 року Шевченківський районний суд м. Львова в складі :

головуючої судді Зими І.Є.

за участю секретаря Борис У.Я.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди ,-

в с т а н о в и в :

21.08.18 р. ОСОБА_4 звернувся до суду з заявою про відшкодування моральної шкоди в сумі 20 000 грн., завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яку просить стягнути з відповідача.

Свої вимоги мотивує тим, що 01.07.2018 р. по вул. Промисловій у м. Львові трапилась дорожньо-транспортна пригода, під час якої водій автомобіля Toyota, д.н.з. НОМЕР_7 ОСОБА_2 порушив правила дорожнього руху України, в результаті чого здійснив зіткнення з його автомобілем. Відповідача визнано винуватим у скоєнні даної ДТП постановою Шевченківського райсуду м. Львова від 20.07.18р., яка набрала законної сили.

Внаслідок ДТП травмувалась його малолітня дочка, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. яка була пасажиром авто. Зокрема дитина отримала легкі тілесні ушкодження та була госпіталізована у міську дитячу клінічну лікарню, де їй було надано першу медичну допомогу. Згідно висновку лікарів, в останньої виявлено забій м'яких тканин голови. Тобто, його малолітня дочка внаслідок неправомірних дій відповідача отримала ушкодження здоров'я. Окрім зазначеної травми, враховуючи вік дитини та усвідомлення в міру свого віку небезпечний характер даного діяння, дитина пережила сильний емоційний стрес, що негативно позначилося на її поведінці. Крім того, в результаті спричинення тілесних ушкоджень його дочці, вони з дружиною сильно перехвилювались.

Враховуючи наведене, позивач ОСОБА_4 вважає, що відповідач своїми неправомірними діями завдав його сім'ї моральної шкоди, що виразилась у заподіянні неповнолітній дочці тілесних ушкоджень, перенесеному нею емоційному стресі, також у глибоких переживаннях його та дружини, а також неможливості використовувати належний йому автомобіль для власних потреб.

26.11.2018р. відповідач ОСОБА_2 подав відзив на позовну заяву, в якому позов заперечив повністю. Свою позицію мотивує тим, що він дійсно був винуватцем ДТП, яка мала місце 01.07.18р. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП, він повністю визнав себе винуватим та сплатив призначений штраф. Після пригоди, лікарями було надано малолітній ОСОБА_5 першу медичну допомогу, і в подальшому вона почувала себе задовільно, жодних скарг не висловлювала, як і її батьки. Відтак, вважає, що позивачем не доведено завдання їх дочці і сім'ї в цілому сильного емоційного стресу, душевних страждань та надмірних хвилювань. А тому вимогу про стягнення з нього 20 000 грн. моральної шкоди вважає необґрунтованою.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, зіславшись на викладені в ній обставини та факти, просила позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов заперечив з підстав, викладених у поданому ним відзиві.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні обставини справи , суд приходить до наступного висновку.

Як встановлено судом, 01.07.2018 р. по вул. Промисловій у м. Львові за участі автомобіля марки Тоуоtа, д.н.з. НОМЕР_7, під керуванням водія ОСОБА_2, та автомобіля марки Renault, д.н.з. НОМЕР_8 , під керуванням водія ОСОБА_4, трапилась дорожньо-транспортна пригода.

Винуватцем даної ДТП визнано відповідача ОСОБА_2 постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 20.07.2018р.

Згідно ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Зокрема, даним судовим рішенням встановлено, що внаслідок пригоди, пасажир автомобіля Renault, д.н.з. НОМЕР_8 - малолітня ОСОБА_5, яка є дочкою позивача, отримала легкі тілесні ушкодження.

Крім того, в матеріалах справи наявна довідка міської дитячої клінічної лікарні № 8967 від 01.07.2018р., згідно якої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 отримала травму внаслідок ДТП у виді забою м»яких тканини голови,. Дитині була надана медична допомога та на наступний день після обстеження проведена виписка. Загальний стан дитини встановлено, як задовільний.

Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї або близьких родичів.

Згідно зі ст.1167 ІІК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діяти чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. З підстав ст.1187 ЦК України відповідач, як володілець джерела підвищено небезпеки зобов»язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини.

У відповідності до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» від 31.03.1995 р. № 4, позивачем має бути доведено в чому полягає ця шкода, з яких міркувань він виходив визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується.

Пунктом 9 даної Постанови передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних,

душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Як згадувалось вище, малолітня ОСОБА_5 після виписки з лікарні , де перебувала лише один день, жодних скарг з приводу стану свого здоров'я не висловлювала. А тому, на думку суду, у позивача відсутні підстави стверджувати про сильний емоційний стрес та душевні страждання, спричинені ДТП .

Що стосується тверджень позивача про неможливість використовувати свій автомобіль в робочих цілях у зв'язку з пошкодженням, суд не бере до уваги, оскільки жодного доказу на підтвердження даного факту останнім не надано. Не представлено доказів і того, що із-за ДТП сім»я змінила свої наміри щодо подружі у період відпустки. Так, наказ про надання позивачу відпустки було видано на наступний день після ДТП, без зазначення дати написання позивачем заяви про надання відпустки.

Таким чином, неможливо встановити, з яких міркувань позивач виходив, визначаючи розмір моральної шкоди у 20 000 грн. Оскільки ОСОБА_4 не навів переконливих аргументів на підтвердження своїх вимог, тому суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача моральну шкоду в розмірі 2 000 грн. На думку суду, вказана сума є співрозмірною з тим рівнем переживань як позивача, так і його малолітньої доньки , які були наслідком події ДТП.

До стягнення з відповідача, в користь позивача підлягають також сплачені ним кошти по судового збору, в силу дії ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 23, 1167, 1187 Цивільного кодексу України, ст. ст. 12, 13, 76, 82, 89, 137, 141, 247, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд ,-

у х в а л и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі 2 000 грн. та сплачені судові витрати у сумі 1 762 грн., а всього 3 762 грн.

В решті вимог відмовити за безпідставністю.

Позивач: ОСОБА_4 , проживає: АДРЕСА_1, зареєстрований АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_5.

Відповідач: ОСОБА_2, проживає АДРЕСА_3 , ІПН НОМЕР_6.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з моменту виготовлення повного його тексту, безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Суддя І. Є. Зима