КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №372/1429/19 Головуючий у І інстанції - Зінченко О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Гуля В.В.,

суддів Сушко Л.П., Сліпченка О.І.,

за участю секретаря Покраси В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 18 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Трипільської сільської ради Обухівського району Київської області, третя особа ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії ,-

встановив:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Трипільської сільської ради Обухівського району Київської області, третя особа ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що відповідач Трипільська сільська рада без відома і згоди позивача 22 лютого 2019 року зняла його з реєстрації і місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 , який проживав і користувався житлом як член сім`ї. Підставою зняття з реєстрації і місця проживання ОСОБА_2 була заява власника будинку ОСОБА_1 , який указав, що відповідно до Постанови КМ України №207 від 2.03.2016 року в зв`язку зі зміною власника будинку, позивача ОСОБА_2 необхідно зняти з реєстрацій його обліку. Трипільська сільська рада достовірно знаючи, що позивач ОСОБА_2 до 2016 року був власником будинку АДРЕСА_1 і заявник - третя особа по справі ОСОБА_1 проживав в указаному будинку як член сім`ї, якого матеріально забезпечував і виховував позивач ОСОБА_2 і без відома і згоди позивача відповідач зняв з реєстрації і місця проживання позивача ОСОБА_2 .

Тому, позивач просив визнати незаконним та скасувати дію відповідача Трипільської сільської ради щодо зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 ; зобов`язати відповідача Трипільську сільську раду внести необхідні зміни до реєстраційного обліку та поновити реєстрацію місця проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 ; стягнути з відповідача Трипільської сільської ради на користь позивача ОСОБА_2 50000,00 грн. моральної шкоди.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 18 липня 2019 року позов задоволено частково. Визнано незаконним дії Трипільської сільської ради Обухівського району Київської області щодо зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_2 , за адресою АДРЕСА_1 .Зобов`язано Трипільську сільську раду Обухівського району Київської області внести необхідні зміни до реєстраційного обліку та поновити реєстрацію місця проживання ОСОБА_2 , за адресою АДРЕСА_1 . Стягнуто з Трипільської сільської ради Обухівського району Київської області, судовий збір в розмірі 1921 грн. 00 коп. на користь Державної судової адміністрації України. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, просив рішення скасувати та ухвалити нове рішення яким в задоволені позову відмовити .

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції грубо порушено норми процесуального права під час повідомлення відповідача про розгляд справи, чим позбавлено можливості подати заперечення на позовну заяву. Докази обґрунтування заперечення, а також скористатися іншими процесуальними правами. Вказує, що по даній справі немає відомостей про належне повідомлення апелянта. Провадження по справі відкрито невірно, оскільки позовна заява не відповідає нормам цивільно процесуалього законодавства.

Зазначає, що суд першої інстанції повинен був закрити провадженні по справі, оскільки спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктами владних повноважень, щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду спорів встановлено інший порядок судового провадження розглядаються в порядку адміністративного судочинства. Однак судом в супереч ст.19 КАС України розглянуто справу в межах цивільного судочинства.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову виходив з того, що протиправними діями відповідач Трипільська сільська рада Обухівського району Київської області незаконно своїм рішенням позбавила позивача ОСОБА_2 , його житла для проживання, оскільки відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», що зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено виключно на підставі рішення суду про: позбавлення права власності на житлове приміщення; позбавлення права користування житловим приміщенням; визнання особи безвісно відсутньою; оголошення фізичної особи померлою.

Вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить від вирішення питання про право користування такою особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст.71,72,116,156 ЖК України; ст.405 ЦК України).

Вивчивши і проаналізувавши матеріали справи у їх сукупності, суд першої інстанції вважав доведеними під час розгляду спору посилання позову на порушення законних прав та інтересів позивача та прийшов до висновку про можливість судового захисту прав позивача.

Разом з тим , щодопозовних про стягнення моральної шкоди відмовлено.

Однак з такими висновками колегія суддів погодитись не може виходячи з наступного.

Згідно із частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Справою адміністративної юрисдикції у розумінні статті 19 КАС є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

За правилами пункту 1 частини статті 19 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до пункту 5 частини четвертої статті 46 КАС громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, їх об`єднання, юридичні особи, які не є суб`єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб`єкта владних повноважень, зокрема, в інших випадках, встановлених законом.

Розглянувши справу та постановивши у ній рішення, суд вважав, що відповідно до ст. 19 ЦПК України ця справа відноситься до юрисдикції загальних судів.

Проте, такий висновок суду не відповідає вимогам закону виходячи з вище викладеного.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року в справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

04 квітня 2016 року набули чинності норми Закону № 888-VIII " Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення повноважень органів місцевого самоврядування та оптимізації надання адміністративних послуг», відповідно до яких повноваження в сфері реєстрації місця проживання та зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб делеговані органам місцевого самоврядування (виконавчого органу сільської, селищної ради сільському голові (у випадку, коли відповідно до Закону виконавчий орган сільської ради не утворено) - органу реєстрації) Державною міграційною службою.

У справі, яка розглядається, позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати незаконним та скасувати дію Трипільської сільської ради щодо зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 ; зобов`язати відповідача Трипільську сільську раду внести необхідні зміни до реєстраційного обліку та поновити реєстрацію місця проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 ; стягнути з відповідача Трипільської сільської ради на користь позивача ОСОБА_2 50000,00 грн. моральної шкоди.

Отже, спірні правовідносини в цій справі обумовлені реалізацією відповідачем передбачених Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» делегованих повноважень щодо здійснення формування та ведення реєстру територіальної громади відповідно до закону, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення повноважень органів місцевого самоврядування та оптимізації надання адміністративних послуг», Постанови Кабінету Міністрів від 02.03.2016 рок «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру» .Здійснення такого формування та ведення реєстру територіальної громади відповідно до закону означає обов`язковість прийнятих за його результатами рішень для суб`єкта, що свідчить про владно-управлінський характер, а відтак і публічно-правову природу таких правовідносин.

ОСОБА_2 звернувся з позовом до Трипільської сільської ради Обухівського району Київської області, третя особа ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, а отже спір виник за участю суб`єкта владних повноважень.

Таким чином, спори, які виникають за участю суб`єкта владних повноважень з метою реалізації у спірних відносинах наданих йому законодавством владних управлінських функцій, є публічно-правовими.

Отже спори щодо оскарження дій суб`єкта вданих повноважень є публічно-правовими і підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Разом з тим, ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції не врахував вище зазначене та помилково розглянув даний позов в порядку цивільного судочинства.

Відповідно ч.2 ст. 377 ЦПК України порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги та відповідно до п.1ч.1 ст. 255 ЦПК України для закриття провадження по справі.

Відповідно до ст. 377 ЦПК України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19 - 22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

Згідно вимог п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення Обухівського районного суду Київської області від 18 липня 2019 року підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю.

Керуючись ст.ст.2,4,19 КАС України, ст.ст. 19, 255, 367, 368, 374, 377, 381-384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 18 липня 2019 року скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Трипільської сільської ради Обухівського району Київської області, третя особа ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії-закрити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене у касаційному порядку протягом тридцятиднів.

Повний текст постанови виготовлено 19 грудня2019 року.

Суддя-доповідач В.В. Гуль

Судді Л.П. Сушко

О.І. Сліпченко