КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
754/156/19 Доповідач-Чобіток А.О.
У Х В А Л А

09 серпня 2019 року Київський апеляційний суд у складі судді Чобіток А.О., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Державної казначейської служби України на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 11 квітня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в м. Києві, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, -

у с т а н о в и в :

У січні 2019 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, у якому просив стягнути з Державної казначейської служби України на його користь моральну шкоду, завдану йому бездіяльністю посадових осіб Деснянського УП ГУ НП у м. Києві.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 11 квітня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з держави на користь позивача 10000,00 грн..

Не погодившись з указаним рішенням суду, представником Державної казначейської служби України 25.07.2019 року направлено апеляційну скаргу, яка містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

У клопотанні про поновлення строку на апеляційне провадження, представник відповідача зазначає, що копію рішення суду останнім отримано 16.07.2019 року.

Відповідно до ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи вважає, що строк на апеляційне оскарження рішення суду підлягає поновленню, оскільки апеляційну з дотримання строку, передбаченого ст. 354 ЦПК України з дня отримання копії повного судового рішення.

Разом з тим провадження за апеляційною скаргою представника ДКСУ відкрито бути не може, оскільки за подачу апеляційної скарги не сплачено судовий збір.

Згідно з підпунктом 1 пункту 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду (січень 2019 року - 1921 грн., 0, 4 розміру - 768 грн. 40 коп.).

Як убачається з позову, то вимога позивача є вимогою немайнового характеру, а тому при поданні позову судовий збір підлягав сплаті у розмірі 768 грн. 40 коп..

Підпунктом 6 пункту 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», визначено, що за подання апеляційної скарги на рішення суду, судовий збір справляється у розмірі 150 % ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Отже, при поданні апеляційної скарги відповідач повинен сплатити судовий з бір у розмірі 1152 грн. 60 коп. (768,4х150 %) на р/р: 0024; Одержувач УК у Солом`янському районі; Банк одержувача Казначейство України (ЕАП); Код ; МФО банку: 899998, код класифікації доходів бюджету: 22030101.

Оригінал квитанції про сплату судового збору необхідно подати до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі представник відповідача зазначає, що згідно з пунктом 13 частини 2 статті 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів досудового розслідування прокуратури або суду. Пільги щодо сплати судового збору встановлені статтею -

зазначеного закону.

У пункті 7 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» зазначено, що оскільки стаття 5 Закону № 3674-VI не містить вичерпного переліку пільг щодо сплати судового збору, то при визначенні таких пільг слід керуватися іншим законодавством України, наприклад, статтею 14 Закону України від 01 грудня 1994 року № 226/94-ВР "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового слідства, прокуратури і суду".

Відповідно до зазначеної статті сторониу справах про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове слідство, прокуратури і суду звільняються від сплати судових витрат.

З огляду на зазначене, Казначейство, як сторона у справі вказаної категорії звільнена від сплати судового збору.

Проте суд апеляційної інстанції з указаними доводами представника ДКСУ не погоджується з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 133 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір є складовою судових витрат.

За загальними правилами цивільного судочинства (статті 133, 141, 356, 392 ЦПК України) судовий збір належить до судових витрат, які несуть суди усіх рівнів, коли розглядають позовну заяву, апеляційну, касаційну скарги.

Обов`язок осіб, які звертаються до суду, сплачувати судовий збір - це процесуальний обов`язок, визначений нормами процесуального права.

Відповідно до частини другої статті 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Таким спеціальним законом є Закон України від 8 липня 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір».

Так, у частині 2 статті 3 Закону України «Про судовий збір» наведений перелік заяв/позовних заяв , за подання яких судовий збір не справляється. Дана норма закону складається з 16 пунктів.

Відповідно до п. 13 указаної норми закону, судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

При цьому слід зазначити, що у пунктах 14, 15 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» зазначено про те, що судовий збір не справляється не тільки за подання заяв та клопотань у справах про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб та про визнання і виконання рішення іноземного суду відповідно до міжнародного договору України, згоду на обов`язковість якого надано Верховною Радою України та яким не передбачено плату під час звернення до суду, але й за подання апеляційної та касаційної скарги.

П. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» визначений без вказівки на «за подання апеляційної та касаційної скарги».

Системний та логічний аналіз указаних норм закону в їх сукупності свідчить про те, що за подання апеляційної та касаційної скарги по даній категорії справ справляється судовий збір.

Не заслуговує на увагу і посилання заявника на ст. 14 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового слідства, прокуратури і суду", як на підставі звільнення від сплати судового збору, оскільки відповідно до ст. 1 указаного закону, його дія поширюється у справах про відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок:

1) незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян;

2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу;

3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України "Про оперативно-розшукову діяльність", "Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю" та іншими актами законодавства.

У даній справі позивач просить відшкодувати моральну шкоду, яка, на його думку, йому заподіяна внаслідок невнесення службовими особами Деснянського УП ГУ НП у м. Києві відомостей про кримінальне правопорушення.

При цьому суд звертає увагу, що відповідно до ст. 14 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового слідства, прокуратури і суду" сторони звільняються від сплати судових витрат за подачу заяви про оскарження постанови про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, чи прокуратури, на вибір громадянина може бути подано до суду за місцем його проживання або за місцезнаходженням відповідного органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, чи прокуратури.

Виходячи з наведеного, провадження по апеляційній скарзі не може бути відкрито, заявнику необхідно надати строк для усунення недоліків, а апеляційну скаргу Державної казначейської служби України на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 11 квітня 2019 року залишити без руху, попередивши, що у разі невиконання ухвали суду, апеляційна скарга буде вважатись неподаною та повернута відповідно до вимог ст.185 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 3, 4 Закону України «Про судовий збір», ст. ст. 185, 356-357 ЦПК України, -

у х в а л и в :

Клопотання Державної казначейської служби України про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Деснянського районного суду міста Києва від 11 квітня 2019 року задовольнити.

Поновити Державній казначейській службі України строк на апеляційне оскарження рішення Деснянського районного суду міста Києва від 11 квітня 2019 року.

Апеляційну скаргу Державної казначейської служби України на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 11 квітня 2019 року залишити без руху строком не більше ніж на десять днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання ухвали суду щодо подання оригіналу квитанції про сплату судового збору апеляційна скарга буде вважатись неподаною та повернута у відповідності до вимог ст. 185 ЦПК України .

Ухвала оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя : А.О. Чобіток