Справа №642/630/19
Провадження №2-о/642/47/19
У Х В А Л А

5 лютого 2019 р. м. Харків

Суддя Ленінського районного суду м. Харкова Шрамко Л.Л., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2 про встановлення юридичного факту, заін6тересовакна особа - Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Холодногірського району

в с т а н о в и в:

Представник ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою в порядку окремого провадження, просить встановити юридичний факт, а саме, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, фактично проживала в м. Луганську станом на 14.04.2014 року, тобто на момент початку бойових дій.

В обґрунтування заяви посилається на те, що встановлення вказаного факту буде підставою для отримання ОСОБА_1 довідки внутрішньо переміщеної особи. Зазначає, що відповідно до п.2 Постанови КМУ № 505 від 01.10.2014 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» 12 листопада 2018 року вона подала заяву до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Холодногірського району Харківської міської ради про взяття на облік як внутрішньо переміщену особу, та, оскільки не була зареєстрована в м. Луганську, 17.12.2018 надала докази на підтвердження факту проживання на території, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, відповідно до ст. 1 Закону «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», а саме: копію договору купівлі-продажу від 23.06.2013 квартири в м. Луганську від 25.06.2013 року, свідоцтва про народження дитини від 05.06.2014, першої сторінки обмінної карти від 31.05.2014, паспорту з відміткою на 4 сторінці від 128.08.2012, довідку релігійної організації.

Однак листом від 29.12.2018 Управління зазначило, що вказані докази не підтверджують факт її проживання на території адміністративно-територіальної одиниці на 14.04.2014 року.

Дослідивши заяву та додані до неї документи, суд приходить до висновку, що у відкритті провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів

Відповідно до ст. 9 Закону «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» порядок збирання та оброблення даних, оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та форма її зразка затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в ст. 1 Закону, на момент їх виникнення (згідно з Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і забезпечення територіальної цілісності України» від 14.04.2014 №405/2014 проведення антитерористичної операції на території визначених населених пунктів розпочато 14.04.2014).

Для отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи така особа звертається із заявою до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Разом із заявою заявник подає документ, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документ, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, або свідоцтво про народження дитини. У разі відсутності в документі, що посвідчує особу та підтверджує

громадянство України, або документі, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, відмітки про реєстрацію місця проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв'язку з обставинами, визначеними у ст. 1 Закону, заявник надає докази, що підтверджують факт проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, на день виникнення обставин, що спричинили внутрішнє переміщення, визначених ст. 1 Закону(військовий квиток з відомостями про проходження військової служби, трудова книжка із записами про здійснення трудової діяльності, документ, що підтверджує право власності на рухоме або нерухоме майно, свідоцтво про базову загальну середню освіту, атестат про повну загальну середню освіту, документи про професійно-технічну освіту, документ про вищу освіту (науковий ступінь), довідку з місця

навчання, рішення районної, районної у місті Києві чи Севастополі державної адміністрації, виконавчого органу міської чи районної у місті ради про влаштування дитини до дитячого закладу, у прийомну сім'ю, дитячий будинок сімейного типу, встановлення опіки чи піклування, медичні

документи, фотографії, відеозаписи тощо).

12.11.2018 заявник звернулась до Управління із заявою про взяття на облік як внутрішньо переміщену особу та надали документ, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України (паспорт громадянина України), в якому відсутня відмітка про реєстрацію місця проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв'язку з обставинами, визначеними у ст. 1 Закону.

У зв'язку із тим, що заявник, відповідно до ч. 7 ст. 4 Закону, упродовж 15-ти робочих днів не надала доказів для підтвердження факту проживання на території, де виникли обставини, зазначені в ст. 1 Закону, на момент їх виникнення, їй було письмово відмовлено в оформленні довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи на підставі п. 4 ч. 10 ст. 4 Закону.

Управляння праці своїм листом роз'яснило ОСОБА_1 право звернутися із заявою повторно з наданням необхідних документів, або усунуті підстави для відмови у видачі довідки, передбачені цією статтею, чи оскаржити рішення про відмову у видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи до адміністративного суду.

Відповідно до ч.ч.4, 5 ст. 10 Закону заявнику може бути відмовлено у видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, якщо:

4) у заявника немає відмітки про реєстрацію місця проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, та відсутні докази, що підтверджують факт проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, визначені частиною сьомою цієї статті;

5) докази, надані заявником для підтвердження факту проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв'язку з обставинами, визначеними у статті 1 цього Закону, не доводять факту проживання заявника на території зазначеної адміністративно-територіальної одиниці.

Особа має право звернутися із заявою повторно, якщо у неї з'явилися підстави, визначені у статті 1 цього Закону, або усунуті підстави для відмови у видачі довідки, передбачені цією статтею, чи оскаржити рішення про відмову у видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи до суду.

Отже, повноваження щодо встановлення факту проживання та видачі відповідної довідки надані згідно з наведеними нормами відповідному Управлінню праці та соціального захисту населення, процедура встановлення факту проживання у даному випадку врегульована Законом «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» та Постановою КМУ № 505 від 01.10.2014 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг».

Оскільки є спеціальний порядок, за яким рішення може бути оскаржено у судовому порядку, то нормами Закону не передбачено можливості встановлення вказаного факту в окремому провадженні.

За таких обставин справа не може бути розглянута в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до ч.1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства;

Відповідно до ч.5 ст. 186 ЦПК України відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз'яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Таким чином, у відкритті провадження по справі слід відмовити, оскільки заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На підставі вищезазначеного, керуючись п.1 ч.1 ст. 186 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

У відкритті провадження у справі за заявою представника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2 про встановлення юридичного факту, заін6тересовакна особа - Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Холодногірського району - відмовити.

Роз'яснити заявнику право на звернення з адміністративним позовом до Харківського окружного адміністративного суду.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Харкова шляхом подачі в 15-денний строк з дня отримання копії ухвали апеляційної скарги.

Суддя - Л.Л. Шрамко