Провадження №22-ц/812/2083/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

17 грудня 2019 року м. Миколаїв

колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючого: Базовкіної Т.М.,

суддів: Кушнірової Т.Б. та Яворської Ж.М.,

із секретарем судового засідання: Біляєвою В.М.,

за участі представника відповідача - Вялової І. М.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу №479/904/17 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу, яку постановив Кривоозерський районний суд Миколаївської області під головуванням судді Репушевської Олени Віталіївни о 14 годині 34 хвилині у приміщенні цього суду 07 листопада 2019 року, повний текст якого виготовлений 08 листопада 2019 року, за позовом ОСОБА_2 до Фермерського господарства «БІО Агро» про стягнення орендної плати та розірвання договору оренди земельної ділянки,

в с т а н о в и л а :

В жовтні 2017 р. ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Фермерського господарства «БІО Агро» (далі - ФГ«БІО Агро») про стягнення орендної плати та розірвання договору оренди земельної ділянки.

Позов мотивований тим, що вона є власницею земельної ділянки розміром 3,1571 га з кадастровим номером :01:000:0006 у межах території Кривоозерської селищної ради Кривоозерського району Миколаївської області згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серія Р2 №571096 від 24 листопада 2004 року. У 2015 році позивачка дізналася, що її земельною ділянкою користувалося ФГ«БОІ Агро» на підставі договору оренди від 12 вересня 2011 р. У зв`язку з чим, ОСОБА_2 декілька разів зверталася усно до керівника ФГ«БОІ Агро» - Біцана О.І. з проханням виплатити орендну плату за 2011 - 2016 роки, не користуватися її земельною ділянкою та повернути для самостійного обробітку. 12 квітня 2017 р. було направлено листа через Укрпошту про виплату орендної плати за 2011 - 2016 роки включно. З Відділу Держгеокадастру позивачка отримала договір оренди від 12 вересня 2011 року, зареєстрований у відділі Держкомзему у Кривоозерському районі, про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 09 листопада 2012 р. № 02318, від її імені, який вона особисто не підписувала і про існування якого не знала. Отже, відповідач незаконно користується земельною ділянкою позивача, не сплачує орендну плату за користування землею.

Посилаючись на викладене, позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість по орендній платі за вказаним договором за період 2011 - 2016 роки, а саме: 10113 грн. 12 коп. орендної плати та 81 грн. 61 коп. пені, а також розірвати договір оренди у зв`язку з невиплатою орендної плати та стягнути на її користь судові витрати.

07 листопада 2019 р. до початку розгляду справи по суті представник відповідача заявив клопотання про призначення повторної судової почеркознавчої експертизи підпису ОСОБА_2 у відомостях нарахування та видачі орендної плати, оскільки висновок судового експерта Миколаївського відділення Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Солдатової А. №19-420 від 29 травня 2019 року за результатами почеркознавчої експертизи, проведений на підставі ухвали суду від 02 квітня 2019 року, викликає сумнів в його правильності.

Ухвалою суду першої інстанції від 07 листопада 2019 р. клопотання задоволено.

Призначено повторну судову почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставлено питання: чи виконаний підпис в графі «підпис про отримання» відомостей нарахування та видачі орендної плати за оренду паїв ФГ «БОІ АГРО» за 2013 - 2016 роки особисто ОСОБА_2 (рядок №15) чи іншою особою?

Проведення судової почеркознавчої експертизи доручено Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз імені заслуженого професора М.С. Бокаріуса та надано у розпорядження експертові матеріали цивільної справи № 479/904/17.

Надано в розпорядження судових експертів об`єкти дослідження - відомості нарахування та видачі орендної плати за оренду паїв ФГ «БОІ АГРО» за 2013-2016 роки.

До отримання висновку експерта судовий розгляд справи зупинено.

Ухвала суду мотивована тим, що встановлення обставини волевиявлення позивачки щодо укладання спірних договорів оренди земельних ділянок має суттєве значення для вирішення спору. Перевірка відповідності підпису орендодавця у спірних договорах оренди земельних ділянок можлива лише шляхом вирішення питань, які потребують спеціальних знань в області почеркознавства, тому суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого клопотання та його задоволення шляхом призначення у справі повторної судової почеркознавчої експертизи.

Враховуючи те, що для проведення зазначеної експертизи потрібний значний проміжок часу, суд також вважав, що на час проведення експертизи провадження у справі підлягає зупиненню.

В апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_2 просить ухвалу суду скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала суду про призначення експертизи відповідно до пункту 12 частини 3 статті 353 ЦПК України підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача Вялова І.М. заперечує проти її задоволення, посилаючись на її необґрунтованість.

Відзив та доповнення до нього мотивовані тим, що апелянтом не наведено жодного мотиву щодо незаконності оскаржуваної ухвали. Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, тому що висновок експерта від 14 червня 2019 року не може вважатися допустимим доказом, оскільки експертом зазначено про дослідження додаткових документів, але не вказано, яких документів; експерт зазначив про наявність труднощів при розпізнаванні підписів, які були предметом дослідження, але зробив остаточний висновок; експерт самостійно визначився із підписами позивачки в абонентських книжках, незважаючи на неможливість встановити їх належність останній та вважав їх вільними зразками підпису; так звані вільні зразки підпису позивачки не відповідають вимогам пунктів 1.3, 1.4, 1.5, 1.6, 1.8, 1.9 Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року №53/5 у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26 грудня 2012 року № 1950/5. У висновку відсутні зображення упаковок, в якій надійшли матеріали на дослідження, що ставить під сумнів надання матеріалів на експертизу в упакованому вигляді; експертом не проводилось дослідження на предмет можливої технічної підробки підписів у відомостях; зазначивши про незвичність досліджуваних підписів, експерт не витребував експериментальні зразки, виконані у схожих умовах, а також інформацію щодо віку виконавця, можливих хвороб, які могли вплинути на виконання підписів; не проводилось співставлення вільних та експериментальних зразків підписів, виникають сумніви дійсності виконання підписів у вільних зразках ОСОБА_2 , з таблиці №2 не зрозуміло, які зразки підписів порівнювались, на стор. 6 експерт розмічає розбіжну ознаку, але не відмічає збіги ознак.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із таких підстав.

Вимоги до судового рішення викладені у статтях 263, 264 ЦПК України.

Відповідно до положень частин 1, 2, 3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Ухвала суду першої інстанції вказаним вимогам закону не відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись із позовом, ОСОБА_2 просила розірвати договір оренди належної їй земельної ділянки, укладений з відповідачем 12 вересня 2011 року, посилаючись на те, відповідач з 2011 по 2016 року не сплачував їй орендну плату.

Заперечуючи проти позову, представник відповідача надав відомості про отримання орендної плати позивачкою.

В свою чергу, представник позивачки, посилаючись на те, що вона не отримувала орендної плати та не підписувала відомостей нарахування та видачі орендної плати за 2013, 2014, 2015, 2016 роки заявив клопотання про призначення повторної почеркознавчої експертизи.

Ухвалою Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 02 квітня 2019 року по справі призначена судова почеркознавча експертиза, на вирішення якої посталені наступні питання: чи виконаний підпис в графі «підпис про отримання» відомостей нарахування та видачі орендної плати за оренду паїв ФГ «БОІ АГРО» за 2013 рік, 2014 рік, 2015 рік, 2016 рік особисто ОСОБА_2 (рядок № 15) чи іншою особою?

14 червня 2019 року до суду надійшов висновок судового експерта Миколаївського відділення Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз А. Солдатової №19-420 від 29 травня 2019 року, відповідно до якого підпис у графі «підпис про отримання» відомостей нарахування та видачі орендної плати за оренду паїв ФГ «БІО Агро» за 2013 рік, 2014 рік, 2015 рік, 2016 рік виконаний не самою ОСОБА_2 (рядок № 15), а іншою особою.

Ухвалою Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 26 вересня 2019 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про призначення по справі повторної почеркознавчої експертизи.

07 листопада 2019 року представник відповідача Вялова І.М. вдруге заявила клопотання про призначення по справі повторної почеркознавчої експертизи.

Клопотання мотивовано тим, що висновок експерта №19-420 від 29 травня 2019 року не може вважатися допустимим доказом по справі, оскільки проведений з істотними порушеннями процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи, суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви, оскільки не зрозуміло, який рядок графи платіжної відомості «підпис про отримання» досліджував експерт; матеріали справи не містять зразків вільних підписів позивачки за 2015 рік, надані вільні зразки підпису позивачки (чотири абонентські книжки) не дозволяють ідентифікувати їх належність останній, але експертом не заявлялось клопотання про надання таких зразків. Більш того, раніше експертами заявлялись клопотання про надання вільних зразків підпису позивачки.

Відповідно до частин 1, 2 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються , зокрема, висновками експертів.

Висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань (частини 1, 2 статті 102 ЦПК України).

Суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності (частини 1 статті 103 ЦПК України).

В силу частини 2 статті 113 ЦПК України якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

Таким чином, при вирішенні питання призначення у справі повторної експертизи суду слід встановити, що наявний у справі висновок експертизи є необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності.

Згідно Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року №53/5 у редакції наказу Міністерства юстиції України

26 грудня 2012 № 1950/5, повторною є експертиза, під час проведення якої досліджуються ті самі об`єкти і вирішуються ті самі питання, що й при проведенні первинної (попередніх) експертизи (експертиз).

Як роз`яснено у пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 30 травня 1997 року «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах», повторна експертиза призначається, коли є сумніви у правильності висновку експерта, пов`язані з його недостатньою обґрунтованістю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, а також за наявності істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи. Істотними можуть визнаватися, зокрема, порушення, які призвели до обмеження прав обвинуваченого чи інших осіб. В ухвалі (постанові) про призначення повторної експертизи зазначаються обставини, які викликають сумніви у правильності попереднього висновку експерта.

В порушення викладених положень закону та роз`яснень Верховного Суду України суд в оскаржуваній ухвалі не навів жодного аргументу про те, що висновок експерта №19-420 від 29 травня 2019 року є необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, а тому не виконав вимоги, передбачені статтями 263, 264 ЦПК України.

Щодо доводів клопотання про призначення повторної експертизи, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими.

Так, висновок експерта №19-420 від 29 травня 2019 року є достатньо обґрунтованим, тоді як представником відповідача не наведені переконливі докази того, що він суперечить іншим матеріалам справи, або викликає сумніви у його правильності.

Доводи представника відповідача про незазначення у висновку експерта про те, який рядок графи платіжної відомості «підпис про отримання» досліджувався, спростовується змістом заключної частини висновку, в якій зазначено, що предметом дослідження у графі «підпис про отримання» відомостей нарахування та видачі орендної плати за оренду паїв ФГ «БІО Агро» за 2013 рік, 2014 рік, 2015 рік, 2016 рік був рядок № 15.

Щодо посилань у клопотанні представника відповідача на відсутність у справі вільних зразків підпису позивачки за 2015 рік та незаявлення експертом клопотання про надання додаткових вільних зразків підпису відповідачки колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до пункту 1.3 Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року №53/5 у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26 грудня 2012 № 1950/5 (далі - Науково-методичні рекомендації), Для проведення досліджень орган (особа), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), повинен(на) надати експерту вільні, умовно-вільні та експериментальні зразки почерку (цифрових записів, підпису) особи, яка підлягає ідентифікації.

Вільними зразками є рукописні тексти, рукописні записи (літерні та цифрові), підписи, достовірно виконані певною особою до відкриття кримінального провадження, провадження у справах про адміністративні правопорушення, цивільних, адміністративних чи господарських справах і не пов`язані з їх обставинами.

Вільні зразки по змозі повинні відповідати об`єкту, який досліджується, за часом виконання, за видом матеріалів письма (папір, олівець, кулькова ручка тощо), за формою документа (накладні, відомості тощо), за його змістом та цільовим призначенням (пункт 1.5 Науково-методичних рекомендацій).

Таким чином, вимога щодо відповідності наданих експерту вільних зразків за часом виконання об`єкту, який досліджується, носить рекомендаційний характер і не є обов`язковою.

Пунктом 1.4. Науково-методичних рекомендацій визначено, що перед приєднанням вільних та умовно-вільних зразків до матеріалів справи орган (особа), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), має пред`явити їх особі, яка підлягає ідентифікації. У документі, що є підставою для проведення експертизи, орган (особа), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), зобов`язаний (зобов`язана) зазначити документи, у яких містяться вільні, умовно-вільні зразки почерку та (або) підпису особи.

У разі неможливості пред`явити зазначені зразки (смерть виконавця, від`їзд тощо) як зразки слід надавати документи або інші папери, на яких рукописні тексти (підписи) достовірно виконані особою, щодо якої ставиться питання з ідентифікації її як виконавця досліджуваного рукопису (наприклад, заяву про отримання паспорта (форма № 1), паспорт, різного роду посвідчення, на яких є власноручний підпис, тощо).

Оскільки вільні зразки підпису ОСОБА_2 (абонентські книжки) надавались саме позивачкою, були відсутні підстави для сумніву в їх достовірності та не було обов`язковим надання у якості вільних зразків підпису документи з офіційних джерел із підписом ОСОБА_2 .

До того ж у пункті 1.13 Методичних рекомендації вказано, що достатність та якість наданих для проведення експертизи зразків почерку та підпису особи визначаються експертом у кожній конкретній експертній ситуації.

За такого сама лише невідповідність вільних зразків за часом досліджуваному експертом об`єкту та кількість цих зразків не свідчить про необґрунтованість висновку експерта.

У клопотанні не зазначено будь-яких переконливих аргументів та доказів, які свідчать про недотримання експертом при проведенні експертизи або судом при призначенні експертизи вимог процесуального права, а також не зазначено конкретно, яким саме матеріалам справи висновок експерта суперечить.

За такого колегія суддів вважає, що були відсутні підстави для задоволення клопотання і призначення повторної почеркознавчої експертизи, а тому й відсутні підстави для зупинення провадження у справі відповідно до пункту 5 частини 1статті 252 ЦПК України.

Відповідно до частин 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Зазначені вище висновки щодо неправильного застосування судом першої інстанції вимог закону при вирішенні питання обґрунтованості клопотання про призначення повторної експертизи залишились поза доводами апеляційної скарги, але з врахуванням положень ч. 4 чт. 367 ЦПК України колегія суддів вважає, що встановлене неправильне застосування норм процесуального права є в силу пункту 4 частини 1, частини 2 статті 376 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду з постановленням нового судового рішення про відмову у задоволенні клопотання.

Колегія суддів відхиляє аргументи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу представника відповідача та доповненні до нього, оскільки вони містять інші, відмінні від зазначених у клопотанні про призначення у справі повторної почеркознавчої експертизи підстави, які не були предметом дослідження судом першої інстанції, а тому не можуть оцінюватися і судом апеляційної інстанції в силу вимог статті 367 ЦПК України.

Оскільки остаточне рішення апеляційним судом по суті спору не приймається відсутні передбачені статтею 141 ЦПК України підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 07 листопада 2019 року скасувати, постановити нове судове рішення.

У задоволенні клопотання представника Фермерського господарства «БІО Агро» про призначення повторної почеркознавчої експертизи відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Т.М. Базовкіна

Судді: Т.Б. Кушнірова

Ж.М. Яворська

__________________________________________________

Повний текст постанови виготовлено 18 грудня 2019 року