Справа № 603/634/19
Провадження №2/603/360/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"20" грудня 2019 р. м. Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Гудкової Ю. Г.

секретар судового засідання Смолінчук М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком АДРЕСА_1 .

У обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що вона є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , у якому, окрім неї, також зареєстрований ОСОБА_2 . Відповідач протягом останніх восьми років і по даний час не проживає та не з`являється за вищевказаною адресою, майна, належного йому, у вищевказаному житловому будинку немає. Посилаючись на наведене та те, що реєстрація відповідача, який у належному їй житловому приміщенні не проживає, призводить до нарахування надмірних комунальних платежів, просить визнати відповідача таким, що втратив право користування вищевказаним домоволодінням.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, звернувшись в суд із заявою про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просить позов задовольнити, щодо ухвалення заочного рішення не заперечила.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відзиву на позов не подав.

Ухвалою суду від 20.12.2019 року постановлено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Судом встановлено такі обставини.

Відповідно до свідоцтва про право власності від 30.10.2002 року житловий будинок з належними до нього будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві власності позивачу ОСОБА_1 .

Згідно довідки №2945, виданої 10.10.2019 року Монастириською міською радою Тернопільської області, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (син позивача) входить до складу сім`ї позивача ОСОБА_1 власника житлового приміщення, розташованого по АДРЕСА_1 .

Як слідує з акту від 10.10.2019 року, складеного комісією в складі: голови комісії, заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів Гладиша А.С., секретаря виконкому (керуючого справами) Жилавого Р.В., начальника відділу реєстрації та обліку місця проживання фізичних осіб міської ради ОСОБА_3 , сусідів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , які провели обстеження будинковолодіння ОСОБА_1 , встановлено, що ОСОБА_2 не проживає на даний час за адресою: АДРЕСА_1 протягом останніх восьми років.

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з такого.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України та передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

У відповідності до положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Як з`ясовано судом, відповідач, будучи зареєстрованим, протягом останніх восьми років не проживає в належному позивачу житловому будинку, тобто не використовує житло за цільовим призначенням для проживання.

Згідно з вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідач у судове засідання не з`явився та не представив суду будь-яких доказів про поважність причин відсутності у вказаному житлі та спростовування доводів позивача.

Будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідачу чиняться перешкоди у користуванні будинком та проживанні в ньому, про наявність між ним і власником житла домовленості про збереження права користування житлом або передбачених законом підстав, що унеможливлюють визнання його таким, що втратив право користування житлом, суду не надано.

На підставі наведених вище обставин суд приходить до переконання, що так як відповідач без поважних на те причин протягом останніх восьми років не проживає у спірному житловому будинку, в даному випадку мають місце порушення прав позивача, які підлягають захисту шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 263, 264, 265, 268, 280, 281, 282 ЦПК України, ст.ст. 16, 319, 321, 383, 391, 405 ЦК України, суд,

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням житловим будинком АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду через Монастириський районний суд Тернопільської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Головуючий суддя Ю. Г. Гудкова