Справа №752/1667/19
Провадження № 2/752/3819/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19.09.2019 року Голосіївський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді - Колдіної О.О.

з участю секретаря - Петрова Є.В,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04.11.2017 р. о 21 год. 45 хв в м.Києві по вул.Г.Оборони сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «ЗАЗ 1122» д.н. НОМЕР_1 під керування ОСОБА_2 та автомобіля «Шевроле Авео» д.н. НОМЕР_2 , що належить позивачу.

28.11.2017 р. Голосіївським районним судом м. Києва було винесено постанову, відповідно до якої відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а також притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП.

Автомобіль, що належить позивачу отримав значні механічні пошкодження.

Позивач посилається на те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди йому була завдана матеріальна шкода, яка згідно з Актом надання послуг № 850 від 15.08.2018 р., складеного ФОП ОСОБА_3 становить 54253,52 гривні.

Страховою компанією ПрАТ «Київський страховий дім», де була застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача, відшкодована частина збитків в розмірі 39253,52 гривні, а різниця між вартістю відновлювального ремонту, придбаних запчастин та страховим відшкодуванням в сумі 15000 сплачена позивачем самостійно.

Крім того, позивач посилається на те, що внаслідок пошкодження його автомобіля і тривалої відсутності транспортного засобу він вимушений був звернутись за отриманням транспортних послуг до громадянина ОСОБА_4 , який відповідно до договору від 15.03.2018 р. надавав такі транспортні послуги з 15.03.2018 р. по 15.08.2018 р., вартість яких відповідно до актів виконаних робіт становила 22500 гривень.

Також, позивач зазначає, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди йому була завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, які він зазнав внаслідок пошкодження автомобіля, був порушений усталений спосіб життя, а також у фізичному болі внаслідок пошкодження хребта під час дорожньо-транспортної пригоди.

В зв`язку з викладеним, позивач просить стягнути з відповідача завдані матеріальні збитки в розмірі 15000 гривень, які не відшкодовані страховою компанією, витрати на отримання послуг з перевезення в розмірі 22500 гривень та моральну шкоду в сумі 7000 гривень, а також понесені судові витрати.

На підставі положень ст.ст.274-279 ЦПК України справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 04.11.2017 р. о 21 год. 45 хв в м.Києві по вул..Г.Оборони сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «ЗАЗ 1122» д.н. НОМЕР_1 під керування ОСОБА_2 та автомобіля «Шевроле Авео» д.н. НОМЕР_2 ,що належить позивачу.

Відповідно до постанови Голосіївського районного суду м.Києва від 28.11.2017 р. ОСОБА_2 визнано винним у настанні даної дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 04.11.2017 р., а також притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

В силу ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Тобто, наявність вини в діях відповідача у настанні дорожньо-транспортної пригоди, в даному випадку, встановлена і не підлягає доказуванню.

Позивач є власником пошкодженого транспортного засобу «Шевроле Авео» д.н. НОМЕР_2 .

Згідно з ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об"єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (ст..1188 ЦК України).

Згідно з роз`ясненнями, викладеними в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди.

Відповідно до положень ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлений обов`язок власників транспортних засобів застрахувати цивільно-правову відповідальність водіїв, які керують застрахованим транспортним засобом.

Відповідно до встановлених судом обставин на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «ЗАЗ 1122» д.н. НОМЕР_1 була застрахована в ПрАТ «Київський страховий дім»

Згідно з ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

На підставі ст.29 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до ст.12 зазначеного Закону розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи,

розрахованої за правилами цього підпункту.

Відповідно до Акту надання послуг № 850 від 15.08.2018 р., складеного ФОП ОСОБА_3 , вартість відновлювальних робіт з ремонту пошкодженого транспортного засобу становить 34820 гривень, вартість придбаних запасних частин становить 19433,27 гривень, а всього загальна суму необхідна для відновлення пошкодженого транспортного засобу складає 54253,52 гривні.

Згідно Звіту № 130-17 про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Шевроле Авео» д.н. НОМЕР_2 , проведеного на замовлення вартість відновлювального ремонту Шевроле д.н. НОМЕР_2 становить 85045,88 гривень, а вартість матеріального збитку, що визначений з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу становить 40253,52 гривні.

Згідно з ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Страховою компанією на користь ФОП ОСОБА_3 була перерахована сума страхового відшкодування в розмірі 39253,52 гривні, що становить вартість відновлювального ремонту без врахування коефіцієнта фізичного зносу.

Тобто невідшкодованою залишилась сума завданих позивачу збитків, які він реально поніс на відновлення транспортного засобу в сумі 15000 гривень.

Відповідно до положень ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди, зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Знос пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

Отже, в даному випадку, з відповідача, як особи, яка винна у настанні дорожньо-транспортної пригоди, підлягає стягенню різниця між сумою сплаченого страхового відшкодування (з врахування фізичного зносу) та дійсною вартістю робіт з відновлення транспортного засобу та вартості придбаних частин, що підлягали заміні.

Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення з відповідача ОСОБА_2 матеріальних збитків в розмірі 15000 гривень.

Однак, на думку суду, не є обґрунтованими при зверненні до суду вимоги позивача про відшкодування відповідачем витрат, понесених позивачем на отримання транспортних послуг в період з 15.03.2018 р. по 15.08.2018 р. в розмірі 22500 гривень, оскільки позивачем в порушення вимог ст.81 ЦПК України не доведено необхідність отримання таких послуг, а також, що дані послуги пов`язані з настанням наслідків, що настали в результаті дорожньо-транспортної пригоди, з огляду на що суд не вбачає підстав для їх задоволення.

При зверненні до суду позивач зазначає, що йому завдана не лише матеріальна шкода, але і моральна шкода внаслідок пошкодження транспортного засобу та отримання ним пошкоджень хребта.

Судом встановлено, що у зв"язку з дорожньо-транспортною пригодою, пошкодженням транспортного засобу позивач зазнав моральних страждань, що полягали у душевних хвилюваннях, зміні нормального способу життя, необхідністю витрачання часу на вирішення питання щодо відновлення транспортного засобу та відшкодування завданих збитків.

Відповідно до роз"яснень викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної шкоди" під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно з ст.23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв"язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

При з`ясуванні питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння моральних страждань, або втрат немайнового характеру, за яких обставин вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить.

Вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди в розмірі 7000 гривень не є обґрунтованими в повному обсязі.

Визначаючи розмір моральної шкоди в сумі 7000 гривень позивач посилався не лише на те, що дана шкода завдана пошкодженням транспортного засобу, але і ушкодженням здоров`я.

Однак, висновки магнітно-резонансної томографії, що містяться в матеріалах справи, не свідчать про те, що погіршення стану здоров`я позивача стало наслідком дорожньо-транспортної пригоди.

Моральна шкода на підставі ст.1167 ЦК України підлягає стягненню з відповідача у справі.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди частково, в розмірі 5000 гривень.

На підставі ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати у даній справі, понесені позивачем, пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 77, 78, 81, 259, 261, 265, 273, 274-279, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 ) матеріальну шкоду в розмірі 15000 гривень, моральну шкоду в розмірі 5000 гривень, судові витрати в розмірі 316 гривень 74 копійки.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя