Справа № 640/6583/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2019 року Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді Губської Я.В.,

при секретарі Балан Т.В.,

за участі представників відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Держава Україна в особі Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Харківській області, Головного управління Національної поліції у Харківській області, Державної казначейської служби України, Державної фіскальної служби України про стягнення компенсації, процентів за безпідставне невиконання рішення суду, трьох процентів річних, інфляції, процентів на рівні облікової ставки НБУ

ВСТАНОВИВ:

17.04.2018 позивачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 звернулися до суду з позовом до Головного управління Національної поліції у Харківській області, Київської ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області, Державної казначейської служби України, в якому просять стягнути з Державного бюджету в межах асигнувань на фінансування відповідача Національної поліції у Харківській області солідарно на їх користь компенсацію, проценти за безпідставне невиконання рішення суду, три проценти річних, інфляцію та судові витрати у справі.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 23.04.2018 року було відкрито провадження по справі та призначено підготовче засідання.

21.05.2018 від Головного управління Національної поліції у Харківській області до суду надійшов відзив на позовну заяву.

Ухвалою суду від 24.05.2018 відкладено підготовче судове засідання у зазначеній справі.

13.06.2018 від Державної казначейської служби України надійшов відзив на дану позовну заяву.

20.06.2018 від позивачів ОСОБА_6 до суду подано відповідь на відзив.

16.07.2018 у підготовчому судовому засіданні судом прийнято до розгляду уточнену позовну заяву у зв'язку із надходженням 13.06.2018 заяви позивачів про уточнення позовних вимог, надано сторонам час для подання до суду відзиву, відповіді на відзив та заперечень з приводу уточнених позовних вимог.

08.08.2018 від представника ліквідаційної комісії Головного управління МВС України у Харківській області ОСОБА_1 до суду надійшов відзив на уточнену позовну заяву.

08.08.2018 у підготовчому судовому засіданні долучено до матеріалів справи клопотання представника Головного управління Національної поліції у Харківській області про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, відзив на уточнений позов представника ліквідаційної комісії Головного управління МВС України у Харківській області ОСОБА_1

16.05.2018 на адресу суду надійшло клопотання представника Київської ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області про виключення їх зі складу відповідачів у зв'язку із відсутністю до них позовних вимог.

У зв'язку із прийняттям до розгляду уточненої позовної заяви, в якій позивачами виключено даного відповідача із осіб, що беруть участь у справі, клопотання Київської ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області судом не розглядалося.

18.10.2018 року згідно ухвали Київського районного суду м. Харкова було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В обґрунтування своїх уточнених позовних вимог позивачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 посилаються на те, що У 2009 - 2011 роках правоохоронними органами у відношенні старшого сина позивачів ОСОБА_8 було порушено ряд кримінальних справ. За поданням слідчого в рамках порушеної кримінальної справи № 20100121 за фактом нібито шахрайського заволодіння квартирою ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 Київський районний суд м. Харкова виніс постанову від 19 серпня 2011 року, якою вирішив провести обшук за місцем реєстрації позивачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в квартирі АДРЕСА_1. Надаючи дозвіл на проведення обшуку, районний суд виходив з того, що в житлі позивачів можуть знаходитись виключно лише речі та документи, які нібито можуть вказувати в причетність позивачів до розслідуваної правоохоронними органами кримінальної справи у відношенні їхнього сина ОСОБА_8 11 жовтня 2011 року слідчим СУ ГУМВС України в Харківській області Жаденовим Ю. В. за місцем проживання позивачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в квартирі АДРЕСА_1 було проведено обшук. Під час проведення в належному позивачам житлі обшуку слідчим було вилучено, крім іншого, належні позивачам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 грошові кошти в національній та іноземній валюті, а саме: 132 050 доларів США та 108 200 гривень. Всі вилучені в ході обшуку гроші були направлені до СУ ГУМВД України в Харківської області, про що прямо вказано в самому протоколі обшуку. Також, слідчим було повідомлено, що вилучені кошти передані на зберігання до Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку МВС України в Харківській області і нібито проводить дії, спрямовані для з'ясування джерела походження вилучених грошей жовтня 2011 року. З приводу скарг позивачів щодо повернення коштів належної відповіді позивачі не отримали протягом тривалого часу. Через незаконне вилучення та подальше безпідставне неповернення правоохоронними органами належних позивачам ОСОБА_4 та ОСОБА_3 грошей протягом цього часу вони були протиправно позбавлені можливості здійснювати своє суб'єктивне право на розпорядження та користування цим своїм майном. Позивачі ОСОБА_6 та ОСОБА_5 з 08 серпня 2008 року перебували у зареєстрованому шлюбі, вели спільне господарство і постійно проживали разом однією сім'єю в квартирі АДРЕСА_3. 11 жовтня 2011 року співробітниками СУ ГУМВС України в Харківській області за місцем проживання позивачів ОСОБА_6 та ОСОБА_5 в квартирі АДРЕСА_3 було проведено обшук. Під час проведення в належному позивачам житлі обшуку було вилучено, крім іншого, належні позивачам гроші: 55 550 доларів США та 12 000 гривень. Вилучені в ході обшуку гроші були направлені до СУ ГУМВС України в Харківській області

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 06 вересня 2016 року, яке набрало законної сили 21 листопада 2016 року, позовні вимоги ОСОБА_3 ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 задоволені в повному обсязі та вирішено: визнати вилучені в ході обшуку 11 жовтня 2011 року в квартирі АДРЕСА_1 валютні цінності в кількості 132 050 доларів США та грошові кошти в сумі 108 200 гривень спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4, звільнити ці кошти з-під арешту та зобов'язати Головне управління Національної поліції в Харківській області повернути їх позивачам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Івановичу;визнати вилучені в ході обшуку 11 жовтня 2011 року в квартирі АДРЕСА_3 валютні цінності в кількості 55 550 доларів США та грошові кошти в сумі 12 000 гривень спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_6 та ОСОБА_5, звільнити ці кошти з-під арешту та зобов'язати Головне управління Національної поліції в Харківській області повернути їх позивачам ОСОБА_12 та ОСОБА_5.

28.12.2016 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вирішили зафіксувати факт свого прибуття до ГУНП у Харківській області та факт неправомірної відмови співробітників УФЗБО виконати рішення суду, що набрало законної сили, та повернути позивачам їхні гроші, для чого тож дня через канцелярію подали до ГУНП в Харківській області та його Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку дві окремі заяви відповідного змісту. 28 грудня 2016 року позивачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_13 засобами поштового зв'язку звернулись в Головне управління Національної поліції в Харківській області зі спільною письмовою заявою про виконання рішення суду, в якій просили негайно виконати рішення Київського районного суду м. Харкова від 06 вересня 2016 року по цивільній справі № 640/6130/14ц та повернути ОСОБА_3 і ОСОБА_4 132 050 доларів США та 108 200 грн., а ОСОБА_5 і ОСОБА_6 55 550 доларів США та 12 000 грн., а також терміново повідомити, як і де вони можуть отримати ці свої гроші.

23 лютого 2017 року ОСОБА_3 в своїй поштовій скринці виявила лист із відповіддю управління ГУНП в Харківській області від 16 лютого 2017 року за № 24/П-284-2017 на від 28 грудня 2016 року, в якій повідомлялось, що для отримання грошових коштів їм необхідно звернутись до Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку в Харківської області за адресою: м. Харків, вул. Жон Мироносиць, буд. 5.

27 лютого 2017 року ОСОБА_3 і ОСОБА_4 також звертались з вимогою про повернення грошових коштів, однак їм було відмовлено. 31 березня 2017 року ОСОБА_5 від власного та в інтересах ОСОБА_6 засобами поштового зв'язку звернувся до Начальника Управління ФЗБО та Начальника ГУНП в Харківській області із письмовою скаргою на неправомірну бездіяльність їхніх підлеглих, невиконання ними рішення суду, що набрало законної сили.

В обґрунтування позову зазначають, що оскільки ще 14 жовтня 2011 року правоохоронні органи були офіційно та належним чином повідомлені позивачами про незаконність і протиправність позбавлення їх права на отримання належних їм грошей, а також про необхідність негайно їх повернути, а також враховуючи безпідставність ігнорування цих повідомлень, яке змусило позивачів захищати їхні права в судовому порядку, а тому ці державні органи зобов'язані компенсувати позивачам шкоду (збитки, упущену вигоду), яку позивачі зазнали в результаті знецінення своїх грошей за час безпідставного їх утримання правоохоронними органами. Посилаються на те, що оскільки протягом безпідставного утримання правоохоронними органами їхніх грошей позивачі хотіли використовувати їх у підприємництві, прямому інвестуванні та діяльності на фондовому ринку чи, принаймні, могли розмістити свої гроші на депозитних рахунках в банках, захистивши гроші від знецінення (інфляції), - то мінімальний розмір компенсації державними органами чи завданої ними позивачам шкоди (збитків, упущеної вигоди тощо) повинен бути визначений з розрахунку на рівні, не меншому за середній розмір ставок за депозитами фізичних осіб.

З огляду на це, позивачі вимагають стягнення на їхню користь компенсації за час безпідставного та протиправного неповернення їм незаконно відібраних у них грошей в період з 14 жовтня 2011 року (повідомлення про належність їм їхніх грошей та вимога про їх повернення) - 21 листопада 2016 року (момент набрання рішенням суду від 06 вересня 2016 року про повернення позивачам коштів законної сили). Також, на думку позивачів співробітники ГУНП у Харківській області умисно та протиправно не виконували рішення Київського районного суду м. Харкова від 06 вересня 2016 року та умисно і протиправно без визначених законом підстав чи причин не повертали позивачам безпідставно вилучені у них гроші до 06 жовтня 2017 року - тобто протягом майже року.

За таких обставин, позивачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 звернулися з даним уточненим позовом до суду, в якому просять: стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом безспірного списання коштів з Єдиного казначейського рахунку солідарно на користь позивачів компенсацію за неповернення коштів в період з 14.10.2011 по 21.11.2016, вилучених в ході обшуку їхніх коштів в національній валюті - 104 123, 00 грн., стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом безспірного списання коштів з Єдиного казначейського рахунку солідарно на користь позивачів компенсацію за неповернення коштів в період з 14.10.2011 по 21.11.2016, вилучених в ході обшуку їхніх коштів в іноземній валюті еквівалент 52 577 доларів США за офіційним курсом НБУ на час ухвалення рішення, стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом безспірного списання коштів з Єдиного казначейського рахунку солідарно на користь позивачів 3% річних за невиконання рішення суду в період з 14.10.2011 по 21.11.2016 їхніх коштів в національній валюті - 2 836, 00 грн., стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом безспірного списання коштів з Єдиного казначейського рахунку солідарно на користь позивачів 3% річних за невиконання рішення суду в період з 14.10.2011 по 21.11.2016 їхніх коштів в іноземній валюті еквівалент 3462 доларів США за офіційним курсом НБУ на час ухвалення рішення; стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом безспірного списання коштів з Єдиного казначейського рахунку солідарно на користь позивачів інфляцію за невиконання рішення суду в період з 21.11.2016 по 06.10.2017, щодо повернення вилучених в ході обшуку їхніх коштів в національній валюті - 11682, 00 грн; стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом безспірного списання коштів з Єдиного казначейського рахунку солідарно на користь позивачів проценти на на рівні облікової ставки НБУ за невиконання рішення суду в період з 21.11.2016 по 06.10.2017, щодо повернення вилучених в ході обшуку їхніх коштів в національній валюті - 12523, 00 грн.; стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом безспірного списання коштів з Єдиного казначейського рахунку солідарно на користь позивачів проценти на на рівні облікової ставки НБУ за невиконання рішення суду в період з 21.11.2016 по 06.10.2017, щодо повернення вилучених в ході обшуку їхніх коштів в іноземній валюті - еквівалент 15283 доларів США за офіційним курсом НБУ на час ухвалення рішення; стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом безспірного списання коштів з Єдиного казначейського рахунку солідарно на користь позивачів компенсацію за неповернення в період з 14.10.2011 по 21.11.2016 вилучених в ході обшуку їхніх коштів в національній валюті - 11545, 00 грн.; стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом безспірного списання коштів з Єдиного казначейського рахунку солідарно на користь позивачів компенсацію за неповернення в період з 14.10.2011 по 21.11.2016 вилучених в ході обшуку їхніх коштів в іноземній валюті - еквівалент 22118 доларів США за офіційним курсом НБУ на час ухвалення рішення; стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом безспірного списання коштів з Єдиного казначейського рахунку солідарно на користь позивачів 3% річних за невиконання в період з 21.11.2016 по 06.10.2017 рішення суду про повернення коштів вилучених в ході обшуку їхніх коштів в національній валюті - 314, 00 грн.; стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом безспірного списання коштів з Єдиного казначейського рахунку солідарно на користь позивачів 3% річних за невиконання в період з 21.11.2016 по 06.10.2017 рішення суду про повернення коштів вилучених в ході обшуку їхніх коштів в іноземній валюті - гривневий еквівалент 1456 доларів США за офіційним курсом НБУ на час ухвалення рішення; стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом безспірного списання коштів з Єдиного казначейського рахунку солідарно на користь позивачів інфляцію за невиконання в період з 21.11.2016 по 06.10.2017 рішення суду про повернення коштів вилучених в ході обшуку їхніх коштів в національній валюті - 1296, 00 грн.; стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом безспірного списання коштів з Єдиного казначейського рахунку солідарно на користь позивачів проценти на рівні облікової ставки НБУ за невиконання в період з 21.11.2016 по 06.10.2017 рішення суду про повернення коштів вилучених в ході обшуку їхніх коштів в національній валюті - 13889, 00 грн.; стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом безспірного списання коштів з Єдиного казначейського рахунку солідарно на користь позивачів проценти на рівні облікової ставки НБУ за невиконання в період з 21.11.2016 по 06.10.2017 рішення суду про повернення коштів вилучених в ході обшуку їхніх коштів в іноземній валюті - гривневий еквівалент 6429 доларів США за офіційним курсом НБУ на час ухвалення рішення; розподілити понесені позивачами судові витрати в сумі 51030 грн.

У відзиві на уточнений позов представник ліквідаційної комісії Головного управління МВС України у Харківській області ОСОБА_1 просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, з огляду на наступне.

Вказує, що в провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова знаходилася кримінальна справа № 638/3123/13к за звинуваченням ОСОБА_8 у скоєнні злочинів, передбачених ч.4 ст. 190, ч.2 ст. 355 КК України. 25 вересня 2014 року вироком Дзержинського районного суду м. Харкова ОСОБА_8 засуджено до позбавлення волі із конфіскацією майна, що належить йому на праві власності. Під час досудового розслідування було накладено арешт на грошові кошти, як на майно підсудного ОСОБА_8, а саме: 132050 доларів США, 108200 грн., вилучених під час обшуку 11.10.2011 року за адресою АДРЕСА_1 за місцем мешкання ОСОБА_3 та ОСОБА_4; 55550 доларів США, 12000 грн., вилучених під час обшуку 11.10.2011 року за адресою АДРЕСА_3 за місцем мешкання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Обшук проводили працівники ГУМВС України в Харківській області на підставі постанов Київського районного суду м. Харкова та на вилучені грошові кошти було накладено арешт. Вказані грошові кошти після вилучення були передані до управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУМВС в Харківській області, а після 07.11.2015 до управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП в Харківській області. Тривалий час ОСОБА_3 та ОСОБА_5 зверталися до правоохоронних органів, органів державної влади, прокуратури та суду зі скаргами з приводу проведення обшуку та вилучення грошових коштів, однак за наслідком розгляду скарг дії працівників ГУМВС України в Харківській області незаконними визнані не були.

У вироку судом зроблено висновок про те, що вилучені вищевказані грошові кошти належать саме підсудному ОСОБА_8, а тому підлягають конфіскації у дохід держави. Вирок суду набрав законної сили 18 квітня 2016 року після перегляду в апеляційному порядку.

ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5 не погодились з діями працівників ГУМВС України в Харківській області щодо проведення обшуку та вилучення грошових коштів і з позовом звернулися до Київського районного суду м. Харкова. В Київському районному суді м. Харкова було відкрито провадження у справі № 640/6130/14-ц. 06 вересня 2016 року Київський районний суд м. Харкова ухвалив рішення у справі № 640/6130/14-ц, яким звільнив з-під арешту вказані грошові кошти та зобов'язав їх повернути ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5 Рішення суду у справі № 640/6130/14-ц набрало законної сили 21 листопада 2016 року.

Посилаються на те, що підстав для відшкодування за Законом України «Про відшкодування шкоди, завданої громадянину незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового слідства, прокуратури та суду» на сьогоднішній день відсутні, оскільки відсутні будь-які рішення суду, якими було б встановлено факт незаконних дій або бездіяльності слідчих ГУМВС України в Харківській області у відношенні до позивачів. Таким чином, у позивачів не виникає права на відшкодування шкоди на підставі Закону № 266/94-ВР. Відповідно до доручення МВС від 23.12.2015 № 42703/Ав «Про організацію передачі-приймання національної валюти України, іноземної валюти та інших вилучених цінностей, які знаходяться на зберіганні в колишніх територіальних органах МВС та в управліннях МВС на залізницях» та наказу ГУНП в Харківській області від 24.05.2016 № 492 вилучені грошові кошти були передані до ГУНП в Харківській області від ліквідаційної комісії ГУМВС України в Харківській області 08 червня 2016 року та оформлено актом передачі-приймання. Таким чином, вилучені грошові кошти було передано до ГУНП в Харківській області 08.06.2016 року тобто з цього часу ГУМВС України в Харківській області до вилучених грошових коштів ніякого відношення не має, а до 21.11.2016 було тільки одне рішення суду щодо конфіскації в дохід держави вказаних грошових коштів. Тому, підстав для задоволення позовних вимог відповідач не вбачає, позовні вимоги вважає безпідставними та необґрунтованими, не відповідаючи ми нормам діючого законодавства та такими, що суперечать їм.

В судове засідання позивачі не з*явилися, 22.05.2018 подали на адресу суду заяву, а якій просять суд розглядати справу за їх відсутності, зазначили що позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просять їх задовольнити.

Представники відповідачів - Державної фіскальної служби України та ГУ МВС України в Харківській області в особі Ліквідаційної комісії, ГУ НП в Харківській області в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог позивачів заперечували в повному обсязі, посилаючись на їх безпідставність. 29.01.2019 подали до суду заяви, в яких просили суд розглядати справу за їх відсутності.

Представник відповідача - Державної казначейської служби України в судове засідання не з*явився, подав до суду клопотання, в яких просив суд розглядати справу за їх відсутності, в позові відмовити, при ухваленні рішення у справі врахувати висновки постанови Верховного Суду від 25.60.2018 по справі №910/13889/17, відзив та інші докази у справі.

Суд, заслухавши учасників процесу, які були присутні в судових засіданнях, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом.

Вимогами ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини і відповідні ним правовідносини.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова у справі № 640/6130/14-ц від 06.09.2016, що набрало законної сили 21.11.2016, позовні вимоги ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 задоволено, визнано вилучені в ході обшуку 11 жовтня 2011 року в квартирі АДРЕСА_1 валютні цінності в кількості 132050 доларів США та грошові кошти в сумі 108200 грн. спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4. Звільнено з-під арешту та зобов*язано Головне управління Національної поліції в Харківській області повернути ОСОБА_3 та ОСОБА_4 валютні цінності в кількості 132050 доларів США та грошові кошти в сумі 108200 грн. Визнано вилучені в ході ошуку 11 жовтня 2011 року в квартирі АДРЕСА_3 валютні цінності в кількості 55550 доларів США та грошові кошти в сумі 12000 грн. спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_6. Звільнено з-під арешту та зобов*язати Головне управління Національної поліції в Харківській області повернути ОСОБА_5 та ОСОБА_6 валютні цінності в кількості 55550 доларів США та грошові кошти в сумі 12000 грн., а також вирішено долю судових витрат.(а.с.124-126 т.с. 1)

Як було встановлено рішенням Київського районного суду м. Харкова у справі № 640/6130/14-ц від 06.09.2016, та не заперечується учасниками судового розгляду, 25 вересня 2014 року вироком Дзержинського районного суду м. Харкова по справі №638/3123/13к за звинуваченням ОСОБА_8 у скоєнні злочинів, передбачених ч.4 ст. 190, ч.2 ст. 355 КК України, ОСОБА_8 засуджено до позбавлення волі із конфіскацією майна, що належить йому на праві власності. Під час досудового розслідування у цій справіі було накладено арешт на грошові кошти, як на майно підсудного ОСОБА_8, а саме: 132050 доларів США, 108200 грн., вилучених під час обшуку 11.10.2011 року за адресою АДРЕСА_1 за місцем мешкання ОСОБА_3 та ОСОБА_4; 55550 доларів США, 12000 грн., вилучених під час обшуку 11.10.2011 року за адресою АДРЕСА_3 за місцем мешкання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Обшук проводили працівники ГУМВС України в Харківській області на підставі постанов Київського районного суду м. Харкова та на вилучені грошові кошти було накладено арешт.

Вказані грошові кошти після вилучення були передані до Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУМВС в Харківській області, а після 07.11.2015 до Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП в Харківській області, про що свідчать відповіді ГУМВС України в Харківській області.(а.с.77 т.с. 1)

Як вбачається з копій звернень позивачів, та не заперечувалося в судовому засіданні представником відповідача, тривалий час позивачі зверталися до правоохоронних органів, органів державної влади, прокуратури та суду зі скаргами з приводу проведення обшуку та вилучення грошових коштів, однак за наслідком розгляду скарг дії працівників ГУМВС України в Харківській області незаконними визнані не були.

Таким чином, враховуючи наявність до винесення судом рішення суду від 06.09.2016 року, яке набуло чинності 21.11.2016 року арештів на вилучене майно підстав для виплати компенсації не має.

Крім того, згідно листа ГУ НП в Харківській області №1956/119-29/02-2014 від 05.10.2017 позивачам було запропоновано з'явитися із відповідними документами для отримання коштів за рішенням Київського районного суду м. Харкова у справі № 640/6130/14-ц від 06.09.2016. (а.с. 171 т.с. 1) Позивачі в позовній заяві не спростовують того, що кошти були ними отримані 06.10.2017 року, після розгляду судом заяви відповідачів про роз'яснення рішення суду.

Звертаючись з позовними вимогами до суду, позивачі просять стягнути на їх користь збитки, упущену вигоду, компенсацію, три відсотки річних, інфляцію.

Відповідно до ч.2 ст. 22 ЦК України збитками визнаються витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст. 22 ЦК України для виникнення права потерпілого на відшкодування збитків та упущеної вигоди (неодержаного доходу) необхідна наявність чотирьох елементів цивільного правопорушення: протиправної поведінки, збитків, розмір яких доведено, вина правопорушника та причинно-наслідковий зв'язок між протиправною поведінкою та збитками.

Частиною 6 статті 1176 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Згідно з положеннями статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 625 ЦК України встановлено загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов'язання та ці норми поширюють свою дію на всі види грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов'язань.

Аналіз положень статей 1166, 1173 та 1174 ЦК України дозволяє дійти висновку про те, що покладення на особу передбаченої статтями 1173, 1174 ЦК України відповідальності, яка застосовується в деліктних правовідносинах, виключає одночасне застосування норм матеріального права, які передбачають відповідальність за порушення грошових зобов'язань, зокрема, статті 625 ЦК України.

Обов'язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних не виникає, зокрема, у випадку відшкодування збитків та шкоди, оскільки відповідні дії вчиняються сторонами не на виконання взятих на себе грошових зобов'язань, а з інших підстав.

Отже, дія частини другої статті 625 ЦК України не поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку із відшкодуванням шкоди як деліктного зобов'язання.

Також, під час розгляду справи суд приходить до висновку, що позивачами не надано належних та допустимих доказів на доведення розміру упущеної вигоди та збитків, а надана до позовної заяви довідка Торгово-промислової палати України щодо розміру облікової ставки НБУ не є підтвердженням можливого отримання доходу позивачами та підставою стягнення за цими ставками коштів з відповідачів, а також застосування її в деліктних правовідносинах.

Крім того, суд звертає увагу на те, що грошові кошти були вилучені у позивачем вдома, за місцем мешкання і доказів на підтвердження того, що в момент їх вилучення позивачі збирались ці грошові кошти інвестувати або розмістити на банківських рахунках для отримання доходу суду також не надано.

При вирішенні даного питання суд, крім іншого враховує висновки щодо застосування вимог статті 625 ЦК України, викладені в постанові Верховного Суду від 25.06.2018 у справі № 910/13889/17.

Також, необхідно взяти до уваги, що відповідно до доручення МВС від 23.12.2015 № 42703/Ав «Про організацію передачі-приймання національної валюти України, іноземної валюти та інших вилучених цінностей, які знаходяться на зберіганні в колишніх територіальних органах МВС та в управліннях МВС на залізницях» та наказу ГУНП в Харківській області від 24.05.2016 № 492 вилучені грошові кошти були передані до ГУНП в Харківській області від ліквідаційної комісії ГУМВС України в Харківській області 08 червня 2016 року та оформлено актом передачі-приймання.(а.с.214 т.с.1)

Таким чином, вилучені грошові кошти було передано до ГУНП в Харківській області 08.06.2016 року, тобто з цього часу відповідач у справі ГУМВС України в Харківській області до вилучених грошових коштів ніякого відношення не має, а до 21.11.2016 було тільки одне рішення суду щодо арешту вказаних грошових коштів.

Також, в своїх вимогах позивачі просять стягнути проценти за користування чужими грошима, посилаючись на статтю ЦК України, якою передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами та статтю 1048 ЦК України, якою передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ.

Як вбачається із статті 536 ЦК України підставами застосуванні даної статті є, по-перше, факт користування чужими грошима, по-друге, встановлення розміру відповідних процентів договором або чинним законодавством.

Судом встановлено, що вилучені грошові кошти було передано від ГУМВС України в Харківській області на підставі акту прийому передачі від 24.05.2016 року. Грошові кошти в валюті гривня України зберігалися у Головному управлінні Державної казначейської служби України у Харківській області, грошові кошти у вигляді валюти - доларів США зберігались у філії АТ «Укрексімбанк» в м. Харкові. Доказів того, що відповідачі протягом часу з моменту вилучення до повернення грошових коштів використовувало дані грошові кошти суду не надано.

Пунктом 86 Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання і передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого органами дізнання, досудового слідства і суду, затвердженої наказом Генеральної прокуратури України, МВС України, Служби України, Державної податкової адміністрації України, Верховного Суду України, Державної судової адміністрації України 27.08.2010 № 51/401/649/471/23125 передбачено, що використання речових доказів, цінностей та іншого вилученого майна для службових та інших цілей категорично забороняється.

Таким чином, позивачами не доведено факт використання ГУНП в Харківській області або інших відповідачів вилучених грошових коштів та/або отримання прибутку за рахунок вилучених грошових коштів.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що посадові особи органів державної влади зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 1176 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Частиною 2 ст.1176 ЦК України передбачено, що право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Таким законом є Закон України «Про відшкодування шкоди, завданої громадянину незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового слідства, прокуратури та суду».

Так, в статті 2 Закону України «Про відшкодування шкоди, завданої громадянину незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового слідства, прокуратури та суду» передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів.

Суд погоджується з доводами відповідачів, що станом на сьогоднішній день відсутні будь-які рішення суду, якими було б встановлено факт незаконних дій або бездіяльності слідчих ГУМВС України в Харківській області у відношенні до позивачів.

Таким чином, у позивачів не виникає права на відшкодування шкоди на підставі Закону України «Про відшкодування шкоди, завданої громадянину незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового слідства, прокуратури та суду».

Під час розгляду справи суд прийшов до висновку, що порушень принципу справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами фундаментальних прав окремої особи не має.

Таким чином, гарантії, передбачені ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не порушуються.

На підставі вищезазначеного, дослідивши всі докази надані сторонами та доводи, викладені в позові та запереченнях на підтвердження своїх доводів та заперечень, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, безпідставними та недоведеними в судовому засіданні, у зв*язку з чим підстав для задоволення позову у суду немає.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд відмовляє позивачам в задоволенні вимог щодо стягнення з відповідачів судових витрат, оскільки відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 160, 256, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Держава Україна в особі Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Харківській області, Головного управління Національної поліції у Харківській області, Державної казначейської служби України, Державної фіскальної служби України про стягнення компенсації - 104123 грн., гривневий еквівалент 52577 доларів США, 11545 грн., гривневий еквівалент 22118 доларів США, процентів за безпідставне.невиконання рішення суду - 12523 грн. гривневий еквівалент 15283 доларів США, трьох процентів річних - 2836 грн., гривневий еквівалент 3462 доларів США, 314 грн., гривневий еквівалент 1456 доларів США, інфляції - 11682 грн., 1296 грн., процентів на рівні облікової ставки НБУ - 1389 грн., гривневий еквівалент 6429 доларів США, відшкодування судовий витрат - відмовити в повному обсязі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

На рішення суду першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення, може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Харківського апеляційного суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення, а у випадку проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк для апеляційного оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Відповідно до вимог п.15 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

ОСОБА_3 (АДРЕСА_1).

ОСОБА_4 (АДРЕСА_1).

ОСОБА_5 (АДРЕСА_3).

ОСОБА_6 (АДРЕСА_3).

Головне управління Міністерства внутрішніх справ у Харківській області, Головне управління Національної поліції у Харківській області (61002, м. Харків, вул. Жон Мироносиць, б.5).

Державна казначейська служба України (01601, м. Київ, вул. Бастіонна, б.6).

Державна фіскальна служба України (04053, м.Київ, пл.Львівська, б.8).

Суддя: