Ухвала

17 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 221/8215/18

провадження № 61-22285ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Курило В. П. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волноваського районного суду Донецької області від 13 серпня 2019 року та постанову Донецького апеляційного суду від 12 листопада 2019 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - акціонерне товариство «Просто-страхування», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовними вимогами до ОСОБА_1 , третя особа - приватне акціонерне товариство «Просто-страхування» ( далі - АТ «Просто-страхування») про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 30 січня 2018 року, ОСОБА_1 , керуючи технічно справним автомобілем ВАЗ 217230, здійснював на ньому рух по проїжджій частині вулиці Центральній з боку села Благодатне в напрямку села Микільське Волноваського району Донецької області. Під`їжджаючи до перехрестя з вулиці 40 років Перемоги, водій ОСОБА_1 , своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки керованого автомобіля, внаслідок чого, після застосування екстреного гальмування, автомобіль, в некерованому стані виїхав на зустрічну смугу руху, де здійснив зіткнення з автомобілем Шевроле Авео під керуванням водія ОСОБА_2 , що рухався в зустрічному напрямку по своїй смузі руху. Ухвалою Волноваського районного суду Донецької області від 08 травня 2018 року ОСОБА_1 було звільнено від кримінальної відповідальності за частиною пергою статті 286 КК України, а кримінальне провадження закрито на підставі статті 46 КК України. Тому, позивач вважає доведеною провину ОСОБА_1 та покладає на нього обов`язок відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди його майну - автомобілю Шевроле Авео, який отримав механічні пошкодження.

Згідно зі звітом про оцінку вартості матеріального збитку, завданого автомобілю позивача № 51 від 05 квітня 2018 року, вказана вартість визначена у розмірі 120 962,87 грн. Вартість пошкодженого транспортного засобу складає 39 408,98 гр., тому розмір шкоди, завданої ОСОБА_2 дорівнює 81 553,89 гр., виходячи з різниці між вартістю матеріального збитку, спричиненого вказаному автомобілю та його вартістю. Також позивач поніс витрати на проведення авто-товарознавчого дослідження у розмірі 3 200,00 грн.

Після звернення 02 липня 2018 року до страховика відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування, 13 липня 2018 року позивач отримав від страховика - АТ «Просто-страхування» 48 595,74 грн у рахунок страхового відшкодування.

Враховуючи недостатність вказаної суми для погашення усього розміру шкоди, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 32 958,15 грн, а також відшкодувати вартість експертного дослідження у сумі 3 200,00 грн, виходячи із його права абсолютного відшкодування спричиненої шкоди, як потерпілої сторони. Також, просив відшкодувати йому моральну шкоду, спричинену внаслідок неможливості користування належним йому транспортним засобом у зв`язку із його ремонтом, яку він оцінив у

10 000,00 грн та понесені витрати на правову допомогу у розмірі

1 000, 00 грн.

Рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 13 серпня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 32 958,15 грн у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, та 1 000,00 грн у рахунок відшкодування витрат на проведення авто-товарознавчого дослідження. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного суду від 12 листопада 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Рішення Волноваського районного суду Донецької області від 13 серпня 2019 року залишено без змін.

09 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернувся через засоби поштового зв`язку до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Волноваського районного суду Донецької області від 13 серпня 2019 року та постанову Донецького апеляційного суду від 12 листопада 2019 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, які не підлягають касаційному оскарженню, з огляду на наступне.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на

01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» з 01 січня 2019 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу у розмірі 1 921,00 грн.

Предметом позову у даній справі є стягнення 32 958,15 грн у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, стягнення 3 200,00 грн у рахунок відшкодування витрат на проведення авто-товарознавчого дослідження та відшкодування моральної шкоди у розмірі 10 000, 00 грн.

Ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921,00 грн х 100 = 192 100,00 грн). Тобто справа № 221/8215/18 є малозначною в силу вимог закону.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN,

№ 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

У касаційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що судові рішення у даній справі стосуються питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а тому підлягають касаційному оскарженню.

Посилання у касаційній скарзі на порушення норм матеріального та процесуального права фактично підтверджує незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, з оскарженими судовими рішеннями. І, відповідно, не свідчить, що скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої

статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Отже, випадків, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, у цій справі не встановлено Верховним Судом.

Верховним Судом враховано, що оскаржувані судові рішення ухвалені після набрання чинності Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», тобто після 15 грудня 2017 року.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки доводи касаційної скарги не свідчать про наявність підстав, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, оскаржені судові рішення прийнято у малозначній справі, ціна позову в якій не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Волноваського районного суду Донецької області від 13 серпня 2019 року та постанову Донецького апеляційного суду від 12 листопада 2019 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - акціонерне товариство «Просто-страхування», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. П. Курило