Справа № 461/8673/19
Провадження № 2/461/1697/19
УХВАЛА

08.11.2019 року. м.Львів.

Галицький районний суд міста Львова

в складі:

головуючого судді Юрківа О.Р.,

за участю:

секретаря судового засідання Чорненької К.М.,

розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, з підстав, викладених у фабулі позову.

Позивач подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на частку квартири, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 , до вирішення спору про стягнення коштів по суті заявлених вимог.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд прийшов висновку, що в задоволенні заяви про забезпечення позову належить відмовити, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Нормою ч.3 ст. 151 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення при задоволенні позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, данні про особу відповідача, а також відповідність заходу забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Так, за змістом ч.3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, однак, суд звертає увагу на те, що на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі суд не має процесуальної можливості пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення при задоволенні позову, як того вимагає п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову».

Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити, оскільки суду не наведено відповідних мотивів існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача в межах заявленого ним позову, не подано документів та інших доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, не надано суду доказів співрозмірності накладення арешту на частку квартири та не надано доказів того, що відповідач має на меті відчужити частку належного йому майна.

Керуючись ст.ст. 81, 149-153, 259-260 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, відмовити за безпідставністю.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення апеляційної скарги.

Суддя О.Р.Юрків.