328/3036/19
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

20 грудня 2019 року м.Токмак

Суддя Токмацького районного суду Запорізької області Коваленко П.Л., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Токмацького відділення поліції Пологівського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Токмацького відділення поліції Пологівського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області про відшкодування моральної шкоди в розмірі 137709 грн.

В позовній заяві позивач просить відшкодувати йому моральну шкоду у зв`язку з незаконним притягненням до кримінальної відповідальності за ч.1 та ч.3 ст.358 ЦПК України у період з 29.07.2013 по 15.04.2016. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що перебуваючи у зазначений час під слідством та судом він не міг займатись діяльністю правозахисника, адвоката, прокурора, судді, нотаріуса, охоронця і т.п., були погіршені його стосунки з суддями, прокурорами, слідчими, знайомими, внаслідок чого він перебував у глибоких душевних стражданнях, являючись кримінальним правопорушником.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати статті 175 ЦПК України, а також вимогам статті 177 цього Кодексу.

Додержання процесуальної форми і змісту позовної заяви є однією з обов`язкових вимог національного законодавства, що забезпечує право на звернення до суду та порушення судом провадження у справі.

Відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у вказаних статтях, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; 3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; 4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; 10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Так, у позовній заяві стосовно відповідача не вказані ідентифікаційні коди відповідачів - юридичних осіб в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), їх офіційні електронні адреси та адреси електронної пошти.

Відповідно до ч.2 ст.48 ЦПК України, позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Звертається увага позивача на те, що Токмацьке відділення поліції Пологівського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області не є самостійною юридичною особою та не може бути відповідачем у справі, оскільки окремою самостійною юридичною особою є Головне управління Національної поліції в Запорізькій області структурним підрозділом якого є Токмацьке відділення поліції Пологівського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області.

Позивачу, на виконання вимог п.2 ч.3 ст.175 ЦПК України, слід зазначити правильне найменування відповідачів юридичних осіб, їх поштові індекс, адреси, ідентифікаційні коди юридичних осіб в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, відомі номери засобів зв`язку, офіційних електронних адрес та адрес електронної пошти, взявши до уваги наступне.

У відповідності до статті 11 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» пошук зазначених відомостей у ЄДР здійснюється безкоштовно шляхом запиту і отримання інформації з реєстру засобами електронного зв`язку або через мережу Інтернет (он-лайн сервіс: https://usr.minjust.gov.ua/ua/freesearch).

Крім того, позовна заява викладена російською мовою.

Відповідно до ст.9 ЦПК України та ч.1 ст.12 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», цивільне судочинство і діловодство в судах України провадиться державною мовою.

Згідно зі ст.10 Конституції України, державною мовою в Україні є українська мова. Держава забезпечує всебічний розвиток і функціонування української мови в усіх сферах суспільного життя на всій території України. Застосування мов в Україні гарантується Конституцією України та визначається законом.

Відповідно до ч.1 ст.14 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» у судах України судочинство провадиться, а діловодство здійснюється державною мовою.

Рішенням Конституційного Суду України у від 14 грудня 1999 року № 10-рп/99 (справа №1-6/99) встановлено, що положення частини першої статті 10 Конституції України, за яким «державною мовою в Україні є українська мова», треба розуміти так, що українська мова як державна є обов`язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом (частина п`ята статті 10 Конституції України).

Верховний Суд зазначив, що державною мовою в Україні є українська мова (стаття 10 Конституції України) та неодноразово визнав правомірним залишення без руху позовної заяви у зв`язку із невідповідністю вимогам щодо її змісту, в тому числі і викладенням позовної заяви російською мовою.

Європейський суд з прав людини у рішенні «Менцен проти Латвії (заява № 71074/01) зазначив: «... що свобода використання мови як така не є однією з прав і свобод, які регулюються Конвенцією. Загальновизнаним є те, що не існує жорсткої лінії розмежування мовної політики від сфери, охопленої Конвенцією, а захід, вжитий в рамках такої політики, може стосуватися одного або декількох положень Конвенції. Разом з тим, фактом залишається те, що, за винятком конкретних прав, передбачених статтями 5 § 2 та 6 § 3 (а), (е), Конвенція сама по собі не гарантує права на використання певної мови при комунікації з органами державної влади або право отримувати інформацію вільно обраною мовою. Отже, за умови поваги до прав, захищених Конвенцією, кожна Висока Договірна Сторона має право регулювати та встановлювати зобов`язання щодо використання своєї офіційної мови або мов у документах, що посвідчують особу та інших офіційних документах.»

Відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

З огляду на викладене, відмова в доступі до правосуддя з підстав невиконання вимог закону щодо викладення позовної заяви державною мовою, не є такою, що несумісна з гарантіями, передбаченими статтею 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини.

Відповідний механізм забезпечення рівності прав громадян у судовому процесі за мовною ознакою передбачено у частинах 3, 4 статті 9 ЦПК України, відповідно до якої суди використовують державну мову в процесі судочинства та гарантують право учасникам судового процесу на використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють. Учасники судового процесу, які не володіють або недостатньо володіють державною мовою, мають право робити заяви, надавати пояснення, виступати в суді і заявляти клопотання рідною мовою або мовою, якою вони володіють, користуючись при цьому послугами перекладача в порядку, встановленому цим Кодексом.

Разом з тим, запрошення перекладача до участі у справі, є обов`язком особи, яка бере участь у справі, а не суду, що роз`яснено в п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» №2 від 12.06.2009.

Законом України «Про ратифікацію Європейської хартії регіональних мов або мов меншин» передбачено, що при застосуванні положень Хартії заходи, спрямовані на утвердження української мови як державної, її розвиток і функціонування в усіх сферах суспільного життя на всій території України, не вважаються такими, що перешкоджають чи створюють загрозу збереженню або розвитку мов, на які відповідно до ст.2 цього Закону поширюються положення Хартії та не дискримінують громадян України.

Даних про те, що позивач ОСОБА_1 не є громадянином України та відноситься до національних меншин, не надано.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що перебуваючи у зазначений час під слідством та судом він не міг займатись діяльністю правозахисника, адвоката, прокурора, судді, нотаріуса, охоронця і т.п., були погіршені його стосунки з суддями, прокурорами, слідчими, знайомими, внаслідок чого він перебував у глибоких душевних стражданнях, моральним впливом, являючись кримінальним правопорушником.

Згідно з абз.2 п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд повинен з`ясувати,чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних або фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Згідно з частиною п`ятою статті 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Тому, позивачу пропонується надати належні та допустимі докази на підтвердження того, що він в зазначений ним період часу дійсно займався правозахисною діяльністю, а також міг займатися діяльністю адвоката, прокурора, судді, нотаріуса, охоронця (перебував зазначених посадах), докази погіршення його стосунків з суддями, прокурорами, слідчими, знайомими (якими саме) тощо, наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями заподіювачів та шкодою (глибокими душевними стражданнями) на, які посилається позивач.

Відповідно до п.4 ч.3 ст.175 Цивільного процесуального кодексу України, позовна заява повинна містити, зокрема, зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Тому, позивачу необхідно конкретизувати зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

На виконання вимог п.6 ч.3 ст.175 ЦПК України, позивачу необхідно зазначити відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору.

При цьому, до позивача доводиться про його обов`язок повідомляти про всі відомі йому рішення суду (судів), які можуть бути пов`язані із обставинами справи.

Встановлення цих фактів має вагоме значення для запобігання сторонам зловживати правом звернення до суду із тими самими вимогами з одного та й того ж приводу та ініціювати повторні судові розгляди за вже розглянутими вимогами у випадках де є підстави для перегляду рішень за нововиявленими обставинами чи ухвалення додаткового рішення. Також надання відомостей про вже розглянуті справи має значення для виключення підстав для залишення частини позовних вимог без розгляду чи закриття провадження у справі, а також для виключення повторного встановлення фактів та обставин, які вже є встановленими при розгляді інших справ та за рішеннями, які набрали законної сили.

Викладене відповідає практиці Європейського суду з прав людини, який у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів.

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи (див. справи «Брумареску проти Румунії», «Пономарьов проти України», «Христов проти України»).

Крім того, позивачем заявлено клопотання про проведення судового розгляду за його відсутності, враховуючи його похилий вік, - 76 років. На підтвердження зазначеної обставини позивачу також пропонується надати засвідчену належним чином копію документу, яка підтверджує його особу.

Враховуючи виявлені недоліки при оформлені позовної заяви ОСОБА_1 , позовна заява залишається без руху із встановленням позивачеві строку усунення недоліків.

Відповідно до ч.7 ст.81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Враховуючи виявлені недоліки при оформлені позовної заяви ОСОБА_1 , у відповідності до частини першої статті 185 ЦПК України, позовна заява залишається без руху із встановленням позивачам строку усунення недоліків.

Керуючись статями 175, 177, 185 ЦПК України, суддя,

п о с т а н о в и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до держави Україна в особі Державної казначейської служби України , Токмацького відділення поліції Пологівського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області про відшкодування моральної шкоди - залишити без руху.

Надати позивачу строк десять днів, з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків, а саме: позивачу необхідно надати суду позовну заяву, складеною державною (українською) мовою; при наданні уточненої позовної заяви визначитися з колом осіб, до яких ним пред`явлені позовні вимоги та конкретизувати позовні вимоги щодо кожного з відповідачів; на виконання вимог п.2 ч.3 ст.175 ЦПК України, зазначити щодо кожного з відповідачів повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; зазначити відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися.

Роз`яснити позивачу, що у випадку не усунення зазначених недоліків у встановлений строк, заява вважатиметься неподаною і буде йому повернута.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя: