Справа № 344/7603/19
Провадження № 2/344/3039/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

05 грудня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді Пастернак І.А.

секретаря Кріцак Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Івано-Франківську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, мотивуючи тим, що 31 січня 2018 року між ним та відповідачем укладено договір позики, за яким останній позичив грошові кошти в розмірі 1 500 дол. США та зобов`язався їх повернути до 30 червня 2018 року. Однак у встановлений в договорі строк грошові кошти позивачу повернуті не були.

08.08.2019 року ОСОБА_1 подано до суду заяву про уточнення позовних вимог. У даній заяві позивач просить суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача борг за договором позики в розмірі 2215,88 доларів США, з яких: 1500 доларів США - сума основного боргу за позикою; 94,23 доларів США - 3% річних за користування позикою, згідно ст..625 ЦК України, 621,65 доларів США - пеня за прострочення повернення позики та стягнути з відповідача понесені судові витрати.

26.11.2019 року позивачем подана заява про уточнення позовних вимог. У даній заяві позивач просить постановити рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 борг за договором позики в розмірі 2373,56 доларів США, з яких: 1500 доларів США - сума основного боргу за позикою; 94,23 доларів США - 3% річних за користування позикою, згідно ст..625 ЦК України, 779,33 доларів США - пеня за прострочення повернення позики та стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Позивач в судове засідання не з`явився, попередньо подав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі з мотивів викладених у позовній заяві, просив позов задоволити. Проти заочного розгляду справи не заперечив (а.с.55).

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причину неявки суду не повідомив (а.с.44-46).

З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушеного права на належне виконання умов договору позики, внаслідок чого позикодавець позивається про його відновлення шляхом стягнення заборгованості за договором позики з позичальника.

Статтею 1046 Цивільного Кодексу України визначено зміст договору позики. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

31 січня 2017 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 укладено договір, відповідно до якого ОСОБА_2 отримав у позивача в борг 1 500 дол. США. За змістом п. 4.1 договору позичальник зобов`язався повернути кошти до 30 червня 2019 року (а.с. 10-11).

Факт передачі коштів підтверджується борговою розпискою від 31 січня 2017 року (а.с. 12).

За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства, в даному випадку - договору позики від 18 жовтня 2017 року.

Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу дії ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому, у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 625 Цивільного Кодексу України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 цієї статті боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ч. 2 боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно із ч.1 ст.533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Такий порядок визначено Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного контролю» від 19.02.1993 року №15-93, дія якого не поширюється на правовідносини щодо нарахування та стягнення штрафних санкцій за внутрішніми угодами, укладеними між резидентами на території України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань»).

Таким чином, максимальний розмір пені пов`язаний з розміром облікової ставки Національного банку України, а оскільки чинне законодавство не передбачає встановлення Національним банком України облікової ставки для іноземної валюти, то пеня має обчислюватися та стягуватися за судовими рішеннями лише в національній валюті України - гривні.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, аналогічне визначення міститься також в ст. 81 ЦПК України.

В ст. 13 ЦПК України зазначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Станом на день звернення із позовом до суду заборгованість відповідача перед позивачем за основним боргом становить 1500,00 дол. США.

Відповідно до п.6 договору позики від 31.01.2018 року, передбачено, що за несвоєчасне повернення частини позики згідно графіку чи несвоєчасну сплату процентів позичальник сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочки.

Згідно розрахунків позивача відповідач зобов`язаний сплатити пеню позивачеві у розмірі 799,33 дол. США та 94,23 доларів США - 3% річних.

Будь-яких доказів, які б спростовували наведену позивачем суму заборгованості за вказаним договором позики відповідачем суду не представлено.

Звертаючись за захистом своїх прав позивач просив суд стягнути борг за договором позики в доларах США.

Статтею 533 ЦК України передбачено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Ця норма кореспондується з приписами ст. 524 ЦК України, згідно з якими зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Таким чином, положення чинного законодавства хоч і передбачають обов`язковість застосування валюти України при здійсненні розрахунків, проте не містять заборони щодо визначення грошового еквівалента зобов`язань в іноземній валюті.

Наведені приписи дають підстави вважати, що вимога позову про стягнення боргу за договором позики в доларах США відповідає вимогам закону.

Таким чином, з відповідача слід стягнути заборгованість за договором позики в розмірі 2373,56 доларів США, з яких: 1500 доларів США - сума основного боргу за позикою; 94,23 доларів США - 3% річних за користування позикою, 779,33 доларів США - пеня за прострочення повернення позики, що станом на 26.11.2019 року становить 24,05 х 779,33 = 18742,89 грн.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч.1, 2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно дублікату чека від 30.04.2019 року, ОСОБА_1 проведено оплату адвокату Паньків С .С. в розмірі 1200,00 грн. (а.с. 9).

Як вбачається із дублікату чека від 07.08.2019 року ОСОБА_1 проведено оплату адвокату Паньків С.С. в розмірі 2000,00 грн. (а.с. 35).

У відповідності до дублікату чека від 22.11.2019 року позивачем проведено оплату адвокату Паньків С.С. у розмірі 700 грн. (а.с.51).

Згідно дублікату чека ОСОБА_1 проведено оплату адвокату Паньків С.С. в розмірі 500,00 грн. (а.с.53).

На підтвердження понесення судових витрат позивач надала квитанцію про сплату судового збору в розмірі 752 грн. 39 коп. за подання позовної заяви до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позовні вимоги позивача задоволено частково, тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному розмірі.

На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 526, 527 ч. 1, 625, 1048, 1049 Цивільного Кодексу України, керуючись ст. ст. 12, 13, 133, 141, 247, 259, 263-265, 268, 273, ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики - задоволити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 заборгованість за договором позики від 31 січня 2018 року у розмірі 1500 доларів США - сума основного боргу за позикою, 94,23 доларів США - 3% річних за користування позикою, 18742,89 грн., - пені за прострочення повернення позики, 4400, 00 грн. витрат за надання правової допомоги та судовий збір в розмірі 752 грн. 39 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Довідка:повний текст рішення виготовлено 18.12.2019 року.

Суддя Пастернак І.А.