ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2019 року

м.Суми

Справа №591/3784/18

Номер провадження 22-ц/816/4002/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Орлов І. В.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

сторони справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

відповідачі - Акціонерне товариство «Українська залізниця»;

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 23 травня 2019 року в складі судді Сидоренко А.П., постановленого у м. Суми, повне судове рішення складено - 24 травня 2019 року,

в с т а н о в и в:

Звернувшись до суду із позовом у липні 2018 року, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості із заробітної плати, грошову компенсацію за невикористану щорічну відпустку та одноразову грошову допомогу у розмірі середньомісячного заробітку, згідно ст. 44 КЗпП України 51488 грн. 74 коп. Стягнути суму середнього заробітку за період затримки з 18.07.2017 року по 16.08.2017 року в сумі 7509 грн. 99 коп. та суму компенсації втрати частини заробітку у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати у розмірі 4327 грн. 83 коп. В подальшому уточнивши позов в частині стягнення суми компенсації втрати частини заробітку у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати, просив її стягнути в розмірі 5097 грн. 39 коп.

Свої вимоги мотивував тим, що 08.07.2016 року він був прийнятий на посаду заступника начальника виробничого підрозділу «Донецька дистанція зв`язку» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця». 17.07.2017 року його було звільнено на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням штату. Вказує, що при звільненні йому було нараховано, проте не виплачено грошову компенсацію за невикористану щорічну відпустку та одноразову грошову допомогу у розмірі одного середньомісячного заробітку. Зазначає, що на день звернення до суду вказані суми відповідачем йому виплачені не були. Вказує, що через несвоєчасну виплату йому заборгованості по заробітній платі у нього виникло право на компенсацію.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 23.05.2019 року позову задоволено частково.

Стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі, грошову компенсацію за невикористану щорічну відпустку та одноразову грошову допомогу в розмірі одного середньомісячного заробітку в сумі 41861 грн. 54 коп. та суму компенсації втрати частини заробітку у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати в розмірі 4144 грн. 29 коп.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Акціонерне товариство «Українська залізниця» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне встановлення судом фактичних обставин справи, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що через відсутність первинних документів в структурному підрозділі «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця» підтвердити інформацію щодо фактичного виконання робіт та здійснити нарахування заробітної плати позивачу є неможливим, а відтак заборгованість із заробітної плати перед позивачем в період з 13.03.2017 року відсутня через не проведення нарахування заробітної плати. Вказує, що суд першої інстанції ухвалив рішення на підставі неналежних доказів, а саме розрахунків по виплаті заробітної плати, що виконані на не підконтрольній українській владі території.

Відзиву на апеляційну скаргу позивач не надав.

Представник позивача проти апеляційної скарги заперечив, просив її залишити без задоволення.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, просив справу розглядати за його відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач у день звільнення позивача з роботи не провів з ним повний розрахунок, внаслідок чого виник борг з невиплаченої заробітної плати. Також підлягає стягненню грошова компенсація за невикористану щорічну відпустку та одноразова грошова допомога у розмірі одного середньомісячного заробітку, а також компенсація втрати частини заробітку у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду виходячи з такого.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів цивільної справи, 28.04.2010 року позивача прийнято на посаду заступника начальника дистанції Державного підприємства «Донецька залізниця», в подальшому реорганізованого в регіональну філію «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (а.с. 12). 17.07.2017 року позивача було звільнено на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП (а.с. 14).

Відповідно до наказу №384-П від 15 березня 2017 року Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» у зв`язку з відсутністю організаційних та технічних умов для здійснення господарської діяльності структурних підрозділів «Донецька дирекція залізничних перевезень» та «Луганська дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», викликаних перекриттям всіх залізничних колій, що ведуть до лінії розмежування з непідконтрольній українській владі територією, наказано встановити початок простою з 16 березня 2017 року для всіх працівників апарату управління структурних підрозділів «Донецька дирекція залізничних перевезень» та «Луганська дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця».

За наказом №60/Ш4 від 17 березня 2017 року Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» у зв`язку з відсутністю організаційних та технічних умов для здійснення господарської діяльності, викликаних перекриттям всіх залізничних колій, що ведуть до лінії розмежування з непідконтрольній українській владі територією, наказано встановити початок простою з 20 березня 2017 року для всіх працівників виробничого підрозділу «Донецька дистанція зв`язку» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця».

Відповідно до розрахунків заробітної плати на ім`я ОСОБА_1 , що видані Відокремленим підрозділом «Донецька дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «УкрЗалізниця», заробітна плата позивача складає: за березень 2017 року з урахуванням податків - 14411,57 грн., квітень 2017 року - 1034,99 грн., за травень 2017 року 3781,65 грн., за червень 2017 року 1001,65 грн., за липень з урахуванням компенсації за невикористану відпустку та вихідної допомоги 23485,60 грн.

Згідно довідки, наданої ВП «Донецька дистанція зв`язку» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» від 04 вересня 2018 року №383/2, позивачу за березень 2017 року нараховано заробітну плату в сумі 2331,44 грн. та до видачі підлягає сума 1853,92 грн. (а.с. 87).

Також з довідки, наданої структурним підрозділом «Донецька дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» від 04 лютого 2019 року №60/2, позивачу за березень 2017 року нараховано заробітну плату в сумі 2331,44 грн. , за квітень-липень 2017 року заробітна плата не нараховувалась (а.с. 142).

З табелів обліку використання робочого часу за березень 2017 року, травень 2017 року, червень 2017 року, липень 2017 року Структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Донецька залізниця», Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» вбачається, що позивач виконував свої трудові обов`язки в зазначений період.

Згідно довідки-розрахунку невикористаних днів відпустки, за які надається компенсація, кількість невикористаних днів відпустки, за які надається компенсація складає 31 день , під час звільнення середньоденний заробіток позивача складає 308,60 грн., сума компенсації за невикористану відпустку за період з 01 серпня 2015 року по 31 липня 2016 року складає 10492,40 грн.

З повідомлення Донецької дирекції залізничних перевезень» Регіональної філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» від 04 лютого 2019 року №60/1-ДонДНД вбачається, що на підконтрольній Україні території відсутні оригінали кадрових та фінансових документів, наданих до структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» за період з 16 березня 2017 року по 17 липня 2017 року. За період з 01 березня 2017 року по 15 березня 2017 року ОСОБА_1 була нарахована заробітна плата з урахуванням обов`язкових утримань податків на доходи та інших зборів в сумі 1853, 92 грн., станом на 04 лютого 2019 року не отримана в касі Дирекції м. Лиман. Станом на 04 лютого 2019 року на підконтрольній Україні території відсутні відомості щодо терміну простою на ПАТ «Укрзалізниця» (згідно п.1 наказу від 17.03.2017 року № 60/ШЧ, де термін закінчення простою не вказаний та первинна документація, а саме згідно наказу п.3,п.5,п.7,п.8 не надана; табелі обліку робочого часу на ім`я ОСОБА_1 за період з березня 2017 року по липень 2017 року Дирекцією не отримувалися).

З вищевикладеного вбачається, що у наданих позивачем та відповідачем розрахунках заробітної плати на ім`я ОСОБА_1 , що видані Відокремленим підрозділом «Донецька дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «УкрЗалізниця» містяться різні відомості стосовно нарахованої позивачу заробітної плати.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що відповідно до ст. 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника (власників) або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів. Відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше трьох років, несе власник (власники) або уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством відповідно до законодавства та установчих документів.

Згідно з ч.2 ст. 30 Закону України «Про оплату праці» роботодавець зобов`язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Протокольною ухвалою від 22.07.2019 року відповідача було зобов`язано надати до суду розрахунок заборгованості по заробітній платі ОСОБА_1 , враховуючи накази від 15.03.2017 року № 384 - п та від 17.03.2017 № 60/ш4 «Про встановлення простою» в період його дії, розмір посадового окладу ОСОБА_1 з 01.03.2017 року в сумі 7283 грн (відповідно до наказу № 61/ШЧ від 21.03.2017 року та від 20.03.2017 року за період з 17.07.2017 року) розрахунок грошової компенсації за невикористані щорічні відпустки і вихідної грошової допомоги при звільненні; належно засвідчену копію колективного договору Регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (у разі відсутності АТ «Українська залізниця). На виконання вказаної ухвали відповідач надав розрахунок заробітної плати позивача аналогічний тому, що містився в довідці, наданої структурним підрозділом «Донецька дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» від 04 лютого 2019 року №60/2 і зазначив, що за березень 2017 року позивачу нараховано заробітну плату в сумі 2331,44 грн., за квітень-липень 2017 року заробітна плата не нараховувалась. Також, відповідач надав лист від 05.08.2019 року, в якому повідомляється про те, що на підконтрольній Україні території відсутні оригінали кадрових та фінансових документів, наданих від виробничих підрозділів з непідконтрольної Україні території до структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця», а тому надати табель обліку робочого часу, довідку про суму заробітної плати з розшифруванням за видами виплат, розмірами і підставами відрахувань та сумами заробітної плати, що підлягає виплаті при звільненні за кожен місяць окремо, довідку про розмір компенсації за невикористану відпустку при звільненні, довідку про будь - які інші, належні при звільненні виплати не має можливості.

Таким чином, враховуючи, що обов`язок з організації та ведення бухгалтерського обліку на підприємстві покладено саме на відповідача, то відповідно на останнього покладено чинним законодавством обов`язок доведення належними та допустимими доказами того, що ним було нараховано та виплачено позивачу заробітну плату, а також обов`язок довести розмір її нарахування, чого останнім зроблено не було.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно визначення заборгованості по заробітній платі позивача із доказів, що були надані позивачем, а саме із розрахунків його заробітної плати, відповідно до яких, заробітна плата позивача складає: за березень 2017 року з урахуванням податків - 14411,57 грн., за квітень 2017 року - 1034,99 грн., за травень 2017 року 3781,65 грн., за червень 2017 року 1001,65 грн., за липень з урахуванням компенсації за невикористану відпустку та вихідної допомоги 23485,60 грн.

Разом з тим, колегія суддів відхиляє доводи відповідача, викладені ним в апеляційній скарзі стосовно того, що суд першої інстанції помилково прийняв до уваги розрахунки по заробітній платі надані позивачем з огляду на те, що вони виготовлені на непідконтрольній українській владі території, оскільки відомості по заробітній платі не обмежуються лише первинною документацією роботодавця, а відомості надані позивачем стосовно нарахованої йому заробітної плати, відповідачем спростовані не були, і докази що ці відомості є недостовірними відповідачем також надані не були.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до частини 1ст. 94 КЗпП України,ст. 1 Закону України від 24 березня 1995 року №108/95-ВР «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.

Згідно частини 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Таким чином колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача заробітна плата, грошова компенсація за невикористану щорічну відпустку та одноразова грошова допомога у розмірі середньомісячного заробітку в сумі 41861 грн.54 коп. (березень 2017 року 12557,65 грн., квітень 2017 року 1034,99 грн., травень 3781,65 грн., червень 2017 року 1001,65 грн., липень 2017 року 23485,60, в тому числі компенсація за невикористану відпустку в розмірах 8949,40 грн. та 10492,40 грн., та вихідна допомога в розмірі 8505,52 грн.)

Крім того, відповідно до ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Згідно ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться) (ст. 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати»).

Відповідно до п. 4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21лютого 2001 року № 159 сума компенсації обчислюється, як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом. Індекс споживчих цін з липня 2017 по червень 2018 року складає 109,9 %. Відповідно сума компенсації складає 41861 грн.54 коп. х 9,9/100 = 4144 грн.29 коп.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що оскільки відповідачем несвоєчасно було виплачено заробітну плату позивачу, вона підлягає компенсації відповідно до положень Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21лютого 2001 року № 159

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував, обставини, що мають значення для справи і доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» залишити без задоволення.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 23 травня 2019 року залишити без змін

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню.

Повне судове рішення виготовлено 16 серпня 2019 року.

Головуючий - С.С. Ткачук

Судді: О.Ю.Кононенко

І.В. Орлов