Справа № 383/957/18
Номер провадження 2/383/43/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2019 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Адаменко І.М.,

за участю:

секретаря судового засідання Потапчук Н.М.,

представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, у відкритому судовому засіданні в місті Бобринець Кіровоградської області, в залі засідань Бобринецького районного суду Кіровоградської області цивільну справу №383/957/18 за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 про розірвання договору оренди землі, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 про розірвання договору оренди землі.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченим приватним нотаріусом Апостолівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_4, зареєстроване в реєстрі №420, він є власником земельної ділянки площею 6,23 га, розташованої на території Тарасівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області.

Земельну ділянку успадкував після смерті батька ОСОБА_5, яким за життя 01 квітня 2010 року укладено з відповідачем договір оренди землі, зареєстрований 20.04.2010 року у Бобринецькому районному відділі Кіровоградської регіональної філії ДП «Центр ДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 20.04.2010 року №09, і на даний час ФОП ОСОБА_3 на підставі вказаного договору користується спірною земельною ділянкою.

Посилаючись на те, що в порушення умов договору оренди землі відповідач не сплатив батькові орендну плату за користування земельною ділянкою за 2015-2017 роки, а також те, що розмір орендної плати з моменту укладення договору жодного разу не переглядався з урахуванням коефіцієнту індексації нормативної грошової оцінки земельної ділянки, просив розірвати договір оренди землі.

Ухвалою суду від 17.09.2018 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.18-19).

05.10.2018 року відповідач подав відзив на позов, згідно якого зазначив, що орендну плату нараховував своєчасно з урахуванням індексації та здійснював сплату прибуткового податку, проте починаючи з 2011 по 2015 роки орендна плата ОСОБА_5 не виплачувалась, оскільки у квітні 2011 року він вибув з постійного місця проживання в невідомому напрямку. 03.11.2016 року на його адресу надійшов лист представника ОСОБА_5 про надання інформації про орендну плату, з якого дізнався про місце проживання орендодавця. 08.11.2016 року перерахував ОСОБА_5 заборгованість по орендній платі за 2011-2015 роки в сумі 16043 грн. 30 коп., а також виплатив орендну плату за 2016 рік в сумі 4747 грн. 84 коп. Орендну плату за 2017 рік нарахував своєчасно, однак не зміг її виплати у звязку зі смертю орендодавця та відсутністю інформації про особу правонаступника. З матеріалів даного позову дізнався, що земельну ділянку ОСОБА_5 успадкував позивач, однак з моменту отримання 11.04.2018 року свідоцтва про право на спадщину за законом позивач до нього не звертався та не повідомляв, що успадкував земельну ділянку після смерті батька, а також не надсилав повідомлень про вказаний факт. 26.09.2018 року поштовим переказом перерахував ОСОБА_2 орендну плату за 2017 рік в сумі 4747 грн. 83 коп., однак останній вказані кошти відмовився отримувати. 31.10.2018 року підїхав до ОСОБА_2, щоб видати орендну плату за 2017 рік, однак останній відмовився отримувати кошти, мотивуючи тим, що договір не укладав (а.с.25-31).

Ухвалою суду від 16.10.2018 року замінено неналежного відповідача фізичну особу підприємця ОСОБА_6 на належного фізичну особу підприємця ОСОБА_3 (а.с.92-93).

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та представник позивача адвокат ОСОБА_7 позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві. Позивач додатково зазначив, що не бажає отримувати орендну плату від відповідача до ухвалення судом рішення.

Представник відповідача ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову та просив відмовити в його задоволенні.

Суд, заслухавши пояснення позивача та представників сторін, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Судом встановлено, що 01 квітня 2010 року між орендодавцем ОСОБА_5 та орендарем ФОП ОСОБА_3 укладено договір оренди землі (далі Договір) строком на десять років, за яким обєктом оренди є земельна ділянка № 801 загальною площею 6,23 га згідно державного акту серії КР №087603, що підтверджується копією договору (а.с.6). Вказаний договір оренди землі зареєстрований у Бобринецькому районному відділі Кіровоградської регіональної філії ДП «Центр ДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 20.04.2010 року №09.

Укладеним Договором сторони визначили, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 74698 грн. (п.5); орендна плата вноситься орендарем у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 2240 грн. 95 коп. у строк до 31.12 поточного року (п.9, п.11); обчислення розміру орендної плати здійснюється з урахуванням (без урахування) індексації без підкреслень (п.10); розмір орендної плати переглядається раз в три роки у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; в інших випадках, передбачених законом (п.13). Тобто розмір орендної плати за цим Договором, без вирахування податку з доходів фізичних осіб, має становити 2240 грн. 95 коп. (74698 х 3%):100 = 2240 грн. 95 коп.

03.08.2017 року орендодавець ОСОБА_5 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-КИ №761051, виданим 03.08.2017 року (а.с.11). Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на належно йому майно, в тому числі і на спірну земельну ділянку.

11.04.2018 року позивач ОСОБА_2, який є сином померлого ОСОБА_5, отримав свідоцтво на право на спадщину за законом на вказану земельну ділянку, зареєстроване в реєстрі за №420 (а.с.10), що також підтверджується Витягом про реєстрацію у Спадковому реєстрі №51537681 від 11.04.2018 року (а.с.8) та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №120251212 від 11.04.2018 року (а.с.9).

Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Правонаступництво у разі зміни власника речі, переданої у найм, передбачено загальними положеннями про найм Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.770 ЦК України у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обовязки наймодавця.

За положеннями ч.4 ст.32 Закону України «Про оренду землі» перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

Таким чином, смерть фізичної особи-орендодавця не є підставою для припинення договору, оскільки разом із правом власності на земельну ділянку до його спадкоємців переходять права та обовязки за договором оренди, у тому числі право на отримання орендної плати, якщо інше прямо не передбачено у самому договорі.

За умовами п. 40 Договору, перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи не є підставою для зміни умов або розірвання договору.

За змістом ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця або оголошення його померлим (ч.2 ст.1220 ЦК України).

Відсутність державної реєстрації спадкового нерухомого майна не свідчить про неприйняття спадщини, а лише обмежує право спадкоємця на розпорядження цим майном.

Свідоцтво про право на спадщину та виданий на його підставі державний акт про право власності на земельну ділянку є лише документальним підтвердженням цього права. Норми цивільного законодавства про спадкування не встановлюють присічного строку для оформлення спадкоємцем своїх прав.

Таким чином, право на отримання орендної плати за Договором перейшло до позивача ОСОБА_2 у порядку спадкування та належить йому із часу відкриття спадщини.

Підставою для розірвання договору оренди позивач зазначив несплату орендної плати за 2015-2017 роки, а також невиконання орендарем своїх обовязків щодо перерахунку орендної плати з урахуванням індексації та нормативно грошової оцінки земельних ділянок.

Принцип диспозитивності, визначений частиною першою статті 13 ЦПК України полягає в тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд не може вийти за межі заявлених позивачем вимог та надати оцінку несплати орендної плати за Договором до 2015 року.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

У статті 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.

За положеннями статті 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Частиною першою статті 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обовязків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Водночас у пункті д) частини першої статті 141 ЗК України передбачено таку підставу припинення права користування земельною ділянкою як систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Отже, згідно зі статтями 13, 21 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору.

Відповідно до частини другої статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що також є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що її земельну ділянку використовує інша особа.

Як вбачається з копії довідки Тарасівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області від 02.12.2011 року №643, орендодавець ОСОБА_5 в квітні 2011 року виїхав за межі с. Тарасівка (а.с.127). Вказані обставини також підтверджуються копією паспорта ОСОБА_5 серії ЕА №588037, згідно якого останній з 17.06.2011 року має зареєстроване місце проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.128).

08.11.2016 року відповідачем через Бобринецьке відділення «Укрпошта» направлено на адресу орендодавця ОСОБА_5 вул. Нагірна, 15, м. Апостолове Апостолівського району Дніпропетровської області, грошовий переказ заборгованості по орендній платі за 2011-2015 роки в сумі 16043 грн. 30 коп. та орендну плату за 2016 рік в сумі 4747 грн. 84 коп., що підтверджується копіями фіскальних чеків на загальну суму 20792 грн. (а.с.122, 123). При цьому, згідно п.9 умов договору сторони погодили розмір орендної плати в сумі 2240 грн. 95 коп., відтак за 2011-2016 роки загальний розмір орендної плати за користування земельною ділянкою мав скласти 13445 грн. 70 коп. У звязку з чим суд відзначає, що мала місце переплата орендної плати за 2016 рік та сплата орендної плати за 2017 рік.

Таким чином, зазначеними фіскальними чеками підтверджується факт отримання орендодавцем ОСОБА_5 від відповідача орендної плати за спірним договором оренди землі за 2016-2017 роки у повному обсязі.

Позивачем не спростовано факт отримання орендодавцем орендної плати у зазначеній відповідачем кількості та не спростовано правильність нарахування орендної плати.

У звязку з вищевикладеним, судом встановлено, що відповідач в порушення умов договору несвоєчасно сплатив орендну плату за договором оренди землі за 2015 рік.

Окрім того, судом встановлено, що орендар дізнавшись з предявленого позову про спадкоємця земельної ділянки після смерті ОСОБА_5, робив спроби здійснити виплату позивачу орендної плати за 2017 рік в сумі 4747 грн. 83 коп. поштовим переказом від 26.09.2018 року (а.с.160), однак останній відмовився його отримувати, що підтверджується довідкою ПАТ «Укрпошта» від 01.11.2018 року (а.с.163), та узгоджується із поясненнями позивача, який підтвердив факт того, що не буде отримувати орендну плату до ухвалення судом рішення. Зазначене свідчить про те, що позивач власною поведінкою перешкоджав відповідачу виконувати умови договору.

Отже, несплата ФОП ОСОБА_3 орендної плати за 2015 рік за спірним договором оренди землі було одноразовим, систематичність несплати орендної плати протягом строку дії спірного договору відсутня, тому позовні вимоги про розірвання договору оренди землі з підстав систематичної несплати орендної плати задоволенню не підлягають.

Твердження позивача про те, що відповідачем не виконується пункт 13 договору щодо перегляду раз у три роки розміру орендної плати також судом до уваги не приймається, оскільки позивач не надав суду доказів звернення орендодавця із вказаного питання до орендаря та доказів настання випадків передбачених п.13 спірного договору, за умови настання яких орендна плата переглядається.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 651, 770, 1218, 1268 ЦК України, ст. 141 ЗК України, ст.ст.13, 21, 24, 32 Закону України «Про оренду землі», суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_2 в задоволенні позову до фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 про розірвання договору оренди землі відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до Кропивницького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.15 ч.1 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди (Бобринецький районний суд Кіровоградської області).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серія ЕА №261765, виданий Бобринецьким РВ УМВС України в Кіровоградській області 03.06.1997 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, п.і. 27240.

Відповідач: Фізична особа підприємець ОСОБА_3, ідентифікаційний код НОМЕР_2, адреса місця знаходження: вул. Качана, 57, с.Тарасівка Бобринецького району Кіровоградської області, п.і. 27240.

Повне судове рішення складено 04.02.2019 року.

Суддя І. М. Адаменко