ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 686/6824/19
Провадження № 22-ц/4820/2219/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Грох Л.М.

розглянув в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України цивільну справу № 686/6824/19 за апеляційною скаргою Хмельницького міського центру зайнятості робочий орган виконавчої дирекції Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 жовтня 2019 року у складі судді Логінової С.М. по цивільній справі за позовом Хмельницького міського центру зайнятості робочий орган виконавчої дирекції Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених коштів.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в :

Хмельницький міський центр зайнятості робочий орган виконавчої дирекції Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути в примусовому порядку з ОСОБА_1 на його користь 37 974 грн. 15 коп.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався, що ОСОБА_1 було надано статус безробітного та виплачено допомогу по безробіттю, в зв`язку з перебуванням на обліку в Хмельницькому міському центрі зайнятості з 23 березня 2017 року по 17 вересня 2017 року та з 15 листопада 2017 року по 29 жовтня 2018 року, виплачена допомога по безробіттю складає 37 974 грн. 15 коп. Однак ОСОБА_1 реєструючись в центрі зайнятості та отримуючи допомогу по безробіттю, не повідомив фахівців центру про те, що з 20 грудня 2000 року він був зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності фізична особа підприємець, що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Тому, ОСОБА_1 мав звертатися до центру зайнятості з метою сприяння працевлаштування чи інших послуг, передбачених чинним законодавством після припинення підприємницької діяльності, а до цього не мав права на набуття статусу безробітного з призначенням допомоги. Таким чином, відповідач на момент подачі заяви про статус безробітного не припинив своєї підприємницької діяльності, а відтак і статус безробітного набутий ним є незаконним.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 жовтня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Хмельницький міський центр зайнятості робочий орган виконавчої дирекції Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Апелянт вказує, що відповідач в незаконний спосіб отримав допомогу по безробіттю, оскільки на момент звернення не припинив підприємницької діяльності. Підприємницька діяльність фізичної особи підприємця ОСОБА_1 була припинена 20 листопада 2018 року. Таким чином, на момент подачі ОСОБА_1 заяв про надання статусу безробітного до центру зайнятості від 23 березня 2017 року та 15 листопада 2017 року, відповідач вказав, що він не є суб`єктом підприємницької діяльності, хоча і був ознайомлений з правами та обов`язками і мав вказати лише правдиву інформацію, нічого не приховуючи.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права.

Так судом встановлено, що ОСОБА_1 з 20 грудня 2000 року був зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності фізична особа підприємець.

23 березня 2017 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до Хмельницького міського центру зайнятості про надання йому статусу безробітного з виплатою допомоги по безробіттю відповідно до вимог Законів України «Про зайнятість населення» та «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

В своїй заяві ОСОБА_1 вказав, що не зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності, не має заробітку, не отримує пенсію та інші допомоги і компенсації передбачені законом.

На підставі даної заяви наказами Хмельницького міського центру зайнятості № НТ170329 від 29 березня 2017 року, № НТ170330 від 30 березня 2017 року ОСОБА_1 надано статус безробітного, призначено допомогу по безробіттю та розпочато виплату такої допомоги.

Всього ОСОБА_1 за період з 23 березня по 17 вересня 2017 року отримав 14693 грн. 58 коп. допомоги по безробіттю.

17 листопада 2017 року ОСОБА_1 знову звернувся із заявою до Хмельницького міського центру зайнятості про надання йому статусу безробітного з виплатою допомоги по безробіттю відповідно до вимог Законів України «Про зайнятість населення» та «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

В цій заяві ОСОБА_1 також вказав, що не зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності, не має заробітку, не отримує пенсію та інші допомоги і компенсації передбачені законом.

Наказом Хмельницького міського центру зайнятості № НТ171115 від 15 листопада 2017 року ОСОБА_1 поновлено статус безробітного та виплату допомоги по безробіттю.

Всього ОСОБА_1 за період з 15 листопада 2017 року по 27 листопада 2018 року отримав 25368 грн. 11 коп. допомоги по безробіттю.

20 листопада 2018 року до Єдиного державного реєстру було внесено запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

Наказом Хмельницького міського центру зайнятості № НТ181128 від 28 листопада 2017 року ОСОБА_1 припинено виплату допомоги по безробіттю.

Відносини у сфері зайнятості населення регулюються Конституцією України, Законом України «Про зайнятість населення», Кодексом законів про працю України, Господарським та Цивільним кодексами України, Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», іншими актами законодавства.

Згідно ч.1 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) зайнятість - не заборонена законодавством діяльність осіб, пов`язана із задоволенням їх особистих та суспільних потреб з метою одержання доходу (заробітної плати) у грошовій або іншій формі, а також діяльність членів однієї сім`ї, які здійснюють господарську діяльність або працюють у суб`єктів господарювання, заснованих на їх власності, у тому числі безоплатно.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення», безробітним визнається особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи.

Згідно до п.1 ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення» до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою.

Статусу безробітного може набути зокрема особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи (пункт 1 частини першої статті 43 Закону України «Про зайнятість населення»).

Статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування (частина друга статті 43 Закону України «Про зайнятість населення»).

Відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного (частина третя статті 44 Закону України «Про зайнятість населення»).

Реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється зокрема у разі: встановлення факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких було прийнято рішення про надання їй статусу безробітного, призначення (виплати) матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг; встановлення факту виконання безробітним оплачуваної роботи (надання послуг) (пункти 8 та 9 частини першої статті 45 Закону України «Про зайнятість населення»).

Відповідно до ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг (частина третя статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»).

Відповідно до статті 42 Господарського кодексу України, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відповідно до частини восьмої статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

ОСОБА_1 в 2000 році набув у встановленому законом порядку статус суб`єкта підприємницької діяльності, державна реєстрація цього статусу на момент реєстрації у Центрі зайнятості як безробітного не була припинена, припиналась лише в листопаді 2018 року, однак в своїх заявах до Хмельницького міського центру зайнятості про надання йому статусу безробітного вказував, що не зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності, ввівши працівників центру в оману.

За таких фактичних обставин справи слід дійти висновку, що відповідач діяв недобросовісно, не повідомив на виконання вимог ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», що зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності фізична особа підприємець, тому отримання ним допомога по безробіттю у розмірі 37974 грн. 15 коп. державі в особі уповноваженого органу підлягає поверненню.

Посилання суду першої інстанції на п.37 Постанови Кабінету Міністрів України від 20.03.2013 року № 198 «Порядок реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу» в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, згідно якого виплати допомоги припиняється у разі встановлення факту виконання безробітними оплачуваної роботи (надання послуг), зайняття іншим видом діяльності згідно зі ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення», що на думку суду першої інстанції пов`язує припинення виплати допомоги з зайняттям підприємницькою діяльністю з одержанням доходу безпосередньо від цієї діяльності є помилковим.

Норми ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення» не передбачають визначення статусу безробітного від тієї обставини чи отримує або не отримує він дохід від підприємницької діяльності, якщо зареєстрований як фізична особа підприємець

В даному випадку відповідач в розумінні вимог ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення» мав статус особи, яка забезпечує себе роботою самостійно, так як був зареєстрований фізичною особою підприємцем і відповідно до статті 42 Господарського кодексу України міг займатись підприємництвом, тобто самостійною, ініціативною, систематичною, на власний ризик господарською діяльністю з метою одержання прибутку.

Для отримання допомоги по безробіттю відповідач при зверненні до Хмельницького міського центру зайнятості мав повідомити, що він зареєстрований як фізична особа підприємець та припинити господарську діяльність, однак цього не зробив.

Таку ж правова позиція позицію висловив Верховний Суд в постановах від 27 червня 2019 року (справа № 405/7/17), від 18 липня 2019 року (справа № 751/10809/16-ц), а згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України зазначена правова позиція має враховуватися судами при застосуванні норм права.

На вказані обставини та норми чинного законодавства суд першої інстанції в повній мірі уваги не звернув та прийшов до хибних висновків про відмову в позові.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування норм матеріального права з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову.

Вирішуючи питання про зміну розподілу судових витрат, суд апеляційної інстанції враховує положення ст. 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Хмельницького міського центру зайнятості - робочого органу виконавчої дирекції Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття задовольнити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 жовтня 2019 скасувати та ухвалити нове судове рішення:

Позов Хмельницького міського центру зайнятості робочого органу виконавчої дирекції Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Хмельницького міського центру зайнятості - робочого органу виконавчої дирекції Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття (р/р 1002 ГУДКСУ у Хмельницькій області, , МФО 815013) 37 974 (тридцять сім тисяч дев`ятсот сімдесят чотири) грн. 15 (п`ятнадцять) коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Хмельницького міського центру зайнятості - робочого органу виконавчої дирекції Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття (р/р 1002 ГУДКСУ у Хмельницькій області, , МФО 815013) судові витрати в сумі 4802 грн. 50 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 17 грудня 2019 року.

Судді А. М. .Костенко

Р.С. Гринчук

Л.М. Грох