Справа № 524/2350/19
Провадження №2/524/1640/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2019 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі:

головуючого судді - Предоляк О.С.,

при секретарі судового засідання - Бондаренко Н.О.,

за участю позивача ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В:

02 квітня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення боргу.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що 21 грудня 2018 року надав відповідачу грошові кошти у позику в сумі 19037 грн. строком на два місяці, що підтверджується виданою ОСОБА_4 розпискою. Позивач вказує, що у встановлений строк відповідач грошові кошти не повернув. Просить стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості за договором позики у розмірі 19037 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 30000 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 768,40 грн.

30.05.2019 року відповідачем ОСОБА_4 подано відзив на позов. Зазначає, що кошти в борг у позивача не брала. Розписка нею написана під примусом. Вказує, що працювала продавцем у магазині, що фактично належить позивачу, в якому останнім виявлено недостачу. При цьому, ОСОБА_1 вимагав виплатити вказану в розписці суму коштів негайно або написати боргову розписку. Вказаної суми коштів вона не мала, тому вимушена була написати розписку.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримують та просять задовольнити з підстав, викладених у позові.

Представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_3 проти задоволення позову заперечує з підстав, викладених у відзиві.

Вислухавши пояснення позивача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, покази свідків, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить обов`язок повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України (у редакції, чинній на час укладення договору позики) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки.

У справі, що розглядається, судом на підставі досліджених доказів, зокрема оригіналу розписки, яка долучена до матеріалів справи, встановлено, що між сторонами виникло позикове зобов`язання, відповідно до якого відповідачем взято у борг у позивача 19037 грн. строком на два місяці, проте у визначений строк зазначені кошти не повернуто.

Наявність у позивача боргового документа підтверджує факт отримання боржником коштів за договором позики та вказує на правомірність позовних вимог позивача та необхідність стягнення із відповідача в судовому порядку наданої позивачем позики.

Покази допитаних у судовому засіданні свідків, як зі сторони позивача, ОСОБА_5 , яка підтвердила факт отримання коштів у борг відповідачем, так і зі сторони відповідача, ОСОБА_6 , яка вказувала на те, що розписка написана ОСОБА_4 на підставі недостачі виявленої у магазині, згідно ст. 1051 ЦК України не є належними та допустимими доказами на підтвердження або спростування позовних вимог.

Згідно з положеннями ч.1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказів сплати боргу за договором позики відповідачем, в порушення вимог ст. 81 ЦПК України, суду не надано.

Відповідно до ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

За таких обставин з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн. та зі сплати судового збору у розмірі 768,40 грн.

Керуючись ст.ст. 1046, 1048 -1049 ЦК України, ст.ст. 10,12,19,81,141,258-260,280-283 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення боргу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики у розмірі 19037 ( дев`ятнадцять тисяч тридцять сім) грн. та у повернення судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 (три тисячі) грн. та зі сплати судового збору у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подання в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Оскільки в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.С. Предоляк