ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2019 року м. Київ

справа № 757/65456/17

провадження № 22-ц/824/16295/19

Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Іванової І.В.

суддів - Матвієнко Ю.О., Мельника Я.С.

при секретарі - Ярмак О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Фінанс» на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 08 жовтня 2019 року у складі судді Бусик О.Л., у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи - Старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кошкер I.A., стягувач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Фінанс» про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України,

встановив:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою, в якій просила скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України застосоване до неї, що було встановлено постановою Апеляційного суду міста Києва від 27 лютого 2018 року.

Заява обґрунтована тим, що постановою Апеляційного суду міста Києва від 27 лютого 2018 року подання старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кошкера I.A. було задоволено та її тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України, без вилучення паспортного документа, до виконання зобов`язань по зведеному виконавчому провадженню № 52912678.

Заявник ОСОБА_1 зазначає, що з 09 жовтня 2015 року вона займає посаду директора (керівника) Товариства з обмеженою відповідальністю «Консультаційно-торгівельний будинок «Євробізнесстандарт», що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та протягом дії зведеного виконавчого провадження виконує покладений на неї судовим рішенням обов`язок по відшкодування коштів. Так грошові кошти стягуються, що підтверджуються матеріалами виконавчого провадження, інших доходів, крім заробітної плати у заявника немає, нею як директором мають виконуватись перемовини, та зустрічі за кордоном, що потребує виїзду за кордон. Крім того, заявник зазначила, що вона не вчиняє дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду, навпаки зі свого боку вона вчиняє всі дії спрямовані на виконання зобов`язань перед стягувачами, зокрема її робота, яка пов`язана із виїздом за кордон і дасть їй змогу надалі виконувати рішення суду в межах виконавчого провадження. Тому на її думку на теперішній час встановлене їй обмеження у праві виїзду за межі України підлягають скасуванню.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 08 жовтня 2019 рокузаяву ОСОБА_1 задоволено.

Скасовано тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, встановлене на підставі постанови Апеляційного суду міста Києва від 27 лютого 2018 року по справі № 757/65456/17-ц.

В апеляційній скарзі стягувач ТОВ «Факторинг Фінанс» просить скасувати ухвалу суду першої інстанції через порушення норм процесуального права та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні заявиОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги ТОВ «Факторинг Фінанс» посилається на те, що місцевий суд не повною мірою дослідив обставини, на які посилається заявник, аргументи заявника є такими, що не відповідають дійсності. Так, боржникОСОБА_1 уклала з естонською компанією договір, за умовами якого, вона як директор ТОВ «КТБ «Євробізнессандарт», зобов`язана не рідше ніж один раз в 2-3 календарних місяці відвідувати головний офіс компанії, який знаходиться в місті Таллінн, Естонія. Поряд з цим, засновниками цієї компанії є знайомі та родичі боржника. Апелянт вважає, що ОСОБА_1 будь-якими методами ухиляється від виконання судового рішення, вводить суд в оману.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначає, що апеляційна скарга ТОВ «Факторинг Фінанс» є необґрунтованою, а викладені в ній обставини не свідчать про неправильність чи неповноту дослідження доказів і встановлення обставин у справі при прийнятті оскаржуваної ухвали. Заявник вважає, що наявність відповідного обмеження не тільки не буде сприяти виконанню нею своїх обов`язків, а ще й може призвести до негативних наслідків та взагалі позбавить її можливості працювати на посаді директора у ТОВ та як наслідок можливості для сплати нею боргу в межах виконавчого провадження.

Крім того зазначила, що будь-яких приписів законодавства, яким би міг суперечити Договір від 14.07.2019 року укладений з естонською компанією не існує та про це не було наведено у апеляційній скарзі, тому вважає що зміст скарги зводиться лише до суб`єктивної думки апелянта.

В суді апеляційної інстанції представники ТОВ «Факторинг Фінанс» апеляційну скаргу підтримали з викладених у ній підстав, просили задовольнити скаргу.

Представник заявника ОСОБА_1 проти скарги заперечував з підстав, викладених у відзиві.

Державний виконавець у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив, що відповідно до ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у справі, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 09.11.2017 року по справі за поданням старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кошкер I.A. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , стягувач Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Фінанс», у задоволенні подання державного виконавця відмовлено.

Постановою Апеляційного суду м. Києва від 27.02.2018 року ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 09.11.2017 року скасовано. Подання старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби задоволено.

Асланову Г.П. тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України, без вилучення паспортного документа, до виконання зобов`язань по зведеному виконавчому провадженню № 52912678.

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою, в якій просила скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, на підставі ч.5 ст.441 ЦПК України.

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, встановленого на підставі постанови Апеляційного суду міста Києва від 27 лютого 2018 року, суд першої інстанції виходив з того, що в даному випадку встановлене обмеження призводить до погіршення майнового стану боржника, тому не є дієвим засобом впливу на боржника для виконання рішення суду.

Колегія суддів погоджується з таким висновком.

Так, судом встановлено, що з 09.10.2015 року ОСОБА_1 займає посаду директора ТОВ «КТБ «Євробізнесстандарт», що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та забезпечує виконання підприємством обов`язків перед державним бюджетом, постачальниками, замовниками і банками (п. 2.6.), представляє підприємство в органах державної влади і у взаємовідносинах з національними та іноземними партнерами (п. 2.14), приймає участь у зустрічах та переговорах з клієнтами та партнерами (п. 2.15).

14.07.2019 року між ТОВ «КТБ «Євробізнесстандарт» та естонською компанією «Salebest OU» було укладено договір про надання інформаційно-консультаційних послуг.

Відповідно до п.1.1 Договору від 14.07.2019 року ТОВ «КТБ «Євробізнесстандарт» взяло на себе обов`язки надавати послуги по консультуванню компанії «Salebest OU» з питань комерційної діяльності та управління.

Відповідно до п. 3.2.5 Договору від 14.07.2019 року ОСОБА_1 як директор ТОВ «КТБ «Євробізнесстандарт» зобов`язана не рідше ніж один раз в 2-3 календарних місяці відвідувати головний офіс компанії «Salebest OU», який знаходиться в місті Таллінн, Естонія.

Відповідно до положень п. 8.7. Договору від 14.07.2019 року у разі порушення п. 3.2.5 Договору від 14.07.2019 року ТОВ «КТБ «Євробізнесстандарт» оплачує штраф в розмірі 1000 євро за кожне порушення, а разі наявності декількох порушень компанія «Salebest OU» має право розірвати даний Договір в односторонньому порядку.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що в даному випадку обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , яка здійснює погашення боргу за рахунок коштів отриманих на роботі у вказаному підприємстві, стало непропорційним і таким, що порушує її права у зв`язку з його дією протягом тривалого періоду.

Згідно ч.5 ст.441 ЦПК України суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

При цьому колегія суддів враховує, що ст.441 ЦПК України не визначає умов (підстав), за наявності яких суд скасовує тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України. Однак, за змістом ч.1 та ч.3 ст.441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення, що примусово виконується у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Частина.3 ст.441 ЦПК України передбачає, що такий захід забезпечення виконання судового рішення, як тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується щодо особи, яка ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням.

В силу статті 13 Загальної декларації прав людини, статтею 2 Протоколу N 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї (підписаного 16.09.1963 року із змінами і доповненнями, внесеними Протоколом 11 від 11 травня 1994 року), кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до ст. 17 Закону України" Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", рішення ЄСПЛ є джерелом права.

У справі "Гочев проти Болгарії" від 26 листопада 2009 року, європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що при вирішенні питання про пропорційність обмеження з метою стягнення неоплачених боргів слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдане лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості, проте, навіть якщо зазначене обмеження свободи пересування було виправданим на самому початку, воно може стати непропорційним і таким, що порушує права людини, якщо воно автоматично продовжуватиметься протягом тривалого періоду.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, встановленого щодо неї судовим рішенням, оскільки необхідність виїзду за межі України для виконання своїх трудових обов`язків підтверджена належними та допустимими доказами, які містяться в матеріалах справи.

Доводи апеляційної скарги ТОВ «Факторинг Фінанс» про те, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання судового рішення, не підтверджуються матеріалами справи, оскільки протягом дії виконавчого провадження систематично стягуються грошові кошти з заробітної платні заявниці у ТОВ «КТБ «Євробізнесстандарт» на посаді керівника, можливість повного виконання рішення суду боржником ОСОБА_1 фактично погіршується становищем останньої, все майно якої, зокрема і автомобіль, щодо якого зауважує стягувач в апеляційній скарзі, знаходиться у місті Донецьку, тобто на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, тому на даний час вважати, що обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України є необхідним і виправданим, немає підстав.

Аналогічна правова позиція висловлена у рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2013 року у справі "Хлюстов проти Росії".

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують висновки суду першої інстанції, порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування судового рішення в справі не встановлено, відтак апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381 ЦПК України, Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

постановив :

Апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Фінанс» залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 08 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді :