Справа № 702/874/18
Провадження № 2/702/20/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2019 року м. Монастирище

Монастирищенський районний суд Черкаської області

під головуванням судді: Мазай Н. В.

за участю секретаря судових засідань : ОСОБА_1

позивача: ОСОБА_2

відповідач ОСОБА_3: не з»явився

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Монастирище в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів на неповнолітню дитину,

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про збільшення розміру аліментів на неповнолітню дитину. Підставою своїх вимог, з урахуванням заяви про їх уточнення вважає те, що рішенням Монастирищенського районного суду від 12.12.2011 присуджено стягувати з відповідача на її користь на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 12,5 % з усіх видів його доходів, щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня пред»явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. З часу ухвалення рішення про стягнення аліментів розмір витрат на утримання сина значно зріс, а саме витрати на розвиток дитини, відвідування секції з шахів, тенісу та футболу, необхідності санаторно курортного лікування для оздоровлення дитини. 09.06.2017 внесено зміни до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання порядку стягнення аліментів, відповідно до яких мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Останнім часом відповідач не приймає участі у вихованні їх спільної дитини. При прийнятті рішення суд враховував, що у відповідача є дитина від іншого шлюбу, яка знаходиться на його утриманні ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, але на даний час йому виповнилось 23 роки і відповідач його не утримує. Просить збільшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 на її користь на підставі рішення Монастирищенського районного суду від 12.12.2011 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, визначивши розмір аліментів ј усіх видів доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня пред»явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою суду від 16.11.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

03.12.2018 відповідач у справі подав відзив на позовну заяву відповідно до якого із позовними вимогами він не погоджується категорично. З нього утримуються аліменти за рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області від 12.12.2011 на користь позивача на утримання неповнолітнього сина- Бондаренко ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 12,5% з усіх видів його доходів, щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Заборгованості по сплаті аліментів він не має. Додатково добровільно бере участь у витратах на утримання сина (купує одяг та взуття, продукти). Він являється інвалідом 2 групи, не працює, іншого доходу не має. Розмір його пенсії за період з 01.05.2018 по 31.10.2018 складає 5 263,20 грн. Підставою для зміни розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини відповідно до ст. 192 СК України є зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров»я когось із них та в інших випадках. У відповідності до ст. 180 СК України обов»язок утримувати своїх неповнолітніх та непрацездатних дітей лежить на їх батьках. Обов»язок утримувати дитину є рівною мірою як матері, так і батька. Згідно довідки від 07.09.18 № 05-2146 (яка додана до позовної заяви) вбачається, що позивач офіційно працює та має стабільний заробіток. Просить у задоволенні позовних вимог позивача до нього про збільшення розміру аліментів на неповнолітню дитину відмовити у повному обсязі.

Ухвалою суду від 02.01.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримала повністю, просить його задоволити з підстав викладених в позовній заяві з урахуванням їх уточнення.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з»явився.Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку На адресу суду надав клопотання про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги не визнає та повністю проти них заперечує.

Заслухавши позивача, перевіривши викладені у заявах по суті справи обставини та безпосередньо дослідивши письмові докази, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч.4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом предявлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

15 вересня 2005 року народився ОСОБА_4. Згідно свідоцтва про народження серії І-СР №013478 батьками ОСОБА_4 значаться ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с. 4).

Рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області від 12.12.2011 із ОСОБА_3 стягнуто на користь позивачки на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти у розмірі 12,5% з усіх видів його доходів щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із 28.11.2011 до досягнення дитиною повноліття (а.с. 8).

Відповідно до довідки № 4672 від 05.10.2018, склад сім»ї ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 становить : син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.7).

Згідно довідки №05-2146 від 07.09.18 сукупний дохід ОСОБА_2 за період з лютого 2018 по липень 2018 року складає 37293,50 грн (а.с. 6).

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим листом №2-595 від 12.12.2011 Монастирищенського районного суду, виданого начальником Монастирищенського РВ ДВС ОСОБА_8 заборгованість по аліментах ОСОБА_3 станом на 01.12.2018 становить 1229,46 грн. (а.с.39).

Відповідно до частин першої, другої, статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

За положеннями статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки статті 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов'язаний з'ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров'я.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 2037-VIII частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку».

Отже, вказаним законом збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів. Визначаючи розмір аліментів на дитину (дітей), суд не може визначити їх розмір на одну дитину менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (до внесення змін у статтю 182 СК України, яким визначався розмір - 30 %).

Таким чином, зміна закону, яким встановлюється мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України.

Суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема, частиною другою статті 182 СК України.

Згідно роз'яснень, викладених у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку.

Разом з тим, збільшення мінімального розміру аліментів не є підставою для ухвалення нового рішення про збільшення розміру аліментів, як і не може бути підставою для відмови в перерахунку розміру аліментів, а тому суд вважає, що позов з підстав збільшення на законодавчому рівні мінімального розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини не підлягає до задоволення.

За змістом ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Так, правовими підставами для збільшення раніше встановленого розміру аліментів є зміни матеріального та сімейного стану платника аліментів, поліпшення його здоров'я та ін.

З аналізу даних правових норм вбачається, що за позовом стягувача аліментів суд може збільшити їх розмір лише за наявності поважних причин, а саме: зміни матеріального чи сімейного стану платника алміментів; поліпшення його здоров'я та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.

Під зміною матеріального положення розуміється, зокрема, поліпшення майнового положення платника аліментів.

Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину сплачуючи аліменти в більшому розмірі, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів.

Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім'ї. Під зміною сімейного стану розуміється з'явлення у сім'ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов'язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, на користь якої сплачуються аліменти - стягувач, може звернутися до суду з позовом про збільшенняя розміру аліментів на дитину, якщо поліпшилося матеріальне становище платника аліментів,змінився його сімейний стан чи поліпшився стан його здоров'я.

Розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання.

Так, з матеріалів справи вбачається, що відповідач є інвалідом2 групи з 2004 року, що підтверджується копією пенсійного посвідчення серія АВ № 154344 , вид пенсії : ІД 2гр, термін дії: довічно. (а.с. 23).

Крім цього, згідно довідки про доходи № 6334 9931 0507 2339 № 738 від 27.11.2018,пенсіонер ОСОБА_3 перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в Черкаській області (Монастирищенський відділ обслуговування громадян) і отримує пенсію в разі втрат. годувал і його сукупний дохід складає з травня 2018 по жовтень 2018 року 5263,20 грн. Пенсія за травень-червень 2018 складала 894 грн щомісячно, за липень-жовтень 2018 - 868 грн 80 коп щомісячно (а.с.22).

Доказів, отримання відповідачем інших доходів чи зміну його матеріального стану, суду не надано.

Розмір сплачуваних аліментів з липня 2018 становить 583 грн 20 коп ( а.с. 39).

Позивач доказів на спростування даних обставин суду не надала.

При встановлених обставинах, виходячи з принципу розумності та справедливості при вирішенні даної справи, враховуючи рівний обов'язок обох батьків щодо утримання дитини, враховуючи недоведеність позивачем фактів зміни обставин, що впливають на визначений судом розмір аліментів, стягуваних з відповідача, суд вважає, що позовні вимоги щодо збільшення розміру аліментів з цих підстав не підлягають задоволенню, як недостатньо обгрунтовані відповідно до положень ч. 1ст. 192 СК України.

Суд вважає, що посилання позивача на ту обставину, що на утриманні відповідача не перебуває дитина від попереднього шлюбу, якій наразі виповнилося 23 роки, не є достатньою підставою, за доведеності матеріального становища платника аліментів, для задоволення позову про збільшення розміру аліментів.

Відповідно до п.10) ст.5 ЗУ «Про судовий збір» відповідач ОСОБА_3 звільнений від сплати судового збору, що підтверджується копією пенсійного посвідчення серія АВ № 154344 , вид пенсії : ІД 2гр, термін дії : довічно. (а.с. 23).

Позивач та відповідач звільнені від сплати судових витрат, а тому відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі викладеного та керуючись статтями 2-7, 9-13, 141, 223, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 351, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів на неповнолітню дитину відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач : ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, паспорт серія НЕ №454273 виданий Монастирищенським РВ УМВС України в Черкаській області 27.12.2005, зареєстрована та проживає ІНФОРМАЦІЯ_7.

Відповідач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2, паспорт серія АА № 912834 виданий Іллінецьким РВ УМВС України в Вінницькій області 24.02.1999, зареєстрований: ІНФОРМАЦІЯ_9.

Повний текст рішення складено 04 лютого 2019 року.

Суддя: Н. В. Мазай