09.08.2019 Єдиний унікальний номер 205/2840/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2018 рокум. ДніпроСправа № 205/2840/19
2/205/1646/19

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого судді - Басової Н.В., за участю секретаря судового засідання - Піменової М.В. , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Дніпропетровської міськради про визнання права власності на домоволодіння за набувальною давністю ,

Позивач ОСОБА_1 представник позивача ОСОБА_3 представник відповідача Недосвітна С.В. , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 28.03.2019р. звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом, у якому, просить суд визнати за ОСОБА_2 право власності за набувальною давністю на садибний (індивідуальний) житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами: літ. А-2 - двоповерховий будинок загальною площею 94,2 кв.м., житлова площа складає 48,8 кв.м.; Б - сарай; № 1-3 споруди, мостіння, що розташований в АДРЕСА_1 . Позовна заява мотивована тим, що батько ОСОБА_2 , - ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за життя побудував вищевказаний будинок проте не зареєстрував право власності на нього у встановленому законом порядку. ОСОБА_2 з дитинства та по цей час користується домоволодінням, а відтак на думку позивача ОСОБА_2 має право на нього за набувальною давністю., оскільки після смерті ОСОБА_5 продовжив відкрито та безперешкодно користуватись спірним майном.

Представником відповідача надано суду відзив на позов, у якому він посилаючись на неправильне обрання позивачем способу захисту, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представником позивача, - ОСОБА_3 надано суду відповідь на відзив, у якому він посилаючись на відсутність власника у спірного майна, оскільки ОСОБА_5 за життя не зареєстрував право власності на нього, просить суд позовні вимоги задовольнити визнавши за ОСОБА_2 право власності саме за набувальною давністю.

Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні посилаючись на обставини викладені у відзиві на позов, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне.

Відповідно до договору на право забудови та безстрокового користування земельною ділянкою, укладеним між районним житловим управлінням Виконкому Ленінської районної ради депутатів трудящихся та ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , посвідчений Другою міською нотаріальною конторою міста Дніпропетровська 05.05.1955р. за № 2/3619, останнім надано земельну ділянку під індивідуальне будівництво житлового будинку по АДРЕСА_3 (а.с.28-29).

Згідно з актом прийомки індивідуального житлового будинку, забудовником двоповерхового будинку по АДРЕСА_3 , був ОСОБА_5 , дата початку будівництва 1956 рік, дата закінчення 1967 рік. (а.с.31-32).

Відповідно до ч.1 ст.549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Частиною першою ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України.

При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Набуття права власності на чужі речі можливе лише за наявності наступних умов: законний об`єкт володіння, добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність (строк володіння).

Тобто, набуття права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх вказаних умов у сукупності.

Безтитульне володіння - це фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Наявність у володільця певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності.

Добросовісність передбачає, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном.

За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

Окрім того, враховуючи положення частини першої та третьої статті 1277 ЦК України слід дійти висновку, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням, у встановленому вказаною статтею порядку.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_2 є спадкоємцем після смерті батька ОСОБА_5 , та відповідно обізнаний відносно власника майна, яке є предметом спору та на яке ОСОБА_1 просить визнати право власності за набувальною давністю за ОСОБА_2 , суд доходить висновку про достатність правових підстав для відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки законом передбачено інший порядок набуття права власності ОСОБА_2 на майно, яке залишилось після смерті батька.

За змістом ст.141 ЦПК України у разі відмови у задоволенні позовних вимог судові витрати не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст.4, 6, 10, 12, 13, 81-83, 141, 247, 263-264 268 ЦПК України, ст.344 України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) в інтересах ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ) до Дніпропетровської міськради (код ЄДРПОУ , 26510541, м. Дніпро, пр.. Дмитра Яворницького, буд. 75) про визнання права власності за набувальною давністю на домоволодіння, розташоване за адресою АДРЕСА_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду, через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено 16 серпня 2019 року.

СуддяН.В. Басова