Справа № 305/2197/13-ц
Провадження по справі №4-с/305/3/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.2019 року. Рахівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Тулик І. І.

за участі секретаря судового засідання - Шемота М.І.

скаржника - ОСОБА_1

представника ДВС - Тулайдана Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рахів скаргу ОСОБА_1 на дії та рішення державних виконавців Рахівського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області, зупинення відрахувань з пенсійних нарахувань

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд зі скаргою на дії та рішення державних виконавців Рахівського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області, зупинення відрахувань з пенсійних нарахувань, посилаючись на те, що в Тячівському об"єднаному управління УПФ в м. Рахів знаходиться виконавчий лист №305/2197/13-ц у провадження державного виконавця Рахівського районного відділу ДВС Бочкор Марії Михайлівни про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 25405,99 гривень. При проведенні виконавчих дій державний виконавець Бочкор М.М. повторно і неправомірно винесла постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №48997782 від 16.02.2016 року. Разом з цим, державний виконавець ОСОБА_5 видав постанову ВП№46493431 від 13 лютого 2015 року про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №305/2197/13-ц, а боржнику самостійно виконати стягнення у строк до 20.02.2015 року, чим перетворив виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у одноразову оплату всього боргу в сумі 25405,99 гривень, яка виявилася не підйомною для пенсіонера, завдяки чому сума оптом не попала до рук шахрая. Пунктом 3, вказаної постанови, виконавець самоправно пригрозив, що при невиконанні рішення в наданий для добровільного виконання строк, виконати його в примусового порядку зі стягненням з боржника виконавчого збору та витрат, пов"язаних з провадженням виконавчих дій. При цьому зареєстрував постанову в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, витяг №46513764 від 05.03.2015 про публічне обтяження у вигляді арешту на все рухоме майно, термін дії якого до 05.03.2020 року. І це незважаючи на те, що в справі вже є обтяження. За його заявою від 21 вересня 2015 року вказана постанов про відкриття виконавчого провадження від 13 лютого 2015 року , а також стягнення з боржника виконавчого збору від 23 лютого 2015 року та постанови про арешт майна та заборони на їх відчуження від 05.03.2015 року скасовані. Враховуючи те, що постановою ВП №46493431 від 06.10.2015 постановлено в прийнятті до провадження документа та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання відмовити, виконавчий лист , виданий апеляційним судом Закарпатської області про стягнення, солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на користь ПАТ "Альфа-Банк" заборгованості за кредитним договором у розмірі 25405,99 гривень виконавчій службі виконувати не належить, тому недолугу реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна №48949129 від 12.02.2016 року, виданого на підставі скасованого ВП №46216922 від 11.02.2015 року про арешт всього рухомого майна ОСОБА_4 слід скасувати негайно. Поки ОСОБА_5 придумував та втілював у життя схеми по перетворенню виконавчого документа про стягнення періодичних платежів у примусове виконавче провадження, а пан Довбака В.Ю. надавав йому оригінал виконавчого листа по справі №305/2197/13-ц. виданого Рахівським районним судом 24.06.2014 року, та копію довіреності представника ТОВ "Кредитні інціативи", час сплив, а строк пред"явлення виконавчого листа до виконання закінчився 28 лютого 2015 року, так і не потрапивши до виконавця. Своїми діями, що набрали ознак кримінального правопорушення ОСОБА_5 та представник ТОВ "Кредитні ініціативи" за довіреністю Довбака В.Ю., умисно перешкоджали виконанню рішення та вчиняли інші дії, що порушують вимоги закону про виконавче провадження. Для створення ілюзії, що платежі по виконавчому листі йдуть нормально своїм ходом ОСОБА_5 у змові з працівниками пенсійного фонду починають нові відрахування під приводом з 1 квітня 2015 року в зв»язку з набранням чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення, у період з 1 квітня 2015 року по 30 вересня 2017 року під час роботи особи на інших посадах, роботах, в тому числі приватним підприємцем, пенсія, призначена відповідно до цієї статті (крім осіб, які мають право на виплату пенсії в повному обсязі), розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85% призначеного розміру, але не менше 150% прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. За матеріалами його пенсійної справи виплата пенсії з 1 квітня 2015 року по 30 вересня 2017 року здійснювалася у розмірі 85% призначеного розміру пенсії. Таким чином за цей період з його пенсії відраховано, незаконно і невідомо куди 12718,65 гривень, та їх слід зарахувати як платежі по кредиту. Проте, з 2007 року і по сьогоднішній день виробнича діяльність ним не проводилася і крім пенсії, додаткових сум доходу не отримував. Подібний випадок з незаконним відрахуванням з його пенсії відбувся і в 2013 році. Одержавши повідомлення про наявність у державного виконавця Токарюка В.В. постанови про адміністративне правопорушення №100038 Серія ВХ1 від 03.12.2012 року, що виписав на житомирській трасі при русі в бік Чернівців ст. лейьенант міліції Вавромко Віктор Антонович. Маючи другий екземпляр постанови він поперетив державного виконавця Токарюка В.В., що документ не відповідає вимогам законодавства. Не розібравшись або просто незнаючи законодавство головний державний виконавець не повернув виконавчий документ, натомість відкрив виконавче провадження про стягнення з нього, ОСОБА_1 850 гривень штрафу на користь держави, а боржнику добровільно виконати погашення боргу у строк до 12.02.2013 року. Після чого, тихенько, по знайомству, головний державний виконавець передає в пенсійний фонд виконавцю Праничуку (розпоряднику його пенсійними коштами), який без погодження з якоюсь формально існуючою при райдержадміністрації комісією, і байдуже, що має справу з старим застрахованим державою пенсіонером, приймає до виконання рейкове рішення про стягнення з нього, ОСОБА_1 суму 850 гривень штрафу на користь держави за не існуюче адміністративне правопорушення. Про стягнення дізнався з листа пенсійного фонду. І тут знову дивина для нього, на скриті рішення виконавець легко застосовує стягнення періодичних платежів, а от на кредитні погашення аж ніяк. Через незаконні дії державних виконавців, з листа пенсійного фонду дізнався, що з 1 липня 2016 року по теперішній час із його пенсії проводяться відрахування на підставі постанови про звернення стягнення на доходи боржника від 01.03.2016 року на пенсію ОСОБА_1 наданої державним виконавцем, а саме на 20% до погашення суми 27997,31 гривень. З яких 25405,99 гривень борг, 2540,60 виконавчий збір та 50,72 витрати на проведення виконавчих дій. Байдуже, що начальник відділу державної виконавчої служби в 2015 році вже відміняв і забороняв повторювати, а новий виконавець Бочкор М.М. про це ніби не знає і повторює. В такий спосіб незважаючи на регулярні відрахування борг не зменшується, а росте і вже станом на 1 лютого 2018 року залишок боргу становить 19235,35 гривень. Для порівняння залишок боргу станом на 19.06.2018 року складає 17178,24 гривень. Не важко підрахувати, що при такій системі примусового стягнення, який з великою жагою відстоює виконавча служба, кредит погашати йому прийдеться ще чотири роки. І знову чому розпорядник його пенсійних коштів не бачить, що в матеріалах справи немає постанови про звернення стягнення на доходи боржника від 01.03.2016 року, в листі відповіді дата є, а номера немає. Натомість в матеріалах справи є постанова ВП №48997782 від 16.02.2016 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, виданий державним виконавцем Бочкор мариною Михайлівною при примусовому виконанні виконавчого листа №305/2197/13-ц від 24.06.2014 року, і це при тому, що строк пред»явлення виконавчого листа до виконання закінчився 28 лютого 2015 року, а тому являється нікчемною. Те саме стосується і постанови про стягнення з боржника виконавчого збору. Ці постанови можуть свідчити тільки одне, що державний виконавець Бочкор М.М. наполегливо готує матеріали для конфіскації всього майна ОСОБА_1 та ОСОБА_4, використовуючи службове становище. На підставі наведеного, ОСОБА_1 просив судовим рішенням зупинити відрахування з пенсійних нарахувань згідно незаконної постанови ВП №48997782 від 16.02.2016 року про арешт всього майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, виданої державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Бочкор Мариною Михайлівною, визнати дії старшого державного виконавця ОСОБА_5, що вказані повідомленні, при спробі перетворити виконавче рішенн про стягнення періодичних платежів у примусове виконавче провадженнч, злочинними і неприйнятним, визнати дії державного виконавця Бочкор М.М. неправомірними, прийнятими на підставі підроблених документів, які в повному обсязі підлягають скасуванню, визнати дії головного державного виконавця Токарюка В.В. незаконними і некваліфікованими, такими, що ганьблять правоохоронну систему, вилучити з державного реєстру та скасувати всі арешти, заборони та розшуки майна ОСОБА_1 та ОСОБА_4, створити незалежну комісію при Рахівській державній адміністрації для вивчення та розгляду причин порушень прав застрахованих осіб, пенсіонерів та пристарілих людей державними органами в Рахівському районі, скласти акт про порушення і дати можливість звернутися до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Скаржник ОСОБА_1 в судовому засіданні скаргу підтримав з підстав, заявлених в ній. Просить скаргу задовольнити в повному обсязі.

Представник відділу державної виконавчої служби Рахівського районного управління юстиції Закарпатської області - начальник відділу Тулайдан Дмитро Дмитрович в судовому засіданні заявлені доводи і вимоги скарги не визнав. Пояснив, що виконавче провадження проводиться згідно чинного законодавства, в даний час ОСОБА_4 не платив усіх коштів, тому проводиться дане стягнення, підтримав відзив поданий до скарги. Просить відмовити в задоволенні даної скарги.

Вислухавши скаржника, представника ДВС, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

Судом встановлено, що 11 листопада 2013 року Рахівським районним судом Закарпатської області розглянуто цивільну справу за позовом ПАТ "Альфа-Банк" до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, в якій в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 28 лютого 2014 року рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 11 листопада 2013 року скасовано, позовні вимоги ПАТ "Альфа-Банк" до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості задоволені. Вирішено стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на користь ПАТ "Альфа-Банк" заборгованість за кредитним договором у розмірі 25405,99 гривень, яка складається з 23965,65 гривень заборгованості по тілу кредиту, 1297,98 гривень заборгованості по відсрткам та 142,36 гривень пені, та стягнення з кожного окремо судові витрати в сумі ро 190,54 гривень.

Рішення суду набуло законної сили 28 лютого 2014 року. 24 червня 2014 року стягувачу видано виконавчий лист, строк пред"явлення виконавчого листа до виконання встановлений до 28 лютого 2015 року.

13 лютого 2015 року старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Рахівського районного управління юстиції ОСОБА_5 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №ВП 46493431.

6 жовтня 2015 року начальником відділу державної виконавчої служби Рахівського районного управління юстиції Тулайданом Дмитром Дмитровичем винесено постанову про скасування процесуального документу ВП№46493431, зокрема скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження від 13 лютого 2015 року , що видав ОСОБА_5 при примусовому виконанні виконавчого листа №305/2197/13-ц, виданого 24 червня 2016 року Рахівським районним судом Закарпатської області на підставі рішення апеляційного суду Закарпатської області про стягнення, солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 заборгованості за кредитним договором в розмірі 25405,99 гривень.

Після, старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Рахівського районного управління юстиції ОСОБА_5 винесено постанову ВП №46493431 від 6 жовтня 2015 року про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа), через неналежного представника особи стягувача, зокрема заяву про відкриття виконавчого провадження подано представником за довіреністю від ТОВ "Кредитні ініціативи", а стягувачем в даному провадження являється ПАТ "Альфа-Банк".

Надалі, 21 жовтня 2015 року старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Рахівського районного управління юстиції ОСОБА_5 винесено постанову ВП №48997782 про відкриття виконавчого провадження. Боржнику надано строк для самостійного виконання рішення суду у строк до 28 жовтня 2015 року.

Згідно ст. 19 Закону України „Про виконавче провадження" (в редакції чинній на день виникнення спірних правовідносин) державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення, зазначеного в статті 3 цього Закону.

Згідно ч. 1 ст. 25 Закону України „Про виконавче провадження" ( в редакції чинній на день виникнення спірних правовідносин) державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення виконавчого документа до виконання і цей документ відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, та пред'явлений до виконання до органу державної виконавчої служби за належним місцем виконання рішення.

Статтею 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на день виникнення спірних правовідносин) передбачено, що судові рішення можуть бути пред'явлені до виконання протягом року, з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ч.1 ст. 22 цього Закону строки пред"явлення виконавчого документу до виконання перериваються: пред"явленням виконавчого документу до виконання, частковим виконанням рішення боржником, наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Скаржник ОСОБА_1 вказуючи на незаконність дій державного виконавця ОСОБА_5, посилається на те, що останнім відкрито виконавче провадження, в той час, коли коли минув строк пред"явлення виконавчого листа до виконання, яким було 28 лютого 2015 року. Крім того, виконавцем неправомірно вимагалося погашення боргу (періодичних платежів) у встановлений ним строк.

Однак, аналізуючи матеріали справи, суд не погоджується з такими доводами скаржника ОСОБА_1 з огляду на таке.

Як вбачається з виконавчого листа №305/2197/13-ц, строк пред"явлення його до примусового виконання 28 лютого 2015 року.

Із заявою про відкриття виконавчого провадження стягувач звернувся до відділу державної виконавчої служби Рахівського районного управління юстиції 11 лютого 2015 року, тобто в межах строку пред"явлення виконавчого листа до примусового виконання.

Надалі, підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження 6 жовтня 2015 року та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 13 лютого 2015 року, стало неналежність представника стягувача.

Після виконання стягувачем недоліків заяви про відкриття провадження, державним виконавцем 21 жовтня 2015 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №305/2197/13-ц, виданого 24 червня 2014 року Рахівським районним судом Закарпатської області на підставі рішення апеляційного суду Закарпатської області від 28 лютого 2014 року.

Відкриваючи виконавче провадження 21 жовтня 2015 року державний виконавець ОСОБА_5 діяв правомірно, оскільки в силу ст. 22 ЗУ "Про виконавче провадження" строк пред"явлення виконавчого листа до виконання перервався внаслідок пред"явлення 11 лютого 2015 року виконавчого листа до виконання.

Стосовно періодичних платежів, виконавчим документом може бути передбачено не одноразове грошове стягнення, а примусове стягнення періодичних платежів, які відображають триваючий характер виконання відповідного матеріально-правового зобов'язання боржника перед кредитором (стягувачем), наприклад, зі сплати аліментів, по відшкодуванню шкоди, заподіяної життю і здоров'ю громадянина.

В межах даного виконачого провадження здійснюється примусове виконання одноразового грошового стягнення - боргу за договором кредиту. Тобто, стягнення боргу в сумі 25405,99 гривень не є примусовим стягненням періодичних платежів, а є одноразовим грошовим стягненням.

Щодо визнання дій державного виконавця Бочкор Марини Миихайлівни неправомірними, прийнятими на підставі підроблених документів, то такі суд не знаходить доведеними.

Зокрема, згідно постанови ВП №48997782 від 16 лютого 2016 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, старшим державним виконавцем виконавчої служби Рахівського районного управління юстиції Бочкор Мариною Михайлівною накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення 27946,59 гривень. Вказана дія вчинена виконавцем при примусовому виконанні виконавчого листа №305/2197/13-ц від 24 червня 2014 року про стягнення, солідарно, з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 кредитної заборголваності в сумі 25406,99 гривень, для забезпечення реального виконання рішення суду, яке боржником самостійно не виконано. При цьому , сума в межах звернення стягнення в розмірі 27946,59 гривень не збільшений розмір боргу, за доводом скаржника, а загальна сума боргу, яка включає в себе суму за виконавчим листом в розмірі 25405,99 гривень, виконавчий збір в розмірі 2540,59 гривень.

Суд не знаходить підстав і для визнання незаконними, некваліфікованими і такими, що ганблять правоохоронну систему, дій головного державного виконавця Токарюка В.В.

Оскаржуючи дії державного виконавця Токарюка В.В., скаржник вказує, що останній прийняв до виконання виконавчий документ, всупереч чинному законодавству, зокрема постанови про адміністратвине правопорушення, яка не відповідала вимогам виконавчого документа і його вчиненим діям, оскільки відеозапису порушення не було і згідно положення статті 14-1 КУпАП порушнику не пред"явлено.

Так, з приводу цього судом встановлено, що у Рахівському районному відділі державної виконавчої служби перебувало виконавче провадження №36387494 з виконання постанови про адміністративне правопрорушення, винесеної органами ДАІ від 3 грудня 2012 року №100038 про стягнення з ОСОБА_1 850 гривень штрафу на користь держави. Дане виконавче провадження відкрито 5 лютого 2013 року та закінчено 26 лютого 2014 року відповідно до п.8 ч.1 ст. 49 Закону України "При виконавче провадження" в редакції чинній на день закриття виконавчого провадження на підставі листа управління Пенсійного фонду України №688/03-9 від 18 лютого 2014 року про стягнення з пенсії боржника за постановою державного виконавця суми 960,44 гривень, що складає 850 гривень штрафу за виконавчим документом, 85 гривень виконавчого збору та 25,44 гривень витрат виконавчого провадження.

При цьому, ОСОБА_1 в судовому порядку не оскаржив постанову про адміністративне правопорушення на правомірність її винесення, а державний виконавець не повноважний був встановлювати винність ОСОБА_1 в скоєному адміністративному правопорушенні та надавати оцінку його доводам.

Крім цього, однією з вимог скаржника є вимога про зупинення відрахування з пенсійних нарахувань ОСОБА_1 згідно незаконної постанови ВП №48997782 від 16 лютого 2016 року про арешт всього майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, виданої державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Рахівського районного управління юстиції Бочкор Мариною Михайлівною.

Згідно з роз'ясненнями пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеними у п. 15 постанови від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» (із змінами і доповненнями, внесеними постановою від 03 червня 2016 року № 4), при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд не вправі вжити заходів забезпечення скарги (аналогічно забезпеченню позову) шляхом зупинення виконавчого провадження, зупинення дії оскаржуваного рішення тощо, оскільки зазначене не є повноваженнями суду, а є виключним повноваженням державного виконавця, яке може бути оскаржено до суду.

Разом із тим до завершення розгляду скарги при наявності для цього підстав суд може зупинити стягнення на підставі виконавчого листа (п. 2 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження»). Таке питання скаржником не ставилося.

Законом України «Про виконавче провадження» у ст. 34 врегульовано питання зупинення вчинення виконавчих дій, і це питання відноситься виключно до компетенції державного виконавця. Таким чином, розглядаючи скаргу на дії державного виконавця у порядку ст. ст. 383, 386, 387 ЦПК України, суд не наділений повноваженнями вирішувати питання про зупинення, в даному випадку, відрахувань з пенсії на погашення боргу, адже за приписами вищевказаних норм матеріального і процесуального права вирішення питання про зупинення вчинення виконавчих дій відноситься виключно до компетенції державного виконавця.

Крім того, із пенсійної вплати ОСОБА_1 провадяться відрахування на підставі постанови про звернення стягнення на доходи боржника від 1 березня 2016 року, наданої державним викеонавцем відділу державної виконавчої служби Рахівського районного управління юстиції, а саме на 20% до погашення суми 27997,31 гривень, з яких 25405, гривень боргу, 2540,60 гривень виконавчого збору та 50,72 гривень витрат на проведенння виконавчих дій, а не на підставі, як зазначено скаржником, постанови ВП №48997782 від 16 лютого 2016 року про арешт всього майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, виданої державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Рахівського районного управління юстиції Бочкор Мариною Михайлівною.

Згідно відповіді начальника Рахівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Тулайдана Дмитра Дмитровича, на звернення скаржника ОСОБА_1, від 4 грудня 2018 року, за підрахунком державного виконавця на підставі звітів про здійснення відрахування із пенсії боржника та даних АСВП про перерахування коштів за період з 13 квітня 2016 року по 30 листопада 2018 року по даному виконавчому провадженні з пенсії боржника ОСОБА_1 утримано суму 17300,46 гривень (частково, в тому числі виконавчий збір та витрати виконавчого провадження). Інші підтверджуючі документи про сплату (погашення) боргу за виконавчим документом у виконавчому провадженні відсутні.

Щодо вимог вилучення з державного реєстру та скасування всіх арештів, заборон та розшуків майна ОСОБА_1 та ОСОБА_4, то такі так само не грунтуються на вимогах закону. Оскільки такі дії належать виключно державним виконавцям за умови повного виконання рішення суду. У зв"язку з тим, що сума боргу за виконавчим документом на користь стягувача стягнута не у повному обсязі, діють всі заходи для реального забезпечення виконання рішення суду.

Відповідно до ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Завданням суду є організаційне забезпечення здійснення правосуддя в кримінальних, цивільних, адміністративних та інших судових справах, а також розгляд і вирішення звернень громадян на умовах і в порядку , передбаченому законодавством України.

Вимога скаржника про створення незалежної комісії при Рахівській державній адміністрації для вивчення та розгляду причин порушення прав застрахованих осіб, пенсіонерів та пристарілих людей державними органами в Рахівському районі, не грунтується на вимогах закону та завдання суду, а відтак не може бути задоволена.

Разом з цим, скаржник просить скласти акт про порушення і дати можливість звернутися до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, що так само не входить до повноважень і завдань суду. Хіба що в силу ч.3 ст. 262 ЦПК України суд може постановити окрему ухвалу щодо державного виконавця, іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця та направити її органам, до повноважень яких належить притягнення таких осіб до дисциплінарної відповідальності, або органу досудового розслідування, якщо суд дійде висновку про наявність в діях (бездіяльності) таких осіб ознак кримінального правопорушення.

Однак, з матеріалів справи, які були досліджені в судовому засіданні, судом не встановлено в діях державних виконавців ознак кримінального правопорушення.

Натомість за результатами розгляду скарги судом встановлено, що оскаржувані рішення, дії були прийняті, вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця Рахівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області і право заявника (скаржника) ОСОБА_1 не було порушено, у зв"язку з чим суд відмовляє в задоволенні скарги в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 447- 453 ЦПК України суд,

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії та рішення державних виконавців Рахівського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області, зупинення відрахувань з пенсійних нарахувань відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Суддя: Тулик І.І.