КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 753/2654/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2019 року м. Київ

колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Музичко С.Г.,

при секретарі Маштаковій Т.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення штрафу, 3 % річних та інфляційних втрат,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 10 липня 2019 року, ухваленого під головуванням судді Лужецької О.Р.,-

встановила:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із названим позовом.

Просила, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, стягнути з ОСОБА_2 суму заборгованості за невиконання умов договору позики № 1312 від 17 вересня 2013 року в загальному розмірі 712 815 грн 78 коп., з них: 499 320 грн - штраф за невиконання умов договору позики; 26 828 грн 51 коп. - 3% річних; 186 667 грн 27 коп. - інфляційні втрати, а також сплачений судовий збір в розмірі 7 150 грн 08 коп., і понесені та підтверджені судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем не виконані зобов`язання за договором позики від 17 вересня 2013 року, у зв`язку із чим 15 жовтня 2014 року нотаріусом вчинено виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 невиплачені в строк кошти в розмірі 214 103 грн 94 коп., які складаються із: заборгованості із суми позики в розмірі 194 271 грн 89 коп., що еквівалентно 15 000 дол. США; штрафу у розмірі 18 132 грн 05 коп., та витрат на вчинення виконавчого напису нотаріусом у розмірі 1 700 грн.

Виконавчий напис нотаріуса перебуває на виконанні у Дарницькому районному відділі ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві. Однак відповідачем сплачено заборгованість лише у розмірі 2 700 грн.

Оскільки відповідачем порушено строки повернення позики, позивач просила стягнути штраф на підставі п. 5 договору позики, 3 % річних та інфляційні втрати, на підставі ст. ст. 625, 1048 ЦК України.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 10 липня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 штраф в розмірі 499 320 гривень, витрати на професійну правничу допомогу - 4 000 гривень та судовий збір в сумі 4 993 грн 20 коп.

В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції, та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Учасники справи не скористалися своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

У судовому засіданні представник ОСОБА_2 вимоги апеляційної скарги підтримав.

ОСОБА_1 проти апеляційної скарги заперечила.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Рішення суду оскаржується в частині задоволення позовних вимог.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач не виконала свої зобов`язання за виконавчим написом нотаріуса, у зв`язку із чим з відповідача підлягає стягненню штраф за невиконання договору позики.

Проте повністю погодитись з такими висновками суду не можна.

З матеріалів справи вбачається, що 17 вересня 2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 укладено договір позики.

За умовами договору позикодавець передав, а позичальники прийняли, в рівних частинах кожен, у власність грошові кошти в розмірі 245 000 грн 00 коп., що є еквівалентом 30 000 дол. США.

Згідно п. 3 договору позичальники зобов`язуються повернути позикодавцю позику до 17 вересня 2014 року.

Згідно п. 5 договору позичальник, який не виконав умов, зазначених у п. 3 цього договору, - сплачує штраф у розмірі 10 % від грошової суми вказаної в п. 2 цього договору за кожен місяць прострочення.

15 жовтня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войтенко Л.О. вчинено виконавчий напис, відповідно до якого запропоновано стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 невиплачені в строк на підставі договору позики, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войтенко Л.О., 17 вересня 2013 року, за реєстровим номером 1312:

- грошові кошти у розмірі 194 271 грн 89 коп., що є еквівалентом 15 000 дол. США - сума позики, строк повернення якої настав 17 вересня 2014 року,

- грошові кошти у розмірі 18 132 грн 05 коп. - штраф, нарахований за прострочення платежу, що передбачено п. 5 договору позики,

- грошові кошти у розмірі 1 700 грн 00 коп. - витрати за вчинення виконавчого напису, що передбачено п. 12 договору позики, що разом становить 214 103 грн 94 коп.

07 листопада 2014 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 1474, виданого 15 жовтня 2014 року, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 214 103 грн 94 коп.

Обґрунтовуючи поданий позов, ОСОБА_1 , зазначила, що на дату подання даного позову реальне виконання виконавчого напису нотаріуса відсутнє, відповідачем за весь період сплачено лише 2 700 грн. Таким чином на підставі п. 5 договору позики, ст. 625 ЦК України, з відповідача підлягає стягненню штраф, 3% річних та інфляційній втрати.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Статтею ст. 258 ЦК України встановлена спеціальна позовна давність в один рік до вимог, у тому числі, про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Матеріали справи містять клопотання відповідача про застосування строків позовної давності.

За умовами договору позика мала бути повернута до 17 вересня 2014 року.

В разі несплати позики до 17 вересня 2014 року, відповідач має сплатити штраф ( п. 5 договору ).

Вбачається, що позика у визначені договором строки повернута не була.

Таким чином, у позивача з 18 вересня 2014 року виникло право вимагати сплати штрафу.

Враховуючи спеціальні строки позовної давності для звернення до суду з вимогами про стягнення штрафу, позивач мала право пред`явити такий позов до 18 вересня 2015 року.

Утім позивач такий позов подала 04 лютого 2019 року, тобто з пропуском строку позовної давності.

У зв`язку із цим, підстави для стягнення штрафу відсутні.

Протилежний висновок суду першої інстанції є помилковим.

З огляду на безпідставність позовних вимог про стягнення штрафу, витрати на правничу допомогу та судовий збір, також не підлягають стягненню з відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріальногоправа.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 10 липня 2019 року в частині задоволених позовних вимог про стягнення штрафу, витрат на правничу допомогу та судового збору постановлено з неповним з`ясуванням обставин справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

В порядку розподілу судових витрат, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 10 692 грн 24 коп.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 10 липня 2019 року в частині задоволення позовних вимог про стягнення штрафу, витрат на професійну правничу допомогу та судового збору скасувати.

В цій частині ухвалити нове рішення про відмову в позові.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 10 692 грн 24 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст постановив виготовлено 17 грудня 2019 року.

Головуючий Є.В. Болотов

Судді: О.Ф. Лапчевська

С.Г. Музичко