Провадження № 2/638/4173/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2019 року суддя Дзержинський районний суд міста Харкова Аркатова К.В. розглянувши заяву про самовідвід по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Харківського національного медичного університету про стягнення заробітної плати, -

в с т а н о в и в:

12 серпня 2019 року в провадженні судді Дзержинського районного суду м.Харкова Аркатової К.В. надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Харківського національного медичного університету про стягнення заробітної плати.

Суддя, оглянувши матеріали позовної заяви, прийшов до наступного.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.1 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Так, ОСОБА_1 є завідувачем кафедри Харківського національного медичного університету та працює разом з чоловіком судді Аркатової К.В.

Статтею 39 ЦПК України передбачено, що з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід. Відповідно до ч.1 ст.40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Частиною 11 статті 40 передбачено, що за результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Відповідно до ст.2 Закону України Про судоустрій і статус суддів суд здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами.

В рішенні по справі Фельдман проти України Європейський суд з прав людини визнав порушенням ст.6 Конвенції щодо незабезпечення суддею достатніх гарантій для виключення будь-якого розумного сумніву з приводу його безсторонності.

Згідно з п. 12 Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача.

Практика Європейського суду свідчить, що право на безсторонній суд включає як об`єктивні, так і суб`єктивні елементи (рішення у справі Пєрсак проти Бельгії від 01.10.1982 р.). Об`єктивний критерій безсторонності полягає у тому, щоб встановити, чи існували при розгляді справи факти, які ставлять під сумнів незалежність суддів.

Другий критерій це критерій суб`єктивної безсторонності, тобто відсутність упередженості або тенденційності в поведінці судді при розгляді конкретної справи. За загальним правилом, існує презумпція особистої безсторонності суддів доти, доки не доведено інше.

Неупереджений суддя складає свою думку у справі на підставі об`єктивних фактів, а не особистих почуттів та схильностей, тобто неупереджено, об`єктивно, справедливо.

Об`єктивність судді має розглядатися у двох аспектах як внутрішній стан судді, його свобода від будь-яких схильностей, упередженостей, а також як дії судді сприймаються стороннім спостерігачем.

Виходячи з наведеного, практика ЄСПЛ говорить про те, що кожний суддя, стосовно якого існують будь-які сумніви щодо недостатньої неупередженості, повинен відмовитись від розгляду справи (Мікалефф проти Мальти).

У п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки судді , схвалених резолюцією 2006/23 від 27 липня 2006 року зазначається, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви у неупередженості судді.

Тобто, суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача.

Як зазначає Європейський суд з прав людини, найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості (Hauschildt Case, № 11/1987/134/188, § 48).

Отже, зазначена обставина не впливає на неупередженість судді, не свідчить про особисту зацікавленість в результатах її розгляду, та не є за законом прямою та безумовною підставою самовідводу, проте задля усунення сумнівів у сторін щодо безсторонності та неупередженості суду, який розглядатиме цю справу, що суд у демократичному суспільстві має викликати довіру і, насамперед, у сторін процесу, а один із чинників, який забезпечує безсторонність суду, полягає у тому, щоб сумніви в безсторонності суду були усунені, з метою запобігання та уникнення будь-яких можливих сумнівів по справі щодо об`єктивності і неупередженості суддя приходить до висновку про задоволення самовідводу судді Аркатової К.В. та направлення справи до канцелярії суду для повторного автоматизованого перерозподілу справ між суддями для її розгляду в іншому складі суду, відповідно до ст.ст. 14, 36 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 14, 36 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Самовідвід судді Аркатової К.В. задовольнити.

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківського національного медичного університету про стягнення заробітної плати передати до канцелярії суду для повторного автоматизованого розподілу справ відповідно до ст.14 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя