Ухвала

20 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 243/3266/19

провадження № 61-22057ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Грушицького А. І., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 08 серпня 2019 року та постанову Донецького апеляційного суду від 31 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі прокуратури Донецької області, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2019 року до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області звернувся ОСОБА_1 з позовом до Держави Україна в особі прокуратури Донецької області, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 29 травня 2018 року він звернувся до прокуратури Донецької області з заявою-повідомленням № 5 про вчинення кримінального правопорушення та притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_2 за співучасть у шахрайстві разом з генеральним директором ТОВ «Украгропромстрой» ОСОБА_3 .

В порушення вимог КПК України, розслідування обставин, викладених в заяві-повідомленні № 5 від 29 травня 2018 року про вчинене кримінальне правопорушення, не розпочато, витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань заявнику не надано, що підтверджується ухвалою слідчого судді Краматорського міського суду Донецької області від 04 червня 2018 року.

За період з 29 травня 2018 року по 01 квітня 2019 року в кримінальному провадженні № 0002670 від 06 грудня 2014 року прокурором Краматорської місцевої прокуратури Донецької області Василенком О. В, як процесуальним керівником не вчинено жодної ефективної дії, спрямованої на забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінального правопорушення, не вчинено жодної дії для всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, для надання їм належної правової оцінки та для забезпечення прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Вважав, що діями відповідача йому спричинена моральна шкода, що полягає у глибоких душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього та у зв`язку з порушенням його прав людини та громадянина, гарантованих Конституцією України та чинними міжнародними договорами. Посягання службових осіб органу державної влади на конституційний лад викликають у нього сильні негативні почуття, які змінюються одне одним, а саме: почуття обурення, почуття невпевненості в майбутньому, почуття відчаю, почуття гніву. Моральну шкоду позивач оцінив в розмірі 150 228 грн.

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 08 серпня 2019 року, яке залишено без змін постановою Донецького апеляційного суду від 31 жовтня 2019 року, в задоволенні позову відмовлено.

02 грудня 2019 року ОСОБА_1 за допомогою засобів поштового зв`язку звернувся із касаційною скаргою до Верховного Суду на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 08 серпня 2019 року та постанову Донецького апеляційного суду від 31 жовтня 2019 року в указаній вище справі.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Ціна позову у даній справі становить 150 228 грн, яка станом на 01 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921 х 100 = 192 100).

Доводів щодо наявності підстав для відкриття касаційного провадження у справі відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, заявником не наведено.

Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі - Суд) згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).

Суд вказує, що важко погодитись з тим, що Верховний Суд, у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволяло йому відфільтровувати справи, що надходять на розгляд до нього, зобов`язаний враховувати помилки, яких припустилися суди нижчої інстанції при визначенні того, чи надавати доступ до нього. Ухвалення іншого рішення могло б суттєво завадити роботі Верховного Суду і унеможливило б виконання Верховним Судом своєї особливої ролі. У практиці Суду вже підтверджувалося, що повноваження Верховного Суду визначати свою юрисдикцію не можуть обмежуватися у такий спосіб (п. 122 рішення у справі «Zubac v. Croatia» (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків не встановлено, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 08 серпня 2019 року та постанову Донецького апеляційного суду від 31 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі прокуратури Донецької області, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя А. І. Грушицький