Ухвала

17 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 536/894/19

провадження № 61-22355ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Курило В. П. розглянув касаційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 16 серпня 2019 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 12 листопада 2019 року в справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовними вимогами до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 13 червня 2014 року між банком та відповідачем був укладений договір № б/н, за умовами якого відповідач отримав кредит в розмірі 6 600,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає договір про надання банківських послуг.

Внаслідок порушення відповідачем своїх зобов`язань станом на 30 квітня 2019 року утворилась заборгованість у розмірі 254 682,32 грн, яка складається з заборгованості за кредитом - 7 037,53 грн, заборгованості по процентам за користування кредитом - 242 391,55 грн, заборгованості за пенею та комісією - 5 253,24 грн.

З урахуванням наведеного, банк просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 123 165,78 грн, яка складається з: заборгованості за кредитом - 7 037,53 грн, заборгованості по процентам за користування кредитом - 116 128,25 грн з 13 червня 2014 року по 29 червня 2018 року та судові витрати у розмірі 1 921,00 грн.

Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області

від 16 серпня 2019 року позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість по кредиту за договором від 13 червня 2014 року № б/н станом на 30 квітня 2019 року в розмірі 7 037,53 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, АТ КБ «Приватбанк» оскаржило його в апеляційному порядку.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 12 листопада 2019 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» залишено без задоволення.

Рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 16 серпня 2019 року залишено без змін.

11 грудня 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося через засоби поштового зв`язку до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 16 серпня

2019 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 12 листопада 2019 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення процентів та ухвалити в цій частині нове рішення, яким вказані позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задовольнити.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, які не підлягають касаційному оскарженню.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на

01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Предметом позову у справі № 536/894/19 є стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 123 165,78 грн.

Ціна позову у даній справі становить 123 165,78 грнта не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тобто справа

№ 536/894/19 є малозначною в силу вимог закону.

У касаційній скарзі заявник посилається на те, що невиконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором відносно своєчасності повернення наданих йому банком кредитних коштів тягне загрозу повернення банком залучених коштів вкладникам та ставить під загрозу репутацію банка, що перешкоджає стабільній роботі АТ КБ «ПриватБанк», обмежує права та порушує його майнові інтереси, а отже має для банка виняткове значення.

Доводи касаційної скарги не свідчать про наявність підстав, передбачених підпунктом «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. Погоджуюсь із тим, що всі справи АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості з позичальників є для банку важливими, суд не може погодитись із тим, що ця справа, в якій заявлені вимоги про стягнення заборгованості у розмірі 123 165,78 грн, на підставі кредитного договору, має виняткове значення для АТ КБ «ПриватБанк». Незгода заявника з оскаржуваними судовими рішеннями не є сама по собі обставиною, що впливає на визначення справи як такої, що має виняткове значення учасника справи, який подає касаційну скаргу. Посилання заявника у касаційній скарзі на те, що судові рішення у цій справі перешкоджають роботі банку, обмежують його права та порушують майнові інтереси, без наведення відповідних доказів на підтвердження цих обставин не свідчать про наявність виняткового значення справи для банку.

Отже, випадків, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, у цій справі не встановлено Верховним Судом.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN,

№ 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки доводи касаційної скарги не свідчать про наявність підстав, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, оскаржені судові рішення прийнято у малозначній справі, ціна позову в якій не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 16 серпня

2019 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 12 листопада 2019 року в справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. П. Курило