Справа № 379/1354/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2019 року м.Тараща

Суддя Таращанського районного суду Київської області Зінкін В.І., розглядаючи матеріали цивільної справи за позовом ТОВ «Інтерагроінвест» до ОСОБА_1, ФГ «Даценко» про визнання недійсним договору оренди та поновлення договору оренди на новий строк,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним позовом.

Автоматизованою системою документообігу «Д-3» 23.10.2018 справу розподілено та передано для розгляду судді Потеряйко С.А.

Ухвалою судді від 24.10.2018 відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 16.11.2018.

Ухвалою суду від 04.02.2019 було задоволено самовідвід головуючого судді Потеряйко С.А. та справу передано до канцелярії Таращанського районного суду Київської області для визначення головуючого відповідно до ст. 33 ЦПК України.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.02.2019 справу передано для розгляду судді Зінкіну В.І.

Однак, 06.02.2019 суддею Зінкіним В.І. до вирішення питання про прийняття справи до свого провадження та призначення судового розгляду, подана заява про самовідвід з підстав, передбачених п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, оскільки обставиною, яка унеможливлює його участь в розгляді даної цивільної справи в якості головуючого, є те, що дружина представника позивача адвоката ОСОБА_2 ОСОБА_3 працювала в Таращанському районному суді Київської області помічником судді Зінкіна В.І., після звільнення судді Бойка М.Г. в звязку з відставкою, на час відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку основного помічника.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або обєктивності судді.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Вимога "безсторонності", згідно з прецедентною судовою практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Білуха проти України", "Салов проти України", "Мироненко проти України", "Фельдман проти України") характеризується двома критеріями: по-перше, суд (суддя) повинні бути суб'єктивно вільним від упередженості чи зацікавленості у результаті розгляду справи; по-друге, бути об'єктивно безстороннім тобто, суд повинен гарантувати виключення будь-якого обґрунтованого сумніву стосовно його безсторонності.

Важливим питанням є довіра, яку в демократичному суспільстві суди мають викликати в громадськості (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Ветштайн проти Швейцарії").

Довіра це суб'єктивне ставлення особи на підставі внутрішнього переконання з урахуванням зовнішніх обставин й цілком очевидно, що дії та рішення, які судом вчинені в межах закону, але в супереч інтересам однієї зі сторін, сприймаються цією стороною як негативні й у зв'язку з цим викликають недовіру до суду.

При цьому, можливість переконання особи у протилежному залежить не тільки від обґрунтування законності вчинених судом дій, а й від бажання та здатності особи сприймати це обґрунтування та розуміти дії, які можуть не відповідати її прямим інтересам.

Відповідно до п.2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів 19.05.2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та соціальної ради ООН 27.07.2006 року №2006/23, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об'єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Відповідно до ст. 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого ХІ черговим з'їздом суддів України 22.02.2013 року, неупереджений розгляд справ є основним обов'язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат справи.

Згідно ч. 1 ст. 39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобовязані заявити самовідвід.

Положеннями ч. 1 ст. 40 ЦПК України встановлено, що питання про самовідвід може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Враховуючи вищенаведене, з метою виключення підстав для будь-яких сумнівів в об'єктивності та неупередженості головуючого судді при розгляді справи, самовідвід судді Зінкіна В.І. слід задовольнити.

Керуючись статтями 33, 36, 39, 40, 260, 261 ЦПК України, ст.ст. 6 - 9 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п.2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів 19.05.2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та соціальної ради ООН 27.07.2006 року №2006/23, суддя,

УХВАЛИВ:

Задовольнити заяву про самовідвід головуючого судді Зінкіна В.І. у цивільній справі за позовом ТОВ «Інтерагроінвест» до ОСОБА_1, ФГ «Даценко» про визнання недійсним договору оренди та поновлення договору оренди на новий строк.

Справу передати до канцелярії Таращанського районного суду Київської області для повторного автоматизованого розподілу справи в порядку, встановленому ст. 33 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяОСОБА_4