Справа № 710/606/19
Провадження № 2/710/338/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.08.2019 м. Шпола

Шполянський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Побережної Н.П.,

за участю секретаря судового засідання - Цяпкало Г.П.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника третьої особи Дубини Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача: Шполянська міська рада ОТГ, до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

15.05.2019 до Шполянського районного суду надійшов даний позов, в якому позивач просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно його неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Свій позов позивач мотивує тим, шо він разом з відповідачем має двох малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . З 2016 року позивач виховує дітей сам, оскільки їхній батько не приймає жодної участі у їх вихованні та утриманні, не виконує своїх батьківських обов`язків.Ухилення батька від виконання своїх обов`язків виражається у тому, що він не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, майже не спілкується з ними, не відвідує батьківські збори в навчальних закладах, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дітей, не створює умов для отримання ними освіти, що порушує їх нормальний розвиток. Позивач виховує дітей сам, створює їм належні умови виховання, утримує їх, купує одяг, взуття та інші речі, необхідні для нормального розвитку дітей, займаюсь їхнім навчанням, відвідує батьківські збори та інші заходи в навчальних закладах. За час перебування ОСОБА_4 в дитячому садку, її батько не відвідував і не цікавився. Таким чином, батько свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, чим порушує ст.ст. 141, 150, 155 СК України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства». Викладені в позові обставини та додатки документів вказують на те, що порушення мають систематичний характер. Тому позивач звернувся з позовом про позбавлення батьківських прав до суду.

Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 06.06.2019 позовну заяву було залишено без руху у зв`язку з необхідністю усунення недоліків. Позивач усунув недоліки у визначений судом термін та ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 20.06.2019 відкрито провадження по справі.

Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 06.08.2019 було закрито підготовче засідання у справі та призначено справу до розгляду по суті.

В судове засідання позивача з`явився, надав пояснення аналогічні змісту позову.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник третьої особи в судове засідання, позов підтримав повністю.

Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

В суді встановлено, що згідно зісвідоцтвом про народження від 22.11.2013 серії НОМЕР_1 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Шполянського районного управління юстиції у Черкаській області, ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 27.12.2011 було зроблено відповідний актовий запис №185. Батьками дитини є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.4).

Згідно зі свідоцтвом про народження від 14.02.2014 серії НОМЕР_2 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Шполянського районного управління юстиції у Черкаській області, ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що 14.02.2014 було зроблено відповідний актовий запис №12. Батьками дитини є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.5).

Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №877 від 15.03.2019 у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані: ОСОБА_8 , ОСОБА_1 , ОСОБА_9 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 6).

Відповідно до характеристики з місця проживання, виданої головою вуличного комітету вулиці Забережна ОСОБА_16 на ОСОБА_2 , який з народження проживає за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_2 проживає разом з мамою ОСОБА_10 1952р.н. та братом ОСОБА_11 1988р.н. За весь цей час ОСОБА_2 зарекомендував себе з ненайкращої сторони: веде антисоціальний спосіб життя, ніде не працює, неодноразово був помічений в стані алкогольного сп`яніння, з сусідами має погані відносини так, як є конфліктною людиною, не бере участь у громадських справах. ОСОБА_2 перебуває на обліку в лікаря - психіатра (а.с. 7).

За змістом характеристики з місця проживання, виданої головою вуличного комітету вулиці Забережна ОСОБА_16 на ОСОБА_1 1989 р.н„ яка з народження проживає за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 проживає разом з мамою ОСОБА_8 1952р.н, братом ОСОБА_9 1973р.н., сестрою ОСОБА_12 1975 р.н., доньками ОСОБА_3 2011 р.н. та ОСОБА_4 2014 р.н. Вихованням та матеріальним забезпеченням доньок займається мама, тато, ОСОБА_2 , з вересня 2016 року помічений за даною адресою не був. За весь цей час ОСОБА_1 зарекомендувала себе як зразкова громадянка, що підтримує добрі стосунки як у сім`ї, так і в спілкуванні з сусідами. Приймає участь в громадських зборах і необхідних роботах, В конфліктних ситуаціях з сусідами не помічена, а навпаки - дружелюбна і по можливості надає їм допомогу(а.с. 8).

Відповідно до характеристики від сусідів ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , ствердженої підписом головою вуличного комітету вулиці Забережна ОСОБА_16 , ОСОБА_1 з народження проживає за адресою: АДРЕСА_1 . За час проживання не створювала труднощів і не була помічена в конфліктах з сусідами. ОСОБА_1 розлучена сама виховує та матеріально забезпечує доньок. Сусіди ОСОБА_13 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_14 проживає за адресою: АДРЕСА_3 і ОСОБА_15 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , відгукуються про ОСОБА_1 характеризуючи її, як товариську і добру людину, яка підтримує хороші відносини з сусідами, бере участь у громадських справах і має хороші сімейні стосунки. Тато доньок ( ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ), ОСОБА_2 з вересня 2016 року вихованням не займався та матеріально не підтримував (а.с. 9).

За даними характеристики на ОСОБА_4 , виданої Шполянським закладом дошкільної Освіти № 3 «Зірочка» Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади ОСОБА_4 відвідує дитячий садок з 01.09.2017. За цей час проявила себе як добра, життєрадісна, дитина, легко вступає в контакт з дітьми. Дівчинка виявляє інтерес до навчальних занять, уміє концентрувати увагу на поставленому завданні, розуміє інструкції вихователя. ОСОБА_4 володіє великим словниковим запасом, вміє висловлювати свої думки, правильно будувати речення. Дитина бере участь в ігровій діяльності та святкових ранках, любить малювати, ліпити. До трудових доручень ставиться відповідально, доводить розпочату справу до кінця. Навички самообслуговування сформовані відповідно до її віку. Вихованням дитини в основному займається мама. У сім`ї цікавляться питанням виховання. Мама регулярно відвідує батьківські збори, виявляє цікавість до консультацій і рекомендацій вихователів в куточку для батьків. За час перебування ОСОБА_4 в дитячому садку батько дівчинкою не цікавиться, дитячий садок не відвідував (а.с. 10).

Відповідно до характеристики на ОСОБА_3 , виданої Шполянською загальноосвітньою школою І - III ступенів №1 Шполянської міської ради Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади ОСОБА_3 навчається у школі з 1 вересня 2018 року. Зарекомендувала себе як старанна, дисциплінована, працелюбна, уважна учениця. Має навчальні досягнення достатнього рівня. Навчається в повну міру своїх сил. Має довільну зорову та слухову пам`ять, гарно, швидко запам`ятовує навчальний матеріал. Виявляє логічне та творче мислення. На уроках завжди уважна, активна, допомагає товаришам. Має добрий загальний розвиток. До виконання громадських доручень ОСОБА_3 ставиться сумлінно, дбайливо. Бере активну участь у громадському житті школи та класу. За характером ОСОБА_3 скромна, товариська, стримана, врівноважена, самостійна дівчинка. Правила поведінки завжди свідомо виконує. Користується повагою серед вчителів. Має авторитет серед товаришів. Мама регулярно відвідує батьківські збори, супроводжує ОСОБА_3 з школи та в школу. Піклується про фізичний і духовний розвиток дитини (а.с. 11).

Згідно з довідкою-розрахунком, виданої Шполянським районним відділом державної виконавчої служби 11.03.2019 заборгованість ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітніх дітей. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, але неменше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття старшої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з березня 2018 року по лютий 2019 року, станом на 01.03.2019 становить 22856,78 грн. (а.с. 16).

Відповідно до довідки - розрахунку, виданої Шполянським районним відділом державної виконавчої служби 16.03.2019 заборгованість ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітніх дітей. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття старшої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з вересня 2016 року по лютий 2018 року, станом на 01.03.2018 становила 27728,78,78 грн. (а.с. 17).

Згідно з Висновком комісії Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади як органу опіки і піклування про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно його малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , затвердженого рішенням Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади, Малолітня ОСОБА_4 відвідує заклад дошкільної освіти №3 «Зірочка» Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади Черкаської області. ОСОБА_3 навчається в 1-му класі Шполянської загальноосвітньої школи 1-ІП ступенів №1 Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади Черкаської області. Батько самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків щодо малолітніх дітей: не допомагає матеріально, не цікавиться життям та здоров`ядітей, нехтує своїми батьківськими обов`язками, не турбується про їх фізичний і духовний розвиток, не дбає про підготовку до самостійного життя, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, не дає доступу до культурних та інших духовних цінностей: не забезпечує необхідним харчуванням, не відвідує дошкільні та шкільні заходи за їх участю та не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального розвитку.Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»,частини 23 статті 150 та статті 180 Сімейного кодексу України передбачено» кожна дитина має право на піклування батьків, а батьки мають право та зобов`язанівиховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний та мсрозвиток, створювати належні умови для розвитку їх здібностей тавідповідальність за невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язківВраховуючи вищевказане, вважаємо за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав до його малолітніх дітей (а.с. 40).

Згідно з ч. 1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», ч. 2, 3 ст. 150 та ст. 180 Сімейного кодексу України передбачено, що кожна дитина має право на піклування батьків, а батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку її здібностей та несуть відповідальність за невиконання батьківських обов`язків. ОСОБА_2 не виконує вимоги чинного законодавства.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України правовою підставою позбавлення батьківських прав матері, батька є ухилення їх від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Статтею 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Згідно п.п.15, 16, 17 роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин.

Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частин першої та другої статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

В рішенні по справі «Хант проти України» від 07.12.2006 (заява № 31111/04), Європейський суд з прав людини висловлює таку правову позицію, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v. Sweden (N 2), від 27 листопада 1992 року, Серія A, N 250, ст. 35 - 36, п. 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (див. рішення у справі Johansen v. Norway від 7 серпня 1996 року, п. 78).

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини «Савіни проти України» від 18.12.2008 ( заява №39948/06) право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 (див., зокрема, рішення у справі "МакМайкл проти Сполученого Королівства" від 24 лютого 1995 року, п. 86, серія A, N 307-B). Таке втручання є порушенням зазначеного положення, якщо воно здійснюється не "згідно із законом", не відповідає законним цілям, переліченим у пункті 2 статті 8, і не може вважатися "необхідним у демократичному суспільстві" (див. згадане вище рішення у справі МакМайкла, п. 87).

Визначаючи, чи було конкретне втручання "необхідним у демократичному суспільстві", суд повинен оцінити - у контексті всієї справи загалом - чи були мотиви, наведені на виправдання втручання, доречними і достатніми для цілей пункту 2 статті 8 Конвенції і чи був відповідний процес прийняття рішень справедливим і здатним забезпечити належний захист інтересів, як цього вимагає стаття 8 (див., наприклад, справи "Кутцнер проти Німеччини", N 46544/99, п. 65, ЄСПЛ 2002-I, та "Зоммерфельд проти Німеччини", [GC], N 31871/96, п. 66, ЄС/7/72003-VIII).

Суд також повторює, що, хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (див., наприклад, справу "Ньяоре проти Франції", N 40031/98, п. 59, ECHR 2000-IX). Отже, відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава-відповідач повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини (див., наприклад, справу "Скоццарі та Дж`юнта проти Італії" [GC], NN 39221/98 і 41963/98, п. 148, ЄСПЛ 2000-VIII).

Зокрема, якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує (див., mutatismutandis, справу "Хазе проти Німеччини", N 11057/02, п. 99, ЄСПЛ 2004-III (витяги)). Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я (див. справи "Валлова і Валла проти Чеської Республіки", N 23848/04, п. 72, від 26 жовтня 2006 року; і "Гавелка та інші проти Чеської Республіки", N 23499/06, N 57, від 21 червня 2007 року).

З іншого боку, сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків (див., наприклад, справу "К. А. проти Фінляндії", N 27751 /95, п. 92, ЄСПЛ 2003-I). Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (див., наприклад, справу "Мозер проти Австрії", N 12643/02, п. 68, від 21 вересня 2006 року; згадані вище рішення у справі "Валлова і Валла проти Чеської Республіки", пп. 73 - 76, та у справі Гавелка та інші, п. 61).

Крім того, оцінюючи процес вирішення питання про встановлення опіки, який завершився рішенням про роз`єднання сім`ї, суд повинен, зокрема, переконатися, чи ґрунтуються висновки національних органів на достатній доказовій базі (яка, за потреби, може включати показання свідків, висновки компетентних органів, психологічні та інші експертні висновки та медичні довідки), і чи мали заінтересовані сторони, зокрема батьки, достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання (див., mutatismutandis, ухвали у справах: "Шульц проти Польщі", N 50510/99, від 8 січня 2002 року; "Реммо і Узункая проти Німеччини", N 5496/04, від 20 березня 2007 року; та "Полашек проти Чеської Республіки", N 31885/05, від 8 січня 2007 року). Суд також повинен врахувати, чи самим дітям було надано можливість висловити свою думку, коли цього вимагали обставини (див., наприклад, згадані вище рішення у справах Гавелка та інші, п. 62, і Хазе, п. 97).

Так, в судовому засіданні 22.07.2019 представником третьої особи було повідомлено, що відповідач у справі є недієздатним згідно рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 26.12.2018.

В той же час відповідно до інформації, наданої Шполянською міською радою ОТГ від 26.07.2019, до Шполянської міської ради ОТГ не надходило звернень щодо призначення опікуна над недієздатним ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 166 СК України позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Такого ж висновку і дійшов ВССУ в ухвалі від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц ВССУ зауважив, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини та допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Суд вказав, що потрібно встановити винну поведінку батька щодо ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків, а також те, чи можливо змінити його поведінку в кращу сторону попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини, а також сприяти захисту інтересів дитини щодо її права на батьківське піклування та перевірити ставлення дитини до свого батька.

Верховний Суд в постанові від 24.10.2018 по справі №761/2855/17 також вказав, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, та можливе в разі доведення умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків.

Європейський суд з прав людини в контексті статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, серед іншого зазначив, що головним критерієм при вирішенні таких справ є інтереси дитини, розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин, і відповідне рішення має підкріплюватись достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини (пункт 49 рішення від 18 грудня 2008 року в справі «Савіни проти України»).

Також практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці.

Як було встановлено в ході розгляду справи, відповідач є недієздатною особою, яка не здатна усвідомлювати значення своїх дій. Тобто поведінка відповідача по ухиленню від виконання батьківських обов`язків, не носить свідомий характер, а ґрунтується на причинах, які не залежать від його волі.

Отже, зважаючи на вищенаведене, суд приходить до висновку, що при вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в умисному винному невиконанні одним з батьків своїх обов`язків по вихованню дитини, а й наявності можливості виконувати такі обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, яка тягне за собою важливі правові наслідки як для батьків, так і для дітей. Тобто, позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо і лише за наявності в діях батьків вини.

Оскільки судом було встановлено, що відповідач є недієздатним, не виконує свої батьківські обов`язки унаслідок хвороби, тому суд вважає, що відсутні встановлені законом підстави для позбавлення відповідача батьківських прав.

Таким чином, у задоволенні позовних вимог суд вважає необхідним відмовити.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Заходи забезпечення позову судом не вживалися.

Підстав для звернення рішення суду до негайного виконання немає.

Оскільки суд відмовляє в задоволенні позову - суд залишає, понесені позивачем витрати у справі, а саме судовий збір, на його рахунку.

На підставі ст. 60, 65 ЦК України, п.2 ч.1 ст. 164, ст. ст. 165, 166, 171,180 -183, 191 СК України, ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», керуючись ст.ст. 12, 13, 48, 51, 59,76-81, 89, 141, 211, 263-265, ч.1 ст. 354, 430 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Рішення може бути оскаржене сторонами в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подання до Шполянського районного суду Черкаської області (до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи) в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення в повному обсязі складене 23.08.2019.

Суддя Шполянського

районного суду Н.П. Побережна