Справа № 683/2473/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2019 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої судді Сагайдак І.М.

секретаря Повзун С.В.

з участю: позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

представника позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - ОСОБА_4

представника відповідача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Старокостянтинів цивільну справу №683/2473/19, 2/683/1348/2019 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, з участю третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області, про скасування державної реєстрації земельної ділянки,

в с т а н о в и в:

У вересні 2019 року позивачі звернулись в суд з позовом до відділу у Старокостянтинівському районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області і просили зобов`язати скасувати державну реєстрацію земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:002:0157 шляхом закриття поземельної книги із скасуванням кадастрового номера.

В обґрунтування заявленого позову вказують, що вони є співвласниками житлового будинку, що розташований на земельній ділянці по АДРЕСА_1 . Кожен із них має у власності окрему частку в даному будинку, кожній із яких присвоєно окремий адресний номер. На даний час вони вирішили приватизувати земельну ділянку, на якій розташований їх будинок, однак з`ясувалось, що частині земельної ділянки площею 1000 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 вже присвоєно кадастровий номер :01:002:0157.

Вказують, що до поділу зазначеного будинку між ними в натурі, він належав на праві спільної сумісної власності чотирьом особам. Після викупу одним із співвласників 1/4 частини будинку співвласників стало троє. Рішенням 27 сесії Старокостянтинівської міської ради від 16 листопада 2012 року №27 п.26 «Про передачу земельної ділянки у власність» вирішено затвердити технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 , площею 2012 кв.м, з яких: 1000 кв.м для обслуговування житлового будинку, господарських споруд і будівель, та 1012 кв.м для ведення особистого селянського господарства. Однак, кадастровий номер за адресою: АДРЕСА_1 присвоєно лише земельній ділянці площею 1000 кв.м.

Оскільки рішенням міської ради від 16 листопада 2012 року земельну ділянку площею 2012 кв.м передано у спільну сумісну власність чотирьом особам, а фактично на даний час власниками будинку є лише троє осіб, а також наявність кадастрового номера за даною адресою лише на частину земельної ділянки, перешкоджає їм реалізувати своє право на отримання у власність всієї земельної ділянки площею 2012 кв.м.

25 липня 2019 року відповідач відмовив їм в добровільному порядку скасувати кадастровий номер :01:002:0157, а тому просять в судовому порядку скасувати державну реєстрацію земельної ділянки.

Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 21 жовтня 2019 року замінено неналежного відповідача - відділ у Старокостянтинівському районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, яке не є юридичною особою, на належного - Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області.

В судовому засіданні позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та їх представник ОСОБА_4 підтримали позовні вимоги у повному обсязі, просять позов задоволити, посилаючись на те, що присвоєння кадастрового номеру частині земельної ділянки площею 1000 кв. м по АДРЕСА_1 перешкоджає їм отримати у власність усю земельну ділянку площею 2012 кв.м, що розташована за цією ж адресою.

Представник відповідача ОСОБА_5 проти позову заперечив, посилаючись на те, що чинним законодавством не передбачено скасування реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі на підставі рішення суду, а тому така позовна вимога не може бути задоволена, оскільки це є функцією органів державної влади.

Третя особа - Старокостянтинівська міська рада Хмельницької області, яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, подала заяву про розгляд справи у відсутності свого представника, при вирішенні спору покладається на думку суду.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням 27 сесії Старокостянтинівської міської ради Хмельницької №27 п.26 від 16 листопада 2012 року «Про передачу земельної ділянки у власність» затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на розташовану по АДРЕСА_2 земельну ділянку площею 2012 кв.м, а також передано безкоштовно у спільну сумісну власність ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розташовану по АДРЕСА_2 земельну ділянку площею 2012 кв.м для обслуговування житлового будинку, господарських споруд і будівель та ведення особистого селянського господарства, а саме: для обслуговування житлового будинку, господарських споруд і будівель 1000 кв.м, в тому числі: забудова 566 кв.м, сади 188 кв.м, інші угіддя 246 кв.м; для ведення особистого селянського господарства 1012 кв.м, в тому числі: забудова 25 кв.м, рілля 259 кв.м, сади 397 кв.м, інші угіддя 331 кв.м.

На підставі рішення 38 позачергової сесії Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області №4 від 21 лютого 2014 року вулицю АДРЕСА_3 .

Станом на 27 листопада 2018 року співвласниками житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами були: ОСОБА_3 , якому належала 1/2 частина будинковолодіння, а також ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , частка кожного із них у даному будинковолодінні становила по 1/4 частині.

На підставі договору про поділ в натурі нерухомого майна, посвідченого 27 листопада 2018 року приватним нотаріусом Старокостянтинівського районного нотаріального округу Вакарєвою О.В., зареєстрованого в реєстрі за №2802, між позивачами було проведено поділ в натурі житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по АДРЕСА_1 . В результаті поділу належні ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 частки у будинковолодінні були виділені в окремі об`єкти нерухомого майна, а їх право спільної часткової власності на це будинковолодіння припинено.

На підставі рішення виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області №430 п.1 від 27 грудня 2018 року житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами (бувші 2/4 частки), що належить ОСОБА_3 , присвоєно адресу АДРЕСА_1 ; житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами (бувша 1/4 частка), що належить ОСОБА_2 , присвоєно адресу АДРЕСА_4 ; житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами (бувша 1/4 частка), що належить ОСОБА_1 , присвоєно адресу АДРЕСА_5 .

30 січня 2019 року ОСОБА_3 , а 04 лютого 2019 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на підставі договору про поділ в натурі нерухомого майна від 27 листопада 2018 року зареєстрували своє право власності на виділені їм в окремі об`єкти нерухомого майна житлові будинки.

Судом також встановлено, що 03 жовтня 2018 року відділом у Старокостянтинівському районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, виготовленої 18.09.2018 року ЗАЦ «Карат», внесено відомості до Державного земельного кадастру про державну реєстрацію земельної ділянки площею 1000 кв.м, що розташована по АДРЕСА_1 , цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), та присвоєно зазначеній земельній ділянці кадастровий номер :01:002:0157.

На час розгляду справи в суді земельна ділянка з кадастровим номером :01:002:0157 у власності чи користуванні фізичних та юридичних осіб не перебуває.

Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи та не заперечуються сторонами.

Згідно ст.2 ЗК України земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею.

Відповідно до ч.ч.1, 3, 4 ст.79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначені земельної ділянки як об`єкта цивільних прав, передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають реєстрації в Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номеру.

Згідно ч.ч.9, 10 ст.79-1 ЗК України земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Відповідно до ч.ч.1, 5 ст.5 Закону України «Про Державний земельний кадастр» ведення Державного земельного кадастру здійснюється шляхом: створення відповідної державної геодезичної та картографічної основи, яка визначається та надається відповідно до цього Закону; внесення відомостей про об`єкти Державного земельного кадастру; внесення змін до відомостей про об`єкти Державного земельного кадастру; оброблення та систематизації відомостей про об`єкти Державного земельного кадастру.

Згідно ст.16 Закону України «Про Державний земельний кадастр» земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер. Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі. Система кадастрової нумерації земельних ділянок є єдиною на всій території України. Кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Статтею 24 цього Закону визначено, що державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку. Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за місцем їх розташування відповідним Державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Відповідно до ч.10 ст.24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: поділу чи об`єднання земельних ділянок; якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника.

Стаття 152 ЗК України визначає такі шляхи захисту прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до ч.ч.1, 3, 5 ст.158 ЗК України земельні спори вирішуються судами, органами

місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом.

Згідно ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Аналогічну норму закріплено й у ч.1 ст.19 ЦПК України, яка передбачає, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді, і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, їхніх посадових і службових осіб.

Згідно із ч.1 ст.21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Таким чином, визнання незаконними рішень суб`єкта владних повноважень може бути способом захисту цивільного права або інтересу.

Отже, якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, спричинених неправомірними, на думку особи, рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

З усією очевидністю вбачається, що в інший спосіб, ніж визначений позивачами, відновити та захистити порушені права позивачів на володіння і розпорядження своєю земельною ділянкою неможливо.

Аналіз зазначених обставин справи та норм права дає суду підстави вважати, що спір у частині позовних вимог ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про зобов`язання відповідача скасувати державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:0157 має вирішуватися судами за правилами цивільного судочинства, а позивачами обрано належний спосіб захисту порушеного права, який відповідає нормам Цивільного і цивільного процесуального законодавства.

Така ж правова позиція, викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду по справі № 128/3751/14-а від 24 квітня 2019 року, яку відповідно ч.4 ст.263 ЦПК України має враховувати суд при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

З цих підстав доводи відповідача про те, що скасування державної реєстрації земельної

ділянки в Державному земельному кадастрі за рішенням суду не передбачено, а тому такий спосіб захисту свого права, який обраний позивачами, не відповідає вимогам закону не заслуговують на увагу, оскільки вказані доводи спростовуються вищенаведеними нормами права, яким надано системний аналіз в мотивувальні частині постанови.

Отже, враховуючи, що будинковолодіння по АДРЕСА_1 (після впорядкування адресних номерів та присвоєння адрес: АДРЕСА_6 ) розташоване на земельній ділянці площею 2012 кв.м, з яких для обслуговування житлового будинку, господарських споруд і будівель 1000 кв.м, для ведення особистого селянського господарства 1012 кв.м, й зазначена земельна ділянка перебуває у користуванні усіх трьох позивачів співвласників житлового будинку, тому присвоєння кадастрового номеру за адресою АДРЕСА_1 лише частині земельної ділянки площею 1000 кв.м, а також відсутність зареєстрованого права власності на цю земельну ділянку за будь-якою особою, позбавляє позивачів права на отримання цієї земельної ділянки у власність на підставі рішення 27 сесії Старокостянтинівської міської ради Хмельницької №27 п.26 від 16 листопада 2012 року «Про передачу земельної ділянки у власність».

З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач в добровільному порядку відмовляється усунути порушення, порушені права позивачів підлягають захисту шляхом

зобов`язання Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області скасувати державну реєстрацію земельної ділянки площею 1000 кв.м, що розташована по АДРЕСА_1 , за кадастровим номером :01:002:0157.

Заявлені позовні вимоги є вимогами немайнового характеру, а тому за подачу позову позивачі мали сплатити 768 грн. 40 коп. судового збору. Оскільки позов задоволено у повному обсязі, тому на користь позивачки ОСОБА_2 , яка сплачувала судовий збір за подачу позову, слід стягнути з відповідача 768 грн. 40 коп. судового збору. Питання про повернення переплаченого судового збору буде вирішено у встановленому законом порядку у разі звернення ОСОБА_2 до суду з відповідним клопотанням в порядку ст.7 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 задоволити.

Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області скасувати державну реєстрацію земельної ділянки площею 1000 кв.м, що розташована по АДРЕСА_1 , за кадастровим номером :01:002:0157.

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області на користь ОСОБА_2 768 грн. 40 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_7 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Позивач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_8 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Позивач: ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_9 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач: Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, місце знаходження: вул. Інститутська,4/1 м. Хмельницький, 29016, .

Третя особа: Старокостянтинівська міська рада Хмельницької області, місце знаходження: вул. К. Острозького,41 м. Старокостянтинів Хмельницької області, 31100, .

Повне рішення складено 19 грудня 2019 року.

Суддя: