Постанова

Іменем України

04 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 632/1360/16-ц

провадження № 61-18271 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

відповідач -товариство з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто»;

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто» на заочне рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 14 липня 2016 року у складі судді Страхової І. П. та рішення апеляційного суду Харківської області від 07 грудня 2016 року у складі колегії суддів: Черкасова В. В., Кокоші В. В., Міненкової Н. О.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто» (далі - ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто») про захист прав споживачів, визнання договорів фінансового лізингу недійсними.

Позовна заява мотивована тим, що 20 травня 2016 року між ним та ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» укладено два договори фінансового лізингу, за умовами яких товариство взяло на себе зобов`язання придбати та передати транспортні засоби, а саме: трактор марки «Беларус 1221.2» та трактор «Беларус 82.1», а він мав прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі. У той же день за договорами фінансового лізингу ним сплачено адміністративні платежі у сумі 90 тис. грн та 45 тис. грн, а також 900 грн - комісія банку та 2 500 грн - збір до пенсійного фонду.

Вважав, що умови договорів порушують положення Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки є несправедливими в цілому, суперечать принципу добросовісності, що є підставою для визнання таких договорів недійсними. До того ж навіть після підписання договору його введено в оману щодо умов виконання договірних зобов`язань, що завдало йому шкоди як споживачу.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 просив суд визнати договори фінансового лізингу від 20 травня 2016 року, укладені між ним та ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто», недійсними та стягнути з відповідача на його користь внесені за договорами фінансового лізингу грошові кошти у розмірі 135 тис. грн, а також понесені витрати по сплаті послуг банку у розмірі 950 грн та 2 500 грн збору до пенсійного фонду.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 14 липня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано недійсними договори фінансового лізингу № 004024, № 004023 від 20 травня 2016 року, укладені між ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» та ОСОБА_1 Стягнуто з ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» на користь ОСОБА_1 за договорами фінансового лізингу грошові кошти в сумі 135 тис. грн та понесені витрати по сплаті послуг банку в сумі 950 грн та оплаті збору до пенсійного фонду в сумі 2 500 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що положення оспорюваних договорів, зокрема, стаття 10, пункти 12.5., 12.6., 12.7., 12.14. договорів лізингу свідчать про несправедливість умов відповідно до положень статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», а виконання зобов`язання забезпечено лише відповідальністю лізингоодержувача, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про несправедливі умови договорів фінансового лізингу відносно споживача послуг та наявність у зв`язку з цим підстав для визнання їх недійсними відповідно до статей 203, 215 ЦК України та Закону України «Про захист прав споживачів». Крім того, судом не встановлено наявності ліцензії у відповідача для здійснення фінансових послуг щодо залучення фінансових активів від фізичних осіб, що свідчить про відсутність такого дозволу (ліцензії), що також є підставою для визнання договорів недійсними та стягнення коштів.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 07 грудня 2016 року апеляційну скаргу ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» задоволено частково. Заочне рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 14 липня 2016 року скасовано в частині стягнення з ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» на користь ОСОБА_1 понесених витрат по сплаті послуг банку в сумі 950 грн та оплаті збору до пенсійного фонду в сумі 2 500 грн, у задоволенні позову ОСОБА_1 в цій частині відмовлено.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції, що умови договорів є несправедливими в силу вимог Закону України «Про захист прав споживачів» та дійшов правильного висновку про недійсність договорів та стягнення сум, які позивач сплатив на виконання недійсних договорів. Разом з тим, суд апеляційної інстанції не погодився зі стягненням коштів, понесених позивачем по сплаті послуг банку та оплатою збору до пенсійного фонду України, посилаючись на те, що такі витрати несуть сторони при проведенні банківських платежів і їх відшкодування не передбачено діючим законодавством.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У січні 2017 року ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій просило оскаржувані судові рішення в частині задоволених позовних вимог скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, й передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 січня 2017 року касаційне провадження у вказаній справі відкрито та витребувано цивільну справу № 632/1360/16-ц із Первомайського міськрайонного суду Харківської області.

У задоволенні клопотання ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» про зупинення стягнення за виконавчим листом № 632/1360/16-ц відмовлено.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 червня 2019 року справу передано судді-доповідачеві Осіяну О. М.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 листопада 2019 року справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що спірні правовідносини регулюються не Законом України «Про захист прав споживачів», а нормами ЦК України та спеціальним Законом України «Про фінансовий лізинг». Зазначало, що оспорювані договори укладені з дотриманням вимог закону, які регулюють їх укладання, ніяких порушень позивача як споживача послуг не допущено. Позивачем не доведено введення його в оману під час укладання оспорюваних договорів. Помилковими є висновки судів про необхідність наявності ліцензії на здійснення послуг з надання адміністративних фінансових активів для придбання товарів у групах, оскільки товариство надає лише послуги фінансового лізингу і не здійснює діяльності щодо залучення фінансових активів від фізичних осіб для придбання товарів у групах. Крім того, на момент укладання оспорюваного договору були відсутні затверджені належним чином ліцензійні умови щодо здійснення фінансового лізингу. Правомочність діяльності товариства підтверджується довідкою Нацкомфінпослуг серії ФЛ № 551 від 11 червня 2015 року. Нотаріальне посвідчення не є обов`язковим для договору фінансового лізингу.

Ураховуючи, що заявником оскаржуються рішення судів першої та апеляційної інстанцій тільки в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , тому рішення судів попередніх інстанцій переглядаються тільки в цій частині (стаття 400 ЦПК України).

Відзив на касаційну скаргу не надійшов.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами встановлено, що 20 травня 2016 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» укладено два договори фінансового лізингу № 0044023 та № 004024, за умовами яких товариство взяло на себе зобов`язання придбати та передати транспортні засоби, а саме: трактор марки «Беларус 1221.2» та трактор «Беларус 82.1», а позивач мав прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі.

Відповідно до пункту 4.1. договорів фінансового лізингу, лізингодавець передає у користування предмет лізингу лізингоодержувачу не пізніше 120 робочих днів з дати отримання на поточний рахунок лізингодавця наступних платежів: адміністративного платежу, авансового платежу в розмірі 50 % вартості предмету лізингу (стаття 9 договору), комісії за передачу предмета лізингу.

Згідно з пунктами 8.2, 8.3. договору фінансового лізингу № 004023 сторони погодили, що вартість предмета лізингу на момент укладання договору становить 17 647 доларів США, що еквівалентно 450 тис. грн, і може змінюватися у випадку зміни обмінного курсу долара США до української гривні або в разі зміни відпускної ціни транспортного засобу у продавця.

Також, згідно з пунктами 8.2, 8.3. договору фінансового лізингу № 004024 сторони погодили, що вартість предмета лізингу на момент укладання договору становить 35 294 доларів 12 центів США, що еквівалентно 900 тис. грн, і може змінюватися у випадку зміни обмінного курсу долара США до української гривні або в разі зміни відпускної ціни транспортного засобу у продавця.

20 травня 2016 рокуна виконання умов договорів фінансового лізингу позивач сплатив товариству адміністративні платежі в розмірі 90 тис. грн та 45 тис. грн.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з вимогами частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частин першої та другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою, шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до частини першої статті 227 ЦК України правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним.

Стаття 18 Закону України «Про захист прав споживачів» містить самостійні підстави для визнання угоди (чи її умов) недійсною.

Згідно з частинами першою та другою статті 6, частини першою статті 7, частинами першою та другою статті 16 Закону України «Про фінансовий лізинг» договір лізингу має бути укладений у письмовій формі.

Істотними умовами договору лізингу є: предмет лізингу; строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу); розмір лізингових платежів; інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За правилами частини другої статті 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Виходячи з аналізу норм чинного законодавства за своєю правовою природою договір фінансового лізингу є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до статті 628 ЦК України.

Згідно статті 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до частини першої статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 червня 2019 року у справі № 916/3156/17 (провадження № 12-304гс18), погоджуючись із висновками, викладеними у постанові Верховного Суду України від 02 березня 2016 року у справі № 6-308цс16, у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 369/2770/16-ц і від 07 листопада 2018 року у справі № 357/3394/16-ц, дійшла висновку, що якщо недійсність правочину встановлена законом, то визнання недійсним такого правочину судом не вимагається; визнання недійсним нікчемного правочину законом не передбачається, оскільки нікчемним правочин є в силу закону. Отже, такий спосіб захисту, як визнання недійсним нікчемного правочину, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом. Водночас, такий спосіб захисту, як встановлення нікчемності правочину, також не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом. Такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів, як визнання правочину недійсним, застосовується до оспорюваних правочинів.

Задовольняючи позов у частині визнання недійсними правочинів, суди виходили з того, що умови договорів фінансового лізингу є несправедливими, оскільки порушують принцип добросовісності, призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін і завдають шкоди споживачеві.

Верховний Суд не погоджується з наведеними висновками судів першої та апеляційної інстанцій, оскільки цими судами не надано належної правової оцінки тому факту, що договори лізингу є нікчемним в цілому з огляду на порушення імперативних вимог щодо їх обов`язкового нотаріального посвідчення. Зазначені договори є змішаними, які містять в собі, зокрема ознаки договору найму транспортного засобу.

Під час ухвалення цього судового рішення Верховний Суд керується положенням частини другої статті 215 ЦК України, відповідно до якого недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Отже, договори, підписані сторонами, є в цілому нікчемними, тобто розглядаються з точки зору права як такі, що юридично не мали місця, не створили будь-яких правових наслідків, окрім тих, що пов`язані з їх недійсністю.

Згідно з частиною третьою статті 400 ЦПК України суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Таким чином, рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині визнання недійсними договорів лізингу підлягають скасуванню з ухваленням у цій частині нового рішення про відмову в задоволенні позову.

В іншій частині оскаржувані рішення відповідають вимогам закону й підстави для їх скасування відсутні, оскільки суди правильно застосували правові наслідки недійсності правочину, передбачені частиною першою статті 216 ЦК України, у вигляді поверненням сторін у попереднє становище, стягнувши з відповідача на користь позивача 135 000 грн, сплачених на виконання нікчемного правочину.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судами повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального права, оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню в частині визнання недійсним договору лізингу з ухваленням у цій частині нового рішення про відмову в задоволенні позову, а в частині стягнення з ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» на користьОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 135 000 грн - залишенню без змін.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто»задовольнити частково.

Заочне рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 14 липня 2016 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 07 грудня 2016 року в частині визнання недійсними договорів фінансового лізингу № 004024, № 004023 від 20 травня 2016 року скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто» про визнання недійсними договорів фінансового лізингу від 20 травня 2016 року відмовити.

В іншій частині заочне рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 14 липня 2016 року в незміненій після апеляційного перегляду частині та рішення апеляційного суду Харківської області від 07 грудня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

С.Ф. Хопта

В. В. Шипович