Номер провадження: 22-ц/813/6203/19
Номер справи місцевого суду: 523/7815/18
Головуючий у першій інстанції Бабаков В. П.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Ващенко Л.Г.,

за участю секретаря Чепрас А.І.,

учасники справи:

боржник- ОСОБА_1

стягувач- ОСОБА_2

суб`єкт оскарження-державний виконавець Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Загризла Валентина Петрівна

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 10 травня 2019 року у складі судді Бабакова В.П.,

в с т а н о в и в:

У червні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на дії державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси ГТУЮ в Одеській області Загризлої В.П., стягувач ОСОБА_2 , в якій просила:

-визнати неправомірним та скасувати розрахунок по сплаті аліментів від 22.05.2018, складений державним виконавцем Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси ГТУЮ в Одеській області Загризлою В.П., у виконавчому провадженні №50845130 по примусовому виконанню листа №523/9947/15-ц, виданого 18.02.2016 Суворовським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку;

-зобов`язати державного виконавця обчислити розмір заборгованості ОСОБА_1 зі сплати аліментів у виконавчому провадженні №50845130 за період з 26.06.2016 по 22.05.2018 з урахуванням положень чинного законодавства, виходячи з розміру 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В обґрунтування скарги вказала на те, що державним виконавцем було здійснено розрахунок заборгованості заявника по сплаті аліментів, виходячи з середньої заробітної плати по місцевості, однак ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 народила дитину та тимчасово втратила працездатність.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 10.05.2019 скаргу ОСОБА_1 на дії держаного виконавця задоволено.

Не погодившись з зазначеною ухвалою суду, ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить суд її скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відсутність працевлаштування платника аліментів не припиняє його обов`язку сплачувати аліменти, а позначається виключно на методиці розрахунку заборгованості з оплати аліментів, яка базується на статистичних показниках середньої заробітної плати працівників за місцем проживання (перебування) платника аліментів. Норма ч. 2 ст. 195 СК України застосовується у будь-якому випадку (як за поважності причин, так і за відсутності останніх), в тому числі незалежно від перебування платника аліментів у соціальній (декретній) відпустці. Посилання суду першої інстанції на отримання ОСОБА_1 державної допомоги при народженні дитини, що виключає застосування ч. 2 ст. 195 СК України, оскаржується самою ч. 2 чт. 195 СК України фактичним не працевлаштуванням боржника, а також тим фактом, що з цієї держаної допомоги аліменти не утримуються. З 08.07.2017 встановлений мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину на рівні 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням того, що за весь розрахунковий період 1/3 від середньомісячної заробітної плати у м. Одесі складала більше, ніж 30% відповідного прожиткового мінімуму, державним виконавцем було вірно розраховано розмір заборгованості.

Сторони в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, у зв`язку з чим суд вирішив розглянути справу за їх відсутністю.

Дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції приходить до наступних висновків.

Частинами 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду не відповідає даним вимогам закону.

Встановлено, що ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою в порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця. Зі змісту скарги та заявлених вимог вбачається, що заявник не погоджується з визначеним державним виконавцем розміром аліментів.

За змістом ч. 1 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімально гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

У відповідності до частини восьмої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» спори щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Стаття 195 СК України встановлює порядок визначення заборгованості за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу).

Згідно з ч. 2 ст. 195 СК України заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Системний аналіз вказаних норм права дає підстави дійти висновку про те, що законодавець визначив обов`язок державного виконавця обчислювати розмір заборгованості за аліментами і водночас імперативно закріпив, що у разі незгоди заінтересованої особи з визначеним (обчисленим) державним виконавцем розміром заборгованості за аліментами спір вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Право та порядок на звернення до суду за захистом визначається процесуальним законом.

Цивільний процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства (стаття 1 ЦПК України).

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

Згідно із частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Ураховуючи те, що спір виник щодо розміру заборгованості за аліментами, такий спір відповідно до закону підлягає вирішенню судом у порядку позовного провадження з дотриманням процедури, визначеної відповідним процесуальним законом.

Суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні скарги з тих підстав, що спір щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів підлягає розгляду в порядку позовного провадження.

Відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене апеляційний суд приходить до висновку про скасування ухвали суду першої інстанції з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, та часткового задоволення вимог апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 10 травня 2019 року скасувати.

В задоволенні заяви ОСОБА_1 на неправомірні дії державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси ГТУЮ в Одеській області Загризлої В.П. -відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 18.12.2019.

Головуючий:

Судді: