Справа № 752/6165/16-ц
Провадження № 2/752/211/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

26.11.2019 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Шевченко Т.М.

з участю секретаря Власенко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Купреєва Світлана Петрівна, про визнання недійсним заповіту, -

в с т а н о ви в:

у квітні 2016 року ОСОБА_1 звернувся у суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання недійсним заповіту.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що з 15 червня 1974 року позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 дружина позивача померла. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді частини земельної ділянки та житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . За життя ОСОБА_3 залишила заповіт, згідно якого заповіла належне їй майно відповідачу ОСОБА_2 . Позивач вважає даний заповіт недійсним, оскільки покійна не мала наміру складати заповіт на ім"я відповідача. На думку позивача, підпис та почерк, що містяться в заповіті, не належать його дружині. Також зазначає, що останні 20 років життя його дружина тяжко хворіла. У 2002 році вона перенесла інсульт та згідно висновку МСЕК від 25.11.2002 р. була непрацездатною, у зв"язку з чим потребувала постійного догляду, який здійснював позивач, забезпечуючи її лікуванням в медичних установах, купував сильнодіючі медичні препарати, внаслідок довготривалого впливу яких вона могла не розуміти значення своїх дій та керувати ними.

За таких підстав, позивач просить визнати недійсним заповіт, складений ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 .

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 25 квітня 2016 року відкрито провадження у даній справі. (а.с. 24)

Ухвалами Голосіївського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2016 року, від 29 грудня 2016 року, від 06 квітня 2018 року, від 04 червня 2018 року та від 17 квітня 2019 року витребувано докази у справі. (а.с. 141, 178)

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 19 квітня 2017 року у справі призначена судово-почеркознавча експертиза. (а.с. 218)

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2017 року відновлено провадження у даній справі. (а.с. 25 т.2)

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2017 року у справі призначена судово-почеркознавча експертиза. (а.с. 26 т. 2)

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 01 березня 2019 року поновлено провадження у даній справі. (а.с. 77 т.2)

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 17 квітня 2019 року у справі призначена судово-почеркознавча експертиза. (а.с. 92 т. 2)

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 19 серпня 2019 року поновлено провадження у даній справі. (а.с. 116 т.2)

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги та просилисуд задовольнити позов.

Відповідач та її представник в судовому засіданні визнали позовні вимоги та не заперечували проти їх задоволення.

Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Купреєва С.П. в судове засідання не з"явилася, надіслала клопотання про розгляд справи без її участі. (а.с. 30)

Вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, встановлено наступне.

15 червня 1974 року Боярським РАЦС Київської області між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (після реєстрації шлюбу ОСОБА_3 ) було зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 127. (а.с. 8)

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 померла, що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого ІНФОРМАЦІЯ_3 відділом реєстрації смерті у м. Києві Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві. (а.с. 9)

Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що належить померлій на підставі договору купівлі-продажу, посвідченому Першою київською державною нотаріальною конторою 15 вересня 1978 року, за реєстровим № 5Дп-16390 (а.с. 13), та земельної ділянки, площею 0,0717 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що належить померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-КВ № 123433, виданого 21 листопада 2000 року Київським міським управлінням земельних ресурсів. (а.с. 12).

З матеріалів справи вбачається, що за час життя 23 листопада 2006 року ОСОБА_3 склала на ім"я ОСОБА_2 заповіт, посвідчений Другою київською державною нотаріальною конторою, яким на випадок своєї смерті все належне їй майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось і взагалі всете, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла ОСОБА_2 (а.с.57)

26 січня 2016 року ОСОБА_2 звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Купреєвої С.П. з заявою про прийняття спадщини. На підставі її заяви була заведена спадкова справа № 3/2016. (а.с. 49)

З матеріалів спадкової справи вбачається, що 01 лютого 2016 року ОСОБА_1 також звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Купреєвої С.П. з заявою про прийняття спадщини. (а.с.68)

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Звертаючись у суд з даним позовом, ОСОБА_1 посилався на те, що оспорюваний ним заповіт є недійсним, оскільки ОСОБА_3 не мала наміру складати заповіт на ім"я відповідача. На думку позивача, підпис та почерк, що містяться в заповіті, посвідченому 23 листопада 2006 року Другою київською державною нотаріальною конторою, не належать його дружині. Також зазначає, що останні 20 років життя його дружина тяжко хворіла. У 2002 році вона перенесла інсульт та згідно висновку МСЕК від 25.11.2002 р. була непрацездатною, у зв"язку з чим потребувала постійного догляду, який здійснював позивач, забезпечуючи її лікуванням в медичних установах, купував сильнодіючі медичні препарати, внаслідок довготривалого впливу яких вона могла не розуміти значення своїх дій та керувати ними.

Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Частиною 2 статті 1234 ЦК України встановлено, що право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається.

Статтею 1247 ЦК України визначено, що заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем.

Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу.

Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251 - 1252 цього Кодексу.

Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Згідно ч. 2 ст. 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

У п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що заповіт є правочином, тому на нього поширюються загальні положення про правочини, якщо у книзі шостій ЦК немає відповідного правила.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені чч. 1 - 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 17 квітня 2019 року у справі призначена судово-почеркознавча експертиза. (а.с. 92 т. 2)

02 серпня 2019 року експертами Київського науково-дослідного інституту судових експертиз складено висновок № 14945/14946/19-32 за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи. (а.с. 108 т.2)

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні визнала позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання недійсним заповіту.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що спірний заповіт є недійсним.

На підставі ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати.

Керуючись статтями10, 13, 81,141, 258, 263, 265, 273 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Купреєва Світлана Петрівна, про визнання недійсним заповіту - задовольнити.

Визнати недійсним заповіт ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , посвідчений Другою київською державною нотаріальною конторою 23 листопада 2006 року, зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за № 3-2151.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка м. Боярка Київської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 551 грн. 21 коп. судового збору та 7 222 грн. вартості дослідження.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 06 грудня 2019 року.

Суддя: