Провадження № 2/521/4436/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2019 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді Роїка Д.Я., за участю секретаря Коновалової К.О., представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 прокурора Одеської обласної прокуратури - Синюк О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одеси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до прокуратури Одеської області про зняття арешту з майна,

ВСТАНОВИВ:

23.09.2019 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до прокуратури Одеської області, в якому просить: зняти арешт з 1/5 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 ,який накладено постановою старшого слідчого Слідчого Відділу Обласної прокуратури Одеської області Гайдашова В.К від 02 червня 2004 року по кримінальному провадженню №8 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та інш за п.п.6,12 ст. 115 , 187 ч.2 та 263 ч.1 КК України.

В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 , громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_1 ( паспорт серія НОМЕР_1 виданий Хмельницьким РВ ОМУ УМВС України в одеській області 23.02.2005 року, РНОКПП НОМЕР_2 .Позивач стверджує, що він ніколи не притягувався до кримінальної відповідальності а також не отримував постанову про вручення підозри. Станом на 23.09.2019 року, йому стало відомо про накладений арештна 1/5 частину квартири АДРЕСА_2 .

Обтяження у вигляді арешту майна, яке належить ОСОБА_1 на праві власності, створює перешкоди у здійсненні права володіти, користуватися та розпоряджатись своїм майном. За таких умов, позивач вважає, що старшим слідчим СВ прокуратури Одеської області допущено помилку щодо ідентифікації особи, яка вчинила кримінальне діяння та виніс помилково постанову щодо накладення арешту відносно майна позивача.

Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 24.09.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній цивільній справі, розгляд справи призначено в підготовчому засіданні за правилами загального позовного провадження.

22.10.2019 року до суду надійшло клопотання від представника прокуратури Одеської області, в якому останній просить закрити провадження за вищевказаним позовом з наступних підстав. Позовних вимог безпосередньо до прокуратури Одеської області позов не містить. У тексті позовної заяви позивач вказує на наявність арешту на 1/5 частини квартири АДРЕСА_3 , яка належить йому на праві власності з 1998 року. У зв`язку з чим, позивачем порушено питання про зняття арешту з вказаної квартири, який накладено постановою старшого слідчого прокуратури області від 02.06.2004 року в рамках кримінальної справи № 8.Прокуратура області вважає, що провадження у цивільній справі № 521/15712/19 підлягає закриттю з огляду на те, що якщо арешт на майно накладено у порядку, передбаченому КПК України, особа, яка вважає, що такими діями порушено її право власності, навіть за умови, що вона не є учасником кримінального провадження, має право оскаржити такі дії, звернувшись до суду про скасування арешту лише в порядку кримінального судочинства. Таким чином, відповідач вважає, що дана справа не може розглядатися за правилами цивільного судочинства.

Представник позивача в судовому засіданні 03.12. 2019 року заперечував проти задоволення клопотання прокуратури Одеської області про закриття провадження у справі, посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність.

Представник прокуратури Одеської області, прокурор відділу ОСОБА_5 в судовому засіданні 03.12.2019 року просила клопотання прокуратури Одеської області про закриття провадження задовільнити.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача та прокурора, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо відсутності підстав для задоволення клопотання представника прокуратури Одеської області про закриття провадження, з огляду на таке.

Ухвалою старшого слідчого СВ прокуратури Одеської області Гайдашова В.К. про арешт майна у кримінальній справі за № 8 від 02.06.2004 року накладено арешт на майно гр. ОСОБА_1 на 1/5 частину квартири АДРЕСА_2 .

Частиною 1 ст. 19 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Суд кримінальної юрисдикції компетентний розглядати цивільний позов лише разом з кримінальною справою, яка надійшла до суду з обвинувальним висновком, і лише у разі, якщо його заявляє особа, котра зазнала матеріальної шкоди від злочину і пред`являє вимогу про її відшкодування до обвинуваченого або до осіб, які несуть матеріальну відповідальність за його дії (частина перша статті 28 КПК України 1960 року).

ОСОБА_1 пред`являє позов не у зв`язку з завданням йому матеріальної шкоди обвинуваченим, а з підстави необґрунтованого обмеження його права власності рішенням слідчого.

Відповідно до відповіді прокуратури Одеської області від 20.08.2019 року №15/2-3536-19, за результатами досудового розслідування матеріали кримінальної справи №8 з обвинувальним висновком направлено до Біляївського районного суду Одеської області для розгляду по суті.

Кримінальна справа з обвинувальним висновком на розгляд суду кримінальної юрисдикції не надходила. Відтак суд кримінальної юрисдикції не має правових підстав розпочинати судове провадження для вирішення лише цивільного позову.

Арешт на майно було накладено слідчим під час досудового слідства у кримінальній справі щодо обвинувачення ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та інших на підставі положень КПК України 1960 року.

При цьому, згідно з пунктом 9 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України 2012 року, питання про зняття арешту з майна, накладеного під час дізнання або досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, вирішуються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Також ж позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2019 року по справі № 2-3392/11.

Водночас вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції. З урахуванням наведеного вище, вирішення цих вимог за правилами кримінального судочинства законом не передбачено.

З огляду на викладене, вирішення зазначеного питання судом у порядку цивільного судочинства не призведе до заміщення ним функцій суду кримінальної юрисдикції і не може завдати шкоди інтересам кримінального провадження. Відтак немає жодних підстав для висновку про те, що суд цивільної юрисдикції у справі за позовом відповідної особи не є судом, установленим законом.

Враховуючи наведене вище, а також ту обставину, що позивачем заявлені вимоги про зняття арешту з квартири суд приходить до висновку, що вказані вимоги підлягають розгляду в порядку цивільного, а не кримінального судочинства.

З огляду на викладене, підстави для задоволення клопотання представника прокуратури Одеської області про закриття провадження у даній цивільній справі відсутні.

Керуючись ст. 2, 19, 255, 258-261 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання прокуратури Одеської області про закриття провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Одеської області - про зняття арешту з майна -відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 09.12.2019 року.

Суддя: Д.Я. Роїк

03.12.19