Постанова

Іменем України

04 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 511/385/16-ц

провадження № 61-25329св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Ступак О. В.,

суддів: Гулейкова І. Ю., Олійник А. С., Усика Г. І. (суддя-доповідач), Яремка В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Відділ надання адміністративних послуг Роздільнянської районної державної адміністрації в Одеській області,

третя особа - приватний нотаріус Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області Патраманська Любов Миколаївна,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 22 червня 2016 року у складі судді Бобровської І. В. та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 14 червня 2017 року у складі колегії суддів: Громіка Р. Д., Драгомерецького М. М., Черевка П. М.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Відділу надання адміністративних послуг Роздільнянської районної державної адміністрації в Одеській області, третя особа - приватний нотаріус Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області Патраманська Любов Миколаївна, про визнання недійсним договору дарування земельної ділянки та скасування державної реєстрації.

На обгрунтування позовних вимог зазначав, що він користується земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , яка межує із земельною ділянкою по АДРЕСА_2 .

Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 05 грудня

2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області

від 26 березня 2015 року, скасовано рішення Роздільнянської районної ради Одеської області від 24 грудня 2013 року № 1457-VI «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки площею 0,0482 га по АДРЕСА_2 , цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 5123910:02:021:0034, у натурі ОСОБА_2 , а також свідоцтво про право власності, видане реєстраційною службою по Роздільнянському району Роздільнянського міжрайонного управління юстиції в Одеській області 26 січня 2014 року

№ НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,0482 га по АДРЕСА_2 , цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :02:021:0034.

Не зважаючи на те, що вказаним судовим рішенням визнано недійсним правовстановлюючий документ на право власності на зазначену земельну ділянку, ОСОБА_2 на підставі договору дарування земельної ділянки

від 24 липня 2015 року відчужила її своїй дочці ОСОБА_3 .

Посилаючись на те, що на момент укладення договору дарування земельної ділянки площею 0,0482 га по АДРЕСА_2 , ОСОБА_2 не мала правових підстав для розпорядження земельною ділянкою, яка їй не належала та, що таким правочином порушено право позивача, як користувача суміжної земельної ділянки розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки між ними не встановлено межу, що і стало підставою для скасування судом правовстановлюючого документу на земельну ділянку, виданого

ОСОБА_2 , та рішення Роздільнянської районної ради Одеської області

від 24 грудня 2013 року № 1457-VI «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки площею 0,0482 га по АДРЕСА_2 », позивач просив визнати недійсним договір дарування земельної ділянки від 24 липня 2015 року, посвідчений приватним нотаріусом Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області Патраманською Л. М., зареєстрований у реєстрі за №1670; зобов`язати Відділ надання адміністративних послуг у Роздільнянській районній державній адміністрації Одеської області скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,0482 га, кадастровий номер :02:021:0034, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та стягнути з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у рівних частинах сплачений ним судовий збір та витрати на правову допомогу.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 22 червня

2016 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Відділу надання адміністративних послуг Роздільнянської районної державної адміністрації в Одеській області, третя особа - приватний нотаріус Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області Патраманська Л. М., про визнання недійсним договору дарування земельної ділянки та скасування державної реєстрації, задоволено.

Визнано недійсним договір дарування земельної ділянки площею 0,0482 га, кадастровий номер :02:021:0034 за адресою: АДРЕСА_2 , цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області Патраманською Л. М. 24 липня 2015 року, зареєстрований у реєстрі за № 1670.

Зобов`язано Відділ надання адміністративних послуг Роздільнянської районної державної адміністрації в Одеській області скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,0482 га, кадастровий номер :02:021:0034 за адресою: АДРЕСА_2 , цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, проведену на підставі договору дарування земельної ділянки від 24 липня 2015 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що оспорюваний договір дарування земельної ділянки від 24 липня 2015 рокуміж ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області Патраманською Л. М., зареєстрований у реєстрі за № 1670, у порушення положень цивільного законодавства, укладено на підставі скасованого правовстановлюючого документу на майно, що належало ОСОБА_2 , зазначене свідчить про відсутність у неї на момент укладення оспорюваного правочину правомочностей на розпорядження зазначеним майном. Не виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,0482 га, кадастровий номер :02:021:0034 за адресою: АДРЕСА_2 , саме по собі не свідчить про існування у неї правового титулу власника такого майна.

Оскільки оспорюваним правочином порушені права позивача, як користувача суміжною земельною ділянкою, межа між якими не встановлена, з приводу чого між сторонами існує спір, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення його вимог про визнання недійсним договору дарування земельної ділянки від 24 липня 2015 року та скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_3 на спірну земельну ділянку.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 14 червня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено, рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 22 червня 2016 року залишено без змін.

Судове рішення апеляційної інстанції мотивовано тим, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та застосував норми матеріального права, рішення суду є законним та обгрунтованим, а тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Узагальнені доводи касаційної скарги та аргументів інших учасників справи

У серпні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла касаційна скаргаОСОБА_3 , у якій вона просила скасувати рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 22 червня 2016 року і ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 14 червня 2017 року, та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга обгрунтована посиланнями на те, що задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання недійсним договору дарування земельної ділянки, суди попередніх інстанцій не зазначили у чому полягає порушення прав ОСОБА_1 , не звернули увагу, що такий спосіб захисту порушеного права, як визнання правочину недійсним, може бути пред'явлено стороною оспорюваного правочини, коли необхідно відновити становище, яке існувало до порушення, а тому права позивача, як користувача суміжної земельної ділянки, не підлягають захисту у спосіб, визначений статтею 215 ЦК України.

Зауважила, що ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 05 грудня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 26 березня 2015 року, наслідки розгляду якої можуть безпосередньо вплинути на результат вирішення зазначеного спору, про що нею було неодноразово заявлено у суді апеляційної інстанції, однак у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду цивільної справи

№ 511/2135/14-ц за позовом ОСОБА_1 до Роздільнянської міської ради Одеської області, ОСОБА_2 та інших про скасування рішення, свідоцтва про право власності на землю та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, суд відмовив.

Рішення судів попередніх в частині задоволення позовних вимог про зобов`язання Відділу надання адміністративних послуг Роздільнянської районної державної адміністрації в Одеській області скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на спірну земельну ділянку також є помилковими, оскільки ОСОБА_1 не позбавлений можливості на підставі рішення суду звернутися із заявою до державного реєстратора про скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку.

У запереченнях (відзиві) на касаційну скаргу, що надійшли до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у грудні 2017 року, ОСОБА_1 вказував на відсутність підстав для задоволення касаційної скарги ОСОБА_3 , оскільки рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 05 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 26 березня 2015 року у справі

№ 511/2135/14-ц встановлені преюдиційні для даної справи обставини незаконності набуття ОСОБА_2 права власності на спірну земельну ділянку. З огляду на викладене, суди першої та апеляційної інстанцій обгрунтовано виходили з того, що оспорюваним договором дарування порушені права ОСОБА_1 , як користувача суміжною земельною ділянкою, межа між якими не встановлена і з приводу її встановлення між сторонами існує спір.

Відповідно до статті 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), який набрав чинності з 15 грудня 2017 року, судом касаційної інстанції є Верховний Суд.

Рух справи у суді касаційної інстанції

16 травня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Фактичні обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій

Судами попередніх інстанцій установлено, що ОСОБА_1 з 20 серпня 1996 року на праві власності належить будинок по АДРЕСА_1 , який розташовано на земельній ділянці площею 880,00 кв. м, що надана позивачу у користування під будівництво житлового будинку на підставі рішення Роздільнянської міської ради від 24 листопада 1992 року.

На підставі рішення Роздільнянської міської ради від 02 грудня 1994 року

ОСОБА_1 додатково надано у користування земельну ділянку площею

480,00 кв. м під огородництво, а всього у користування позивачу передано земельну ділянку по АДРЕСА_1 площею 1 360,00 кв. м.

Відповідачу ОСОБА_2 на праві приватної власності з 15 травня 2009 року належав будинок АДРЕСА_2 .

На підставі рішення Роздільнянської міської ради від 19 травня 1994 року ОСОБА_4 надано у користування земельну ділянку площею

810 кв. м по АДРЕСА_2 .

На підставі рішення Роздільнянської міської ради від 23 червня 2010 року припинено право користування ОСОБА_2 частиною земельної ділянки площею 0,05 га по АДРЕСА_2 та переведено зазначену земельну ділянку до земель запасу Роздільнянської міської ради та присвоєно їй юридичну адресу: АДРЕСА_3 , яку пізніше передано у користування ОСОБА_5 .

Таким чином, у користуванні ОСОБА_2 залишилася земельна ділянка, згідно із вищевказаним рішенням Роздільнянської міської ради 19 травня

1994 року у розмірі 310 кв. м (810 кв. м. - 500 кв. м).

24 грудня 2013 року рішенням Роздільнянської міської ради Одеської області

№ 1457 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі ОСОБА_2 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_2 із земель громадської та житлової забудови, та передано у власність земельну ділянку загальною площею 0,0482 га за вищевказаною адресою.

26 січня 2014 року ОСОБА_2 видано свідоцтво про право власності на земельну ділянку площею 0,0482 га по АДРЕСА_2 , у подальшому проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на вказану земельну ділянку.

Зазначені обставини встановлені у судових рішеннях у справі № 551/2135/14-ц за позовом ОСОБА_1 до Роздільнянської міської ради Одеської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , відділу Державного агентства земельних ресурсів України у Роздільнянському районі Одеської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - реєстраційна служба по Роздільнянському району Роздільнянського міжрайонного управління юстиції в Одеській області про скасування рішення, свідоцтва про право власності на землю та усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, а тому доказуванню не підлягають.

Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 05 грудня

2014 року у справі № 551/2135/14-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 26 березня 2015 року, скасовано рішення Роздільнянської районної ради Одеської області від 24 грудня 2013 року

№ 1457-VI «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки площею 0,0482 га по АДРЕСА_2 , цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 5123910:02:021:0034, у натурі ОСОБА_2 , а також свідоцтво про право власності, видане реєстраційною службою по Роздільнянському району Роздільнянського міжрайонного управління юстиції в Одеській області 26 січня 2014 року № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,0482 га по АДРЕСА_2 , цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :02:021:0034.

За наслідками звернень до Управління державної реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у Одеській області із заявами про скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку по АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 отримував відмови.

Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 09 вересня

2015 року виправлено помилку, допущену в написанні кадастрового номеру земельної ділянки по АДРЕСА_2 у резолютивній частині рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 05 грудня 2014 року у справі № 511/2135/14-ц.

24 липня 2015 року між ОСОБА_2 та її донькою ОСОБА_3 укладений договір дарування земельної ділянки площею 0,0482 га, кадастровий номер :02:021:0034, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, посвідчений приватним нотаріусом Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області Патраманською Л.М., зареєстрований у реєстрі за

№ 1670, а також договір дарування житлового будинку за вказаною адресою між тими ж сторонами, посвідчений приватним нотаріусом Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області Патраманською Л.М., зареєстрований у реєстрі за № 1668.

Відповідно до матеріалів нотаріальної справи, для вчинення правочину з відчуження зазначеної земельної ділянки,ОСОБА_2 було надано нотаріусу у тому числі свідоцтво про право власності на земельну ділянку, видане реєстраційною службою у Роздільнянському районі Роздільнянського міжрайонного управління юстиції в Одеській області 26 січня 2014 року за

№ НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_2 , витяг про реєстрацію земельної ділянки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 26 січня 2014 року, витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 17 липня 2015 року, нормативно-грошову оцінку земельної ділянки.

Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень, які є загальнодоступними, ухвалою Верховного Суду від 08 лютого 2018 року задоволено касаційну скаргу ОСОБА_2 , скасовано рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 05 грудня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 26 березня 2015 року, справу

№ 551/2135/14-ц за позовом ОСОБА_1 до Роздільнянської міської ради Одеської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , відділу Державного агентства земельних ресурсів України у Роздільнянському районі Одеської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - реєстраційна служба по Роздільнянському району Роздільнянського міжрайонного управління юстиції в Одеській області про скасування рішення, свідоцтва про право власності на землю та усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 21 травня

2019 року, яке набрало законної сили 02 липня 2019 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про скасування рішення, свідоцтва про право власності на землю та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, відмовлено.

Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню з таких підстав.

За змістом статті 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Статтею 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Зазначена норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи інтерес.

Таким чином, підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту є порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права.

Відповідно до вимог частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (частина перша статті 203 ЦК України).

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідно до статей 215 та 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Звертаючись до суду з позовом про визнання недійсним договору дарування земельної ділянки від 24 липня 2015 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та скасування державної реєстрації права власності

ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,0482 га, кадастровий номер :02:021:0034, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 обгрунтовував свої вимоги тим, що приватизація ОСОБА_2 вказаної земельної ділянки була здійснена за відсутності погодження з ним меж земельної ділянки, а також у значному більшому розмірі, що і стало підставою для ухвалення Роздільнянським районним судом Одеської області рішення від 05 грудня 2014 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 26 березня 2015 року, яким скасовано свідоцтво про право власності, видане реєстраційною службою по Роздільнянському району Роздільнянського міжрайонного управління юстиції в Одеській області 26 січня 2014 року № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_2 на зазначену земельну ділянку, а тому на момент вчинення оспорюваного правочину, ОСОБА_2 не мала відповідних правових підстав для розпорядження спірною земельною ділянкою, а її відчуження на користь ОСОБА_3 порушує його права як суміжного землекористувача.

Задовольняючи зазначені позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 05 грудня 2014 року та ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 26 березня 2015 року у справі

№ 511/2135/14-ц встановлені преюдиційні для даної справи обставини, які свідчать про порушення прав та законних інтересів ОСОБА_1 при укладенні правочину щодо відчуження суміжної земельної ділянки площею 0,0482 га, кадастровий номер :02:021:0034, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 .

Разом з тим, згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень, рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 05 грудня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 26 березня 2015 року скасовано ухвалою Верховного Суду від 08 лютого 2018 року та направлено справу на новий розгляд до суду першої інстанції, за наслідками розгляду якого у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про скасування рішення, свідоцтва про право власності на землю та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, відмовлено за їх недоведеністю.

Ураховуючи наведене, а також те, що ОСОБА_1 не є стороною оспорюваного ним договору дарування земельної ділянки від 24 липня 2015 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , не є власником земельної ділянки, переданої за цим договором у власність ОСОБА_3 , а також не навів належних та допустимих доказів на підтвердження того, що оспорюваним правочином порушуються його права, як власника належної йому на праві власності суміжної земельної ділянки, доводи касаційної скарги про відсутність визначених законом правових підстав для визнання недійсним оспорюваного договору дарування земельної ділянки та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку, є обгрунтованими.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Оскільки судами попередніх інстанцій правильно з`ясовані обставини справи та встановлено правовідносини сторін, що не потребує додаткового збирання доказів, однак невірно застосовано норми матеріального права, зазначене відповідно до статті 412 ЦПК України є підставою для скасування рішень судів попередніх інстанцій та ухвалення у справі нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Щодо розподілу судових витрат

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до підпунктів «б», «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України у резолютивній частині постанови суду касаційної інстанції зазначається новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції та апеляційної інстанції, - у разі скасування рішення та ухвалення нового рішення або зміни рішення; а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Ураховуючи, що касаційна скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню, судові рішення першої та апеляційної інстанцій скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , з позивача на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню сплачений нею за подання касаційної скарги судовий збір у розмірі 661,44 грн.

Керуючись статями 141, 400, 402, 409, 412, 415, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 22 червня

2016 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 14 червня 2017 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Відділу надання адміністративних послуг Роздільнянської районної державної адміністрації в Одеській області, третя особа - приватний нотаріус Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області Патраманська Любов Миколаївна, про визнання недійсним договору дарування земельної ділянки та скасування державної реєстрації, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 661,44 грн.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Ступак

Судді: І. Ю. Гулейков

А. С. Олійник

Г. І. Усик

В. В. Яремко