Справа № 127/7008/16-ц
Провадження № 22-ц/801/309/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бессараб Н. М.
Доповідач:Матківська М. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2019 рокуСправа № 127/7008/16-цм. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

Головуючого: Матківської М.В.

Суддів: Марчук В.С., Сопруна В.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 5 грудня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про захист прав споживачів,

Рішення ухвалила суддя Бессараб Н.М.

Рішення ухвалено о 14.20 год. в м. Вінниці

Повний текст рішення складено 14 грудня 2018 року,

Встановив:

В квітні 2016 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ПАТ КБ «Приватбанк» про захист прав споживачів, мотивуючи свої вимоги тим, що 1 лютого 2016 року відповідачем його було повідомлено про списання з його рахунку - карти НОМЕР_1 коштів в сумі 55,32 грн. за використання кредитного ліміту. Проте така операція є незаконною, оскільки сума використаного ним кредитного ліміту знаходиться в зоні пільгового періоду - 55 днів, виплата процентів за яким не здійснюється.

2 лютого 2016 року ним було направлено до банку заяву, в якій він зазначив про незаконність списання відсотків за використання кредитного ліміту, в зв'язку з чим просив здійснити перерахунок та повернути незаконно списані з карти кошти, а також - відшкодувати причинену йому шкоду в розмірі 5000 грн. Проте 16 лютого 2016 року на його електронну пошту надійшла відмова банку на таке його звернення.

Вважає дії відповідача незаконними і неправомірними, оскільки вони порушують умови кредитного договору та інструкції ПАТ КБ «Приватбанк», оскільки згідно умов договору для можливості користування пільговим періодом клієнт зобов'язаний внести суму заборгованості за минулий місяць в будь-який день до 25 числа поточного місяця.

По картці НОМЕР_1 заборгованість станом на 31 грудня 2015 року складала 1228,70 грн., яка була ним погашена 23 січня 2016 року в сумі 1230 грн. Незважаючи на це, 1 лютого 2016 року банком з його рахунку були списані відсотки за використання кредитного ліміту в сумі 55,32 грн.

Станом на 31 січня 2016 року заборгованість по картці НОМЕР_1 складала 1400,91 грн., яка ним була погашена повністю 24 лютого 2016 року в сумі 1401 грн. Проте 1 березня 2016 року з його картки були списані відсотки за використання кредитного ліміту в сумі 55,63 грн.

Станом на 29 лютого 2016 року заборгованість по картці НОМЕР_1 складала 1234,25 грн., яка ним була погашена 24 березня 2016 року в сумі 1235 грн. Проте 1 квітня 2016 року з його рахунку були списані відсотки за використання кредитного ліміту в сумі 48,87 грн.

Тому вважає дії відповідача незаконними та такими, що завдали йому моральної шкоди, яку він оцінює в 20 000 грн.

В зв'язку з чим просив провести перерахунок і повернути йому незаконно списані з його карткового рахунку кошти в сумі 55,63 грн., 55,32 грн., 48,87 грн., а також компенсувати йому завдану моральну шкоду в розмірі 20 000 грн.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 5 грудня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_3 до АТ КБ «Приватбанк» про здійснення перерахунку і повернення 55,63 грн., 55,32 грн., 48,87 грн. незаконно списаних з рахунку та відшкодування моральної шкоди в сумі 20 000 грн. залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким зобов'язати АТ КБ «Приватбанк» повернути йому незаконно списані з його рахунку кошти в сумі 55,63 грн., 55,32 грн. і 48,87 грн., а також - компенсувати йому суму причиненої моральної шкоди в розмірі 20 000 грн.

Зазначив, що рішення суду вважає незаконним через порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також висновки суду не відповідають обставинам справи.

Відповідач АТ КБ «Приватбанк» відзив на апеляційну скаргу не подав

Відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без призначення судового засідання та без повідомлення учасників справи.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 відповідно до угоди № SAMDNWFC4 від 5 травня 2014 року отримував у ПАТ КБ «Приватбанк» кредитні картки «Універсальна Голд», зокрема, картку НОМЕР_2 з терміном дії - до квітня 2018 року, яка на даний час закрита, про що свідчить довідка АТ КБ «Приватбанк» від 2 жовтня 2018 року № FBMP8B3TGABKIN0M (а. с. 96).

Із витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» вбачається, що за кредитною карткою «Універсальна Голд» пільговий період встановлено до 55 днів (пільгова ставка діє за умови погашення до 25 числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості); встановлено базову процентну ставку в місяць, яка нараховується на залишок заборгованості: UAH - 2,5%; з 1 квітня 2013 року - 2,3%; за тратами здійсненими з 1 вересня 2014 року - 2,7%; за тратами здійсненими з 1 квітня 2015 року - 3,5%; встановлено обов'язковий щомісячний платіж: 7% від заборгованості (але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості); з 1 квітня 2014 року - 5% від заборгованості (але не менше 100 грн. та не більше залишку заборгованості) (а. с. 155 на звороті).

Пунктом 2.1.1.12.2. Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а. с. 156-184) за користування кредитом протягом пільгового періоду клієнт сплачує банку відсотки в розмірі 0,01% від суми операцій за рахунок кредиту. В разі непогашення клієнтом боргових зобов'язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування кредитом клієнт сплачує банку відсотки в розмірі, зазначеному в тарифах, що діють на дату нарахування. Сплату відсотків за користування кредитом клієнт здійснює шляхом надання доручення банку про списання грошей з його поточного рахунку в розмірі нарахованих відсотків (договірне списання) (а. с. 177).

Із виписки по карті клієнта НОМЕР_2 (а. с. 97-138) вбачається, що 1 лютого 2016 року з карти було здійснено списання відсотків за використання кредитного ліміту за ставкою 3,5% в сумі 55,32 грн.; 1 березня 2016 року - в сумі 55,63 грн.; 1 квітня 2016 року - в сумі 48,87 грн. (а. с. 105).

Позивач ОСОБА_3 не погодився із списанням зазначених сум з кредитної картки, в зв'язку з чим звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк» з відповідною заявою.

16 лютого 2016 року відповідачем направлено відповідь позивачу, згідно якої банк повідомляє, що нарахування правомірні і здійснені згідно умов кредитного договору; списання відсотків за користування кредитним лімітом здійснено в зв'язку з тим, що позивачем не були внесені в повному обсязі впродовж пільгового періоду кредитні кошти, якими він користувався (а. с. 3).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України (параграф 1 глава 71) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За правилами ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач ОСОБА_3 зазначив, що банком неправомірно списано з його карткового рахунку НОМЕР_2 відсотки за використання кредитного ліміту 1 лютого 2016 року в сумі 55,32 грн., 1 березня 2016 року в сумі 55,63 грн. і 1 квітня 2016 року в сумі 48,87 грн., оскільки станом на 31 грудня 2015 року заборгованість по картці складала 1228,70 грн. і 23 січня 2016 року ним було погашено 1230 грн.; станом на 31 січня 2016 року заборгованість складала 1400,91 грн. і 24 лютого 2016 року ним погашено 1401 грн.; станом на 29 лютого 2016 року заборгованість по картці складала 1234,25 грн. та 24 травня 2016 року ним було погашено 1235 грн.

Проте, як вбачається із виписок по картковому рахунку НОМЕР_2, починаючи з 3 жовтня 2015 року, станом на 25 число кожного місяця, наступного за датою виникнення заборгованості, після поповнення позивачем карткового рахунку на ньому був від'ємний залишок, а саме:

- 24 листопада 2015 року позивачем сплачено 1095 грн., залишок боргу склав - 892,40 грн.;

- 24 грудня 2015 року позивачем сплачено 750 грн., залишок боргу склав - 954,41 грн.;

- 23 січня 2016 року позивачем сплачено 1230 грн., залишок боргу склав - 1107,91 грн.;

- 24 лютого 2016 року позивачем сплачено 1401 грн., залишок боргу склав - 1079,22 грн.;

- 24 березня 2016 року позивачем сплачено 1235 грн., залишок боргу склав - 551,28 грн. (а. с. 187-210).

За наведених обставин, враховуючи те, що на 25 число кожного поточного місяця на картковому рахунку НОМЕР_2 у позивача ОСОБА_3 наявна непогашена заборгованість, що згідно умов укладеного між сторонами договору виключає можливість застосування пільгового періоду, апеляційний суд вважає правильним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги позивача в тому, що судом першої інстанції безпідставно взято до уваги надані відповідачем банківські виписки за період з жовтня 2015 року, оскільки вони не мають відношення до спірного періоду (з 31 грудня 2015 року до 1 квітня 2016 року), не заслуговують на увагу та правильних висновків суду першої інстанції не спростовують, враховуючи, зокрема, те, що наявність від'ємного залишку на картковому рахунку НОМЕР_2 на 25 число кожного місяця також підтверджується довідками, які надані позивачем ОСОБА_3 до позовної заяви, із яких вбачається, що після сплати позивачем 23 січня 2016 року 1230 грн. залишок боргу склав - 1107,91 грн. (а. с. 5); після сплати 24 лютого 2016 року 1401 грн. залишок боргу склав - 1079,22 грн. (а. с. 8); після сплати 24 березня 2016 року 1235 грн. залишок боргу склав - 551,28 грн. (а. с. 11).

Доводи апеляційної скарги щодо незастосування судом першої інстанції до спірних правовідносин вимог постанови Верховного Суду від 13 червня 2018 року у цій справі, якою встановлено факт спричинення йому шкоди діями ПАТ КБ «Приватбанк», є безпідставним з огляду на те, що як свідчать матеріали справи зазначеною постановою Верховного Суду від 13 червня 2018 року скасовано ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 23 травня 2016 року, якою визнано неподаною та повернуто апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 25 квітня 2016 року та передано справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду. Зазначена постанова суду касаційної інстанції містить обґрунтування щодо наявності підстав для звільнення позивача від сплати судового збору при розгляді цієї справи, а не щодо вирішення спору по суті.

За наведених обставин апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим не підлягає до скасування, а апеляційна скарга не підлягає до задоволення, оскільки наведені в ній доводи не підтверджені належними та допустимими доказами та правильність висновків суду не спростовують.

На підставі викладеного і керуючись ст. 374, 375, 381-382 ЦПК України, суд

Постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 5 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:М.В. Матківська
Судді:В.С. Марчук
В.В. Сопрун