КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2019 року м. Київ

Справа № 22-675 Головуючий у судді 1-ї інстанції - Леонтюк Л.К.

Унікальний №753/6438/16-ц; 753/13700/18Доповідач - Гаращенко Д.Р.

Київський апеляційний суд. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:

головуючого Гаращенка Д.Р.

суддів Невідомої Т.О., Пікуль А.А.

при секретарі Гавриленко М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Джерело-1» на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 20 серпня 2018 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Джерело-1» про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Джерело-1» до ОСОБА_2 про зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

В квітні 2016 року ТОВ «Джерело-1» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про зобов'язання вчинити дії.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 16 липня 2018 року позов було задоволено, зобов'язано ОСОБА_2 відновити стан каналізаційної мережі, який існував до самовільного підключення будинку АДРЕСА_1, шляхом демонтажу самовільного підключення до каналізаційної мережі, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Джерело-1» судовий збір в розмірі 1 378,00 грн.

19 липня 2018 року ТОВ «Джерело-1» звернулось до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення у справі.

Просило ухвалити додаткове рішення у справі про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат пов'язаних з проведенням експертизи в розмірі 19 046,40 грн.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 20 серпня 2018 року в задоволенні заяви ТОВ «Джерело-1» про ухвалення додаткового рішення у справі було відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ТОВ «Джерело-1», 03 вересня 2018 року подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, невідповідність фактичним обставинам справи, порушення норм процесуального та матеріального права, просило ухвалу суду скасувати та ухвалити додаткове рішення по справі.

В обґрунтування апеляційних вимог, посилалось на те, що твердження суду першої інстанції щодо незаявлення представником позивача вимоги під час судових дебатів про стягнення з відповідача суми сплаченої позивачем за проведення експертизи, не відповідають дійсності.

В судовому засіданні 26 березня 2018 року представником позивача було заявлено про понесені стороною витрати, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

Проте технічний запис та журнал судового засідання від 26 березня 2018 року не збереглися з вини працівника апарату суду першої інстанції, що дало суду необґрунтовані підстави для тверджень щодо відсутності у позивача права на посилання на це судове засідання.

Як і в позовній заяві, так і в судових дебатах представник позивача просив суд покласти всі судові витрати на відповідача. Позивачем не заперечується факт не заявлення під час судових дебатів вимоги по стягненню витрат по проведенню експертизи, однак положення ЦПК України не містять обов'язку по наведенню конкретного переліку судових витрат у разі їх збільшення, а також письмової форми такої заяви із поданням доказів.

Апелянт наполягав, що наявність відомостей про вартість проведеної експертизи та покладення судом обов'язку по її оплаті саме на позивача, а також заяви представника позивача здійснені в судовому засіданні 26 березня 2018 року, свідчать про необґрунтованість відмови суду в ухваленні додаткового рішення.

В судовому засіданні представники позивача апеляційну скаргу підтримали та просили задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати та стягнути з відповідача судові витрати за проведення експертизи.

Відповідач та його представник проти задоволення апеляційної скарги заперечували та просили в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, учасників справи, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Відмовляючи в ухвалені додаткового рішення по справі суд першої інстанції виходив з того, що жодним із уповноважених представників позивача не було заявлено відповідне клопотання та не зазначено розмір судових витрат, які необхідно стягнути з позивача до закінчення судових дебатів. Про призначення судового засідання на 16 липня 2018 року позивач був повідомлений завчасно та мав можливість підготувати відповідні документи разом з клопотанням.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків.

Апеляційна скарга є обґрунтованою та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 16 липня 2018 року позов було задоволено, зобов'язано ОСОБА_2 відновити стан каналізаційної мережі, який існував до самовільного підключення будинку АДРЕСА_1, шляхом демонтажу самовільного підключення до каналізаційної мережі, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Джерело-1» судовий збір в розмірі 1 378,00 грн. (Том 1 а.с.215-219)

19 липня 2018 року ТОВ «Джерело-1» звернулось до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення у справі. У заяві позивач зазначав, що суд не вирішив питання про стягнення витрат за проведення експертизи.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 Цивільного процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Даний перелік підстав для ухвалення додаткового рішення є вичерпним.

При ухваленні рішення судом першої інстанції вирішено питання про судові витрати - стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Джерело-1» судовий збір в розмірі 1 378,00 грн.

Відповідно до п 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено (ч.5 ст.270 ЦПК України).

Із змісту заяви про ухвалення додаткового рішення вбачається, що при ухваленні рішення 16 липня 2018 року, суд не вирішив питання, щодо стягнення з відповідача судових втрат в розмірі 19 046,40 грн. за проведення експертизи.

Уповноважений представник ТОВ «Джерело-1» до заяви про ухвалення додаткового рішення надав оригінал платіжного доручення №894 від 31 березня 2017 року в сумі 19 046,40 грн. (Том 1 а.с.223) .

Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи оплата за проведення експертизи була здійснена саме позивачем про що міститься відповідна інформація у експертному висновку. Представник позивача стверджував, що 26 березня 2018 року під час розгляду справи заявляв про намір подати таке клопотання, посилаючись на втрату оригіналу платіжного доручення та необхідність часу для його відновлення.

Окрім того, звертаючись до суду з позовом (Том 1 а.с.3-4) позивач просив покласти всі судові витрати на відповідача.

Дані обставини не були враховані судом першої інстанції під час ухвалення оскаржуваної ухвали, будь-якої оцінки їм не надавалось та обставини на які посилався представник позивача судом не перевірялись.

Згідно з ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу; 2) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Судові витрати - це витрати, які несуть сторони, третя особи із самостійними вимогами у справах позовного провадження, заявники і заінтересовані особи в справах окремого провадження, стягувач і боржник у справах наказного провадження, за вчинення цивільних процесуальних дій, пов'язаних із розглядом справи в порядку цивільного судочинства.

Згідно п. 3 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що відмовляючи заявнику в ухваленні додаткового рішення у справі, суд першої інстанції помилково вважав, що при ухваленні рішення у даній справи було вирішено питання щодо усіх заявлених вимог та рішення суду містить чіткі та вичерпні висновки щодо вимог, які були предметом позову, оскільки суд при ухваленні рішення зобов'язаний був вирішити не тільки позовні вимоги, а і вирішити питання щодо розподілу судових витрат позивача.

Колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги обґрунтованими та такими, що знайшли своє підтвердження в матеріалах справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала Дарницького районного суду м. Києва від 20 серпня 2018 року скасуванню.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 376, 381, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Джерело-1» задовольнити.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 20 серпня 2018 року скасувати та ухвалити нову наступного змісту.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Джерело-1» (, МФО 380805, п/р 2 АТ «Райффайзен банк АВАЛЬ» м. Києва, юридична адреса: м. Київ, пров. Інженерний, 17/1) судові витрати пов'язані з проведенням експертизи в розмірі 19 046 (дев'ятнадцять тисяч сорок шість) гривень 40 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складений 01 лютого 2019 року.

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді Т.О. Невідома

А.А. Пікуль