П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

6 серпня 2019 року місто Київ

справа № 363/4289/18

апеляційне провадження № 22-ц/824/9556/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Головачова Я.В.,

суддів: Вербової І.М., Соколової В.В.,

за участю секретаря судового засідання Коцюрби Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_3, на рішення Вишгородського районного суду Київської області у складі судді Чіркова Г.Є. від 19 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Новопетрівська сільська рада Вишгородського району Київської області, про вселення та виселення,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, ще вона є наймачем квартири АДРЕСА_1 .

У вказаній квартирі також зареєстрований та проживає відповідач, який постійно влаштовує скандали та чинить позивачу перешкоди у користуванні житловим приміщенням.

13 липня 2018 року ОСОБА_1 змінив замки та перестав пускати ОСОБА_2 у спільну квартиру.

Посилаючись на те, що відповідач постійно порушує правила співжиття та перешкоджає позивачу користуватися квартирою, ОСОБА_2 просила суд вселити її в квартиру АДРЕСА_1 та одночасно виселити з неї ОСОБА_1 .

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 19 квітня 2019 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Вселено ОСОБА_2 в квартиру АДРЕСА_1 . В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції в частині задоволення вимог ОСОБА_2 про вселення скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову в цій частині.

Скаржник зазначає, що суд дійшов помилкового висновку про наявність підстав для вселення позивача у спірну квартиру, оскільки її вимоги є необґрунтованими та недоведеними.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про виселення сторонами не оскаржується, а тому в силу статі 367 ЦПК України судом апеляційної інстанції не перевіряється.

Відзиви на апеляційну скаргу до суду не надходили.

Учасники справи в суд апеляційної інстанції не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. З урахуванням положень частини 2 статі 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом установлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстровані в квартирі АДРЕСА_1 .

У період з 1981 року 26 грудня 2007 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі.

З довідки Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області від 26 березня 2018 року № 265 вбачається, що ОСОБА_2 неодноразово зверталась щодо допомоги у розв`язанні конфліктної ситуації з ОСОБА_1 , який створює їй неможливі умови проживання в їх спільній квартирі. Зазначено, що ОСОБА_1 ображає колишню дружину та не хоче впускати її до квартири.

Відповідно до акту від 13 липня 2018 року, складеного депутатом Новопетрівівської сільської ради Вишгородського району Київської області, ОСОБА_1 змінив всі замки, постійно погрожує та піднімає руку на ОСОБА_2 .

Згідно довідки Департаменту соціальної політики Київський міський центр роботи з жінками від 29 травня 2018 року ОСОБА_2 перебуває у притулку для тимчасового перебування жінок, які зазнали насильства в сім`ї з 10 квітня 2018 року.

Конституцією України передбачено як захист права власності, так і захист права на житло.

За положеннями статі 47 Конституції України та статі 9 ЖК Української РСР ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до частини 1 статі 405 ЦК України та частини першої статі 156 ЖК Української РСР члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Згідно статі 310 ЦК України фізична особа має право на місце проживання. Фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну крім випадків, встановлених законом.

Установивши, що ОСОБА_1 чинить ОСОБА_2 перешкоди у користуванні квартирою, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом її вселення у спірну квартиру.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем недоведені позовні вимоги в частині необхідності її вселення у спірну квартиру є необґрунтованими та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, яким суд першої інстанції надав належну оцінку.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з

належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статі 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Отже, незважаючи на те, що пункт 1 статі 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Ураховуючи встановлені судом обставини, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до статі 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судове рішення без змін.

Крім того, за наслідками розгляду справи з ОСОБА_1 підлягає стягнення в дохід держави судовий збір у розмірі 1 057 грн. 20 коп., оскільки ухвалою Київського апеляційного суду від 11 червня 2019 року скаржнику було відстрочено його сплату до ухвалення судового рішення.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_3 , залишити без задоволення.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 19 квітня 2019 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судові витрати в розмірі 1 057 грн. 20 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 13 серпня 2019 року.

Головуючий Я.В. Головачов

Судді: І.М. Вербова

В.В. Соколова