КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2019 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 757/10638/17

номер провадження: 22-ц/824/673/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач),

суддів: Мережко М.В., Савченка С.І.,

за участю секретаря - Рубан І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою дочірнього підприємства державної компанії «Укрспецекспорт» - державного підприємства «Укроборонсервіс» на рішення Печерського районного суду міста Києва від 06 вересня 2018 року у складі судді Литвинової І.В., у справі за позовомОСОБА_1 до дочірнього підприємства державної компанії «Укрспецекспорт» - державного підприємства «Укроборонсервіс», третя особа: ОСОБА_2, про стягнення матеріальної шкоди,витрат за послуги експерта та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 207 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до дочірнього підприємства державної компанії «Укрспецекспорт» - державного підприємства «Укроборонсервіс» (далі - ДП «Укроборонсервіс»), третя особа: ОСОБА_2, про стягнення матеріальної шкоди, витрат за послуги експерта та моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що 14 вересня 2016 року сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю легкового автомобіля «Skoda Superb», державний номерний знак (далі - д.н.з.) НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2, що належить ДП «Укроборонсервіс», та автомобіля «Porsche Cayenne», д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням позивача ОСОБА_1 Внаслідок ДТП транспортні засоби зазнали механічних ушкоджень. Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 18 листопада 2016 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні даної ДТП. Позивач зазначав, що згідно з висновком експертного товарознавчого дослідження від 07 листопада 2016 року вартість матеріального збитку, заподіяного пошкодженням належного йому автомобіля «Porsche Cayenne» становить 624 147 грн 34 коп. За складання даного висновку позивачем сплачено 4 000 грн. Вказував, що страховою компанією «Країна» йому виплачено 100 000 грн страхового відшкодування. Оскільки на час ДТП ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з ДП «Укроборонсервіс», то позивач вважав, що саме ДП «Укроборонсервіс» має відповідати за заподіяну йому шкоду.

З урахуванням наведеного, позивач ОСОБА_1 просив стягнути з ДП «Укроборонсервіс» на свою користь матеріальну шкоду у розмірі 524 147 грн 34 коп., як різницю між сумою завданого матеріального збитку та виплаченою йому сумою страхового відшкодування, витрати на проведення оцінки майна з визначення вартості матеріального збитку у розмірі 4 000 грн, моральну шкоду у розмірі 5 000 грн, витрати на правову допомогу у розмірі 2 000 грн та судовий збір у розмірі 5 351 грн.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 06 вересня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ДП «Укроборонсервіс» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 468 325 грн, моральну шкоду у розмірі 1 000 грн, витрати на проведення оцінки майна з визначення вартості матеріального збитку у розмірі 4 000 грн та судовий збір у розмірі 4 683 грн.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ДП «Укроборонсервіс» подало апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати з підстав неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права та ухвалити нове рішення, врахувавши висновок автотоварознавчої експертизи, про проведення якої представником ДП «Укроборонсервіс» - адвокатом Донець Т.С. заявлено клопотання в апеляційній скарзі.

Учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направили.

Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.

Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Доводів в частині вирішення позовних вимог про стягнення моральної шкоди та розподілу судових витрат, апеляційна скарга не містить, тому відповідно до положень ч.1 ст.376 ЦПК України законність ухваленого у цій частині рішення суду першої інстанції колегією суддів не перевіряється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з'явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає не в повному обсязі.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди та витрат за послуги експерта, суд першої інстанції виходив із того, що позивач поніс фактичні витрати на ремонт належного йому автомобіля «Porsche Cayenne», д.н.з. НОМЕР_2, у сумі 568 325 грн,який був пошкоджений внаслідок ДТП, що сталася з вини ОСОБА_2, який на час скоєння ДТП перебував у трудових відносинах з ДП «Укроборонсервіс» і виконував трудові обов'язки. Тому, враховуючи виплату позивачу страхового відшкодування у розмірі 100 000 грн, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача різниці між фактично понесеними позивачемвитратами на ремонт пошкодженого автомобіля та виплаченим страховим відшкодуванням, що становить 468 325 грн., а такожпонесених позивачем витрат по сплаті послуг експерта у розмірі 4 000 грн.

Однак з такими висновками суду першої інстанції можна погодитися не в повному обсязі, виходячи з такого.

Згідно з ч.2 ст.1187 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове майно, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

У пункті 4 (абз.2,3) постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» судам роз'яснено, що володільцем джерела підвищеної небезпеки є юридична особа або громадянин, що здійснює експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на підставі права власності, повного господарського віддання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальність за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела (шофер, машиніст, оператор і т. ін.).

Статтею 1192 ЦК України визначено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Судом першої інстанції встановлено та не заперечується сторонами, що 14 вересня 2016 року сталася ДТП за участю легкового автомобіля «Skoda Superb», д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2, що належить ДП «Укроборонсервіс», та автомобіля «Porsche Cayenne», д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням позивача ОСОБА_1 Внаслідок ДТП транспортні засоби зазнали механічних ушкоджень.

Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 18 листопада 2016 року ОСОБА_2 визнано винним у даній ДТП.

Згідно звіту №3150 про незалежну оцінку з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 03 листопада 2016 року, який складений ТОВ «Естімейт Плюс» за заявою ПАТ «СК «Країна», вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Porsche Cayenne», д.н.з. НОМЕР_2, становить 498 682 грн 73 коп. (з ПДВ).

Встановлено, що на час скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Skoda Superb», д.н.з. НОМЕР_1, була застрахована у ПАТ «СК «Країна».

01 лютого 2017 року ПАТ «СК «Країна» виплатило позивачу страхове відшкодування у розмірі 100 000 грн, що підтверджується звітом - рахунком (а.с.9, т.1).

Також встановлено, що згідно висновку № 07/10 експертного автотоварознавчого дослідження по оцінці транспортного засобу від 07 листопада 2016 року, який складений експертом Новоселецьким В.А. на замовлення позивача ОСОБА_1, сума матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Porsche Cayenne», д.н.з. НОМЕР_2, внаслідок його пошкодження при ДТП на момент проведення дослідження, становить 624 147 грн 34 грн (а.с. 18-67, т.1).

За складання вказаного висновку експертного автотоварознавчого дослідження позивачем сплачено 4 000 грн., що підтверджується квитанцією серії ААБ №584776 від 12 жовтня 2016 року (а.с.5, т.2).

Судом першої інстанції встановлено, що 18 травня 2017 року позивач ОСОБА_1 відремонтував належний йому автомобіль «Porsche Cayenne»,д.н.з. НОМЕР_2, у ФОП ОСОБА_5, вартість ремонту з використанням автозапчастин виконавця склала 568 325 грн.

Наведені обставини підтверджуються рахунком-фактурою №120 від 14 квітня 2017 року, складеного ФОП ОСОБА_5, актом виконаних робіт №60 від 18 травня 2017 року та квитанцією до прибуткового касового ордеру № 3 від 21 квітня 2017 року (а.с. 160-162, т.1).

Установивши, що позивач поніс фактичні витрати на ремонт належного йому автомобіля «Porsche Cayenne», д.н.з. НОМЕР_2, у сумі 568 325 грн,який був пошкоджений внаслідок ДТП, що сталася з вини ОСОБА_2, який на час скоєння ДТП перебував у трудових відносинах з ДП «Укроборонсервіс» і виконував трудові обов'язки, та враховуючи виплату позивачу страхового відшкодування у розмірі 100 000 грн, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення з ДП «Укроборонсервіс» на користь позивача завданої матеріальної шкоди у розмірі 468 325 грн., як різницю між сумою фактично понесених позивачемвитрат на ремонт пошкодженого автомобіля та виплаченою йому сумою страхового відшкодування.

Таким чином, рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкодиухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, висновки суду є обґрунтованими, передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Що стосується клопотання ДП «Укроборонсервіс» про призначення у даній справі автотоварознавчої експертизи, то колегія суддів вважає, що воно не підлягає задоволенню з таких підстав.

Частиною 1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України, ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч.1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до приписів ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частина 2 ст. 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Обов'язок доказування покладається на сторін. Це положення є найважливішою складовою принципу змагальності. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. У разі недостатності доказів, наявності сумнівів щодо їх достовірності суд вправі запропонувати представити докази тій стороні, яка несе обов'язок по доказуванню.

По справі встановлено, що позивач ОСОБА_1 відремонтував належний йому пошкоджений автомобіль «Porsche Cayenne», д.н.з. НОМЕР_2, у ФОП ОСОБА_5, вартість ремонту з використанням автозапчастин виконавця склала 568 325 грн., що підтверджується рахунком-фактурою №120 від 14 квітня 2017 року, складеного ФОП ОСОБА_5, актом виконаних робіт №60 від 18 травня 2017 року та квитанцією до прибуткового касового ордеру № 3 від 21 квітня 2017 року.

Відповідач ДП «Укроборонсервіс» не надав суду доказів на підтвердження того, що ремонтні роботи по відновленню автомобіля «Porsche Cayenne» не відповідають фактичним пошкодженням даного автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася 14 вересня 2016 року, що в силу ст.81 ЦПК України є його процесуальним обов'язком.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що відсутні умови, передбачені ч.1 ст.103 ЦПК України для призначення автотоварознавчої експертизи у справі.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з рішенням суду в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення витрат за послуги експерта у розмірі 4 000 грн з таких підстав.

По справі встановлено, що на підтвердження розміру матеріального збитку, завданого внаслідок пошкодження автомобіля «Porsche Cayenne», д.н.з.НОМЕР_2, позивач ОСОБА_1 надав висновок № 07/10 експертного автотоварознавчого дослідження по оцінці транспортного засобу від 07 листопада 2016 року, який складений експертом Новоселецьким В.А. на замовлення позивача, згідно з яким сума матеріального збитку становить 624 147 грн 34 грн.

За складання вказаного висновку експертного автотоварознавчого дослідження позивачем сплачено 4 000 грн.

Як вбачається рішення суду першої інстанції у даній справі, судом стягнуто з відповідача ДП «Укроборонсервіс» на користь позивача ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 468 325 грн., як різницю між фактично понесеними позивачемвитратами на ремонт пошкодженого автомобіля та виплаченим страховим відшкодуванням.

Отже, враховуючи, що при визначення розміру матеріального збитку суд першої інстанції не виходив із розміру, який визначений відповідно до наданого позивачем висновку № 07/10 експертного автотоварознавчого дослідження по оцінці транспортного засобу від 07 листопада 2016 року, колегія суддів вважає, що у суду першої інстанції були відсутні підстави для стягнення з відповідача понесених позивачем витрат за складання даного висновку експертного автотоварознавчого дослідження у розмірі 4 000 грн.

Вирішуючи спір в цій частині, суд першої інстанції наведеного вище не врахував, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з відповідача на користь позивача витрат за послуги експерта у розмірі 4 000 грн.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення витрат за послуги експертане відповідає вимогам ст.263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення справи, що в силу ст.376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції в цій частині та ухвалення нового рішення про відмову у задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення витрат за послуги експерта з наведених вище підстав.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу дочірнього підприємства державної компанії «Укрспецекспорт» - державного підприємства «Укроборонсервіс» задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 06 вересня 2018 року в частині задоволення позовної вимоги ОСОБА_1 про стягнення витрат за послуги експерта скасувати та ухвалити нове рішення в цій частині.

У задоволені позовної вимоги ОСОБА_1 про стягнення витрат за послуги експерта у розмірі 4 000 грн - відмовити.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді: