ПОСТАНОВА

Іменем України

20 грудня 2019 року м. Кропивницький

справа № 383/1052/19

провадження № 22-ц/4809/1867/19

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді - Кіселика С.А.(доповідач),

суддів: Єгорової С.М., Карпенка О.Л.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, в місті Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 16 жовтня 2019 року у складі судді Адаменко К.А., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів ,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

В серпні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття та неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги позивач обґрунтувала тим, що з відповідачем ОСОБА_2 , в шлюбі зареєстрованому виконкомом Буховецької сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, актовий запис № 4, перебуває з 03 листопада 2001 року. Від вказаного шлюбу мають дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Вказує, що відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей в добровільному порядку не надає.

Короткий зміст рішення суду першої інстанцій та мотиви його прийняття

Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 16 жовтня 2019 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1200 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до досягнення повноліття ОСОБА_3 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 , розпочавши стягнення з 28.08.2019 року та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1200 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до досягнення повноліття ОСОБА_4 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 , розпочавши стягнення з 28.08.2019 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо судових витрат.

Частково задовольняючи позов та стягуючи аліменти в твердій грошовій сумі суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що дохід відповідача має мінливий характер та не є стабільним. При цьому, суд послався на правову позицію Верховного Суду України висловлену у постанові прийнятій по справі № 6-143цс13 від 05 лютого 2014 року.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В листопаді 2019 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу і просила скасувати рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 16 жовтня 2019 року та ухвалити нове рішення яким позовну заяву задовольнити в повному обсязі.

В апеляційній скарзі позивач зазначила, що не погоджується із зазначеним рішенням суду першої інстанції, оскільки вважає, що при винесенні рішення судом порушені норми матеріального і процесуального права, недостатньо повно досліджені докази та дійсні обставини справи, що мають значення для справи. Зокрема, суд не взяв до уваги, що відповідач не відноситься до категорії непрацездатних осіб, інших осіб на утриманні не має, на обліку в службі зайнятості не перебуває, орендує землі сільськогосподарського призначення які обробляє та отримує дохід. Крім того, позивач зазначає, що суд не звернув увагу, що розмір аліментів у твердій грошовій сумі стягується судом виключно за заявою одержувача.

Встановлені судом першої інстанції обставини справи

Судом першої інстанції встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому виконкомом Буховецької сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області шлюбі з 03 листопада 2001 року, актовий запис № 4, свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 , видане виконкомом Буховецької сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області 03 листопада 2001 року (а.с.-7). Від шлюбу сторони мають дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про народження серія НОМЕР_2 видане відділом РАГС Єланецького РУЮ Миколаївської області 31 липня 2002 року та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідоцтво про народження, серії НОМЕР_3 , видане виконкомом Буховецької сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області 10 листопада 2005 року (а.с.- 5,6). Із довідки Буховецької сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області № 524 від 27.08.2019 року вбачається, що неповнолітні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровані та проживають разом з матір`ю та знаходяться на її утриманні (а.с.8).

Провадження у суді апеляційної інстанції

Апеляційна скарга до Кропивницького апеляційного суду надійшла через суд першої інстанції разом із матеріалами цивільної справи і зареєстрована 26.11.2019 року.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 02 грудня 2019 року апеляційне провадження за даною скаргою відкрито.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції справа розглядається апеляційним судом за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з особливостями встановленими цією главою.

За приписами ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Однак, зазначеним вимогам закону рішення суду відповідає не в повній мірі.

Відповідно до ст. ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Завданням цивільного судочинства є, зокрема, справедливий розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 1 ЦПК України).

Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

За змістом ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а обов`язок надання доказів покладається на сторони та інших осіб, які беруть участь у справі.

За змістом частини першої статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною першою та другою статті 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі статтею 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і той із батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Позивач просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у частці від його доходу.

Стаття 182 СК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлює, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У справі, яка переглядається, суд першої інстанції, врахувавши наведені вище положення, норму статті 180 СК України щодо рівного обов`язку кожного з батьків по забезпеченню дитині необхідного матеріального утримання, відсутності у відповідача інших дітей та/або утриманців, відсутності істотних обставин, які могли б впливати на виконання своїх батьківських обов`язків, а отже і можливості ОСОБА_2 сплачувати аліменти, з урахуванням інтересів та потреб дітей, дійшов обґрунтованого висновку про те, що з відповідача необхідно стягувати аліменти на їх утримання.

В той же час, присуджуючи стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі суд не звернув уваги на положення ч. 2 ст. 181 СК України, а саме на те, що суд у своєму рішенні про стягнення аліментів визначає спосіб їх стягнення - у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі, у залежності від вибору способу того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Крім того, частиною 1 статті 184 СК України визначено, що розмір аліментів у твердій грошовій сумі суд визначає за заявою їх одержувача.

Стягуючи аліменти у твердій грошовій сумі і посилаючись при цьому на те, що дохід відповідача має мінливий характер та є не стабільним, суд першої інстанції фактично застосував до правовідносин, що існують між сторонами норми статті 184 СК України в редакції що існувала до змін внесених до даної статті Законом № 2475-VIII від 03.07.2018.

При цьому суд послався на правову позицію Верховного Суду України, яка ґрунтувалась на нормах права які існували до внесення змін до Сімейного Кодексу.

Як зазначалось вище, позивач у своїй позовній заяві просила стягнути аліменти у частці від доходу відповідача.

Відповідно до положень статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Висновки суду апеляційної інстанції

Таким чином колегія суддів дійшла висновку, що при ухваленні судового рішення судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, порушення судом норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права є підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_6 у спосіб заявлений позивачем в частині від доходу відповідача та в розмірах визначених ч. 4 ст. 183 СК України.

Щодо розподілу судових витрат

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, а отже судовий збір, в сумі 768 грн. 40 коп., при подачі позовної заяви та в сумі 1152 грн. 60 коп., при подачі апеляційної скарги, не сплачувала.

Враховуючи наведене, за результатом розгляду справи, сума несплаченого позивачем судового збору підлягає стягненню із відповідача.

Отже, стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір в сумі 1921 грн. 00 коп.

Таким чином, керуючись ст. 367,ст. 368, ст. 374, ст. 376, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 16 жовтня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку на кожну дитину, починаючи з 28.08.2019 року і до досягнення повноліття ОСОБА_3 , а в подальшому в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку і до досягнення повноліття ОСОБА_4 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1921 грн. 00 коп. за розгляд справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених ст.389 ЦПК України.

Текст постанови складений 20 грудня 2019 року.

Головуючий суддя С.А.Кіселик

Судді: С.М.Єгорова

О.Л. Карпенко