Номер провадження: 22-ц/813/6812/19
Номер справи місцевого суду: 496/2409/18
Головуючий у першій інстанції Буран В. М.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого - Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.,

за участю секретаря - Чепрас А.І.,

учасники справи:

апелянт - ОСОБА_1

позивач - ОСОБА_2

відповідач - ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 24 червня 2019 року у складі судді Буран В.М.,

в с т а н о в и в:

У червні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, а саме про стягнення з відповідача на користь позивача дійсної вартості Ѕ частини спільного автомобіля марки МАЗ 5337 АВТОКРАН ДО 10-20Т-С, 1993 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 .

21.06.2019 позивач звернувся до суду з заявою про забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_3 та іншим особам вчиняти будь-які дії щодо автомобіля марки МАЗ 5337 АВТОКРАН ДО 10-20Т-С, 1993 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , здійснювати платежі або передавати автомобіль ОСОБА_3 чи виконувати щодо нього інші зобов`язання, пересуватися будь-яким особам на вищевказаному транспортному засобі та зобов`язати Біляївський міськрайонний відділ ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області вилучити зазначений автомобіль з наступною передачею його на зберігання іншим особам.

Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 24 червня 2019 року заяву представника позивача про забезпечення позову задоволено.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу,в якій просить її скасувати та винести нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_2 .

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що 04.07.2019 Біляївський міськрайонний відділ ДВС примусово забрав автомобільМАЗ 5337, номерний знак НОМЕР_2 , шасі НОМЕР_1 , у апелянта, який є офіційним власником автомобілю, та особою, яка не є стороною у справі. Для підтвердження права власності на автомобіль апелянт додав до скарги Свідоцтво про реєстрацію ТЗ. ОСОБА_2 в своїй заяві посилається на те, що 17.11.2017 відчуження автомобілю було здійснено без його письмової згоди, але жодних доказів, що підтверджують це припущення до заяви додано не було. Згідно з законодавством письмова згода і не потрібна, при купівлі автомобілю були присутні і ОСОБА_2 , якому апелянт передав гроші у сумі 9000,00 доларів США, і його дружина - власниця авто. Вилучений автомобіль був придбаний апелянтом 17.11.2017, а позивач звернувся до суду через 1,5 роки про поділ спільного майна подружжя. В оскарженій ухвалі не вказано будь-яких мотивів чи обґрунтувань з приводу того, що невжиття заходів якось може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду.

04.11.2019 ОСОБА_2 надав суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити її без задоволення, а ухвалу - без змін.

18.11.2019 ОСОБА_1 надав суду відповідь на відзив на скаргу, в якій просив скаргу задовольнити, а оскаржену ухвалу скасувати.

02.12.2019 від апелянта надійшла заява про розгляд справи за його відсутністю.

Заслухавши суддю-доповідача, представників позивача та відповідача, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального права, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч.1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно зі ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч.4 ст.151 ЦПК), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з п.4 Постанови розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що: між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Як вбачається із виділених матеріалів цивільної справи ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_3 про поділ спільного мана подружжя.

Крім цього, позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить заборонити ОСОБА_3 та іншим особам вчиняти будь-які дії щодо автомобіля марки МАЗ 5337 АВТОКРАН ДО 10-20Т-С, 1993 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , здійснювати платежі або передавати автомобіль ОСОБА_3 чи виконувати щодо нього інші зобов`язання, пересуватися будь-яким особам на вищевказаному транспортному засобі та зобов`язати Біляївський міськрайонний відділ ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області вилучити зазначений автомобіль з наступною передачею його на зберігання іншим особам.

Як вбачається із матеріалів справи право власності на автомобіль, якого стосується спір зареєстроване у встановленому законом порядку на ОСОБА_1 з 17.11.2017 (копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу а.с. 60), який не є учасником справи. Тобто вказана особа набула автомобіль у власність ще до подання позивачем позовної заяви та заяви про забезпечення позову.

Отже, накладення арешту на автомобіль, який зареєстрований за ОСОБА_1 , який не є відповідачем у справі не є можливим та порушує права та інтереси вказаної особи, що не бере участі у справі та якої спір на даний час прямо не стосується.

Зважаючи на наведене також слід вказати, що вжитий захід жодним чином не впливатиме на можливість виконання потенційного рішення суду про задоволення позову, оскільки таке не зможе бути виконане, зокрема, шляхом реалізації автомобіля, який відповідачу не належить, а лише порушуватиме права володільця згаданого автомобіля, який участі у справі не приймає.

Доводи позивача викладені у відзиві на апеляційну скаргу щодо не надання ним згоди на відчуження автомобіля, який було придбано у шлюбі, до уваги судом не приймаються так як правомірність набуття вказаного автомобіля не є предметом розгляду даної справи.

Враховуючи вищевикладене, у суду першої інстанції підстав для задоволення заяви про забезпечення позову, які вжиті судом не було, а тому оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню з ухваленням нової про відмову у задоволенні заяви.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 24 червня 2019 року скасувати.

В задоволенні заяви про застосування заходів забезпечення позову про заборону ОСОБА_3 та іншим особам вчиняти будь-які дії щодо автомобіля марки МАЗ 5337 АВТОКРАН ДО 10-20Т-С, 1993 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , здійснювати платежі або передавати автомобіль, пересуватися, вилучити - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складений 21.12.2019.

Головуючий:

Судді: