ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2019 року

м.Суми

Справа №591/4140/18

Номер провадження 22-ц/816/4917/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Орлова І. В. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Левченко Т. А.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Служба автомобільних доріг Сумської області,

відповідач - Дочірнє підприємство «Сумський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ковпаківського районного суду міста Суми від 28 серпня 2019 року (суддя Корольова Г.Ю., дата складення повного судового рішення 05 серпня 2019 року), -

в с т а н о в и в:

18 липня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Служби автомобільних доріг Сумської області та Дочірнього підприємства (ДП) «Сумський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства (ВАТ) «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (далі ДП «Сумський облавтодор») з позовом про відшкодування майнової і моральної шкоди.

На обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 зазначив, що 02 лютого 2018 року о 8-00 годині на автомобільній дорозі Н-12 Суми-Полтава 63 км + 400 м сталася дорожньо-транспортна пригода. Автомобіль Daewoo Nexia, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував позивач, зіткнувся із автомобілем ГАЗ 33021, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який нерухомо стояв на правому узбіччі дороги. Причиною аварії, внаслідок якої належний позивачу автомобіль зазнав значних механічних ушкоджень, стало невиконання відповідачами приписів законодавства України щодо забезпечення безпечності дорожнього покриття під час сильної ожеледиці.

Посилаючись на приписи статей 1166 та 1167 ЦК України, законодавства України про забезпечення безпеки дорожнього руху, позивач просив стягнути з відповідачів на його користь у солідарному порядку матеріальні збитки у зв`язку із пошкодженням автомобіля Daewoo Nexia у розмірі 105.372, 00 гривень, моральну шкоду у розмірі 15.000,00 гривень і судові витрати в загальному розмірі 4226,26 гривень.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 28 серпня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, просив скасувати рішення місцевого суду та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Вимоги скарги обґрунтовані тим, що суд не врахував, що ДТП за участю автомобіля позивача виникла через невиконання відповідачами вимог законодавства України щодо забезпечення належного стану дорожнього покриття під час сильної ожеледиці, в матеріалах справи відсутні докази на спростування зазначеної обставини, відповідачі не вжили ефективних і реальних заходів щодо усунення зимової слизькості дороги на ділянці, де сталася ДТП.

Крім того, суд не надав належної оцінки поданим позивачем доказам, зокрема, безпідставно відхилив, Акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 02 лютого 2018 року, не врахував висновків Тростянецького районного суду Сумської області, викладених у постанові від 02 квітня 2018 року, про відсутність у діях позивача складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУАП, а саме порушень п. п. 13.1 та 2.3. Б Правил дорожнього руху (ПДР) України.

01 листопада 2019 року відповідачі направили до апеляційного суду відзиви на апеляційну скаргу. Служба автомобільних доріг Сумської області та ДП «Сумський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» просили суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення місцевого суду залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Згідно з даними протоколу про адміністративне правопорушення, 02 лютого 2018 року о 08 годині 00 хвилин на автомобільній дорозі Н-12 Суми - Полтава 53 км + 400 м сталася дорожньо-транспортна пригода за участю ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом Daewoo Nexia, номерний знак НОМЕР_1 , у зв`язку із обранням неправильного інтервалу дистанції та допустив зіткнення зі стоячим автомобілем ГАЗ 33021, номерний знак НОМЕР_2 , під керівництвом ОСОБА_2 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. ОСОБА_1 ставилося у провину порушення вимог пунктів 13.1, 2.3 Б ПДР, про що інспектором поліції було складено протокол за статтею 124 КУпАП (матеріали адмін. справи а.с. 2).

Зі схеми наслідків дорожньо-транспортної пригоди без потерпілих встановлено, що стан покриття проїзної частини - мокре (матеріали адмін. справи а.с. 3; том 1 а.с. 219).

Із пояснення ОСОБА_2 , водія автомобілю ГАЗ 33021, номерний знак НОМЕР_2 , вбачається, що автомобіль під керуванням позивача приблизно о 08 годині 05 хвилин зіткнувся з його автомобілем в наслідок слизької дороги (матеріали адмін. справи а.с. 5).

Актом обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 02 лютого 2018 року о 08 годині 10 хвилин на ділянці автодороги Н-12 53+200 м було встановлено, що забезпечення безпечного експлуатаційного стану ділянки дороги покладено на філію «Клементівський ДЕД» ДП Сумський облавтодор; експлуатаційний стан обстеженої ділянки не відповідає вимогам ДСТУ 3587-97 «Безпека дорожнього руху. Автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди. Вимоги до експлуатаційного стану» за такими показниками: покриття проїзної частини має слизькість, ожеледь, ковзання; наявність та стан дорожніх знаків згідно дислокації; відсутня дорожня розмітка. В наслідок дощу на дорожньому покритті була ожеледь та ковзання в результаті чого сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів ЗАЗ-1102 номерний знак НОМЕР_3 . За результатами обстеження ділянку було визнано такою, що не відповідає вимогам п.п. 1.5 ПДР України, п. 3.1.18 ДСТУ 3587-97 (том 1 а.с. 18).

Із листа Головного управління національної поліції в Сумській області вбачається, що о 08:39 02 лютого 2018 року надійшло повідомлення від водія про те, що ділянка траси Н-12, км 51-53 не посипана, на проїзній частині ожеледиця (том 1 а.с. 19).

Відповідно до даних Сумського обласного центру з гідрометеорології 02 лютого 2018 року о 8 годині 00 хвилин температура повітря становила -0,9 С, атмосферні явища ожеледь, мряка (том 1 а.с. 20).

05 березня 2018 року між позивачем та ТОВ «Тедіс України» було укладено угоду про розірвання договору оренди транспортного засобу від 01 квітня 2016 року (том 1 а.с. 16) та акт прийому - передачі транспортного засобу з оренди, відповідно до якого орендодавцю в особі ОСОБА_1 було передано від орендаря в особі ТОВ «Тедіс України» в належному технічному стані транспортний засіб Daewoo Nexia (том 1 а.с. 17).

Висновком № 004/2018 автотоварознавчого дослідження встановлено вартість відновлювального ремонту на усунення пошкоджень аварійного характеру завданих автомобілю Daewoo Nexia, номерний знак НОМЕР_1 , в наслідок пригоди, що сталася 02 лютого 2018 року, без врахування ПДВ на вартість робіт та матеріалів, з урахуванням ПДВ на вартість складових, без врахування коефіцієнта фізичного зносу на складові частини склав 110.544,68 гривень та вартість матеріальної шкоди, завданої власникові автомобіля без врахувань ПДВ, станом на дату скоєння ДТП, склало 64.126,00 гривень (том 1 а.с. 24 111).

Постановою Тростянецького районного суду Сумської області від 02 квітня 2018 року було закрито провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП у зв`язку із відсутністю в його діях складу правопорушення (том 1 а.с. 11-12).

Відповідно до Договору № 1Е-ДД/2281 на закупівлю послуг з поточного дрібного ремонту та експлуатаційного утримання мережі автомобільних доріг загально користування державного значення Службою автомобільних доріг у Сумській області було надано повноваження ДП «Сумський облавтодор» з обслуговування автомобільних доріг. Так, п. 6.3.3.2 договору передбачено, зобов`язання виконавця якісно та своєчасно виконувати послуги з експлуатаційного утримання автомобільних доріг державного значення Сумської області відповідно до вимог нормативних актів визначених у п. 1.2. цього договору та інших актів виконання яких є обов`язковим та відповідно до п. 6.3.3.8 договору визначено, що у разі скоєння ДТП внаслідок неналежного виконання умов цього договору з вини Виконавця він несе за це відповідальність та бере на себе зобов`язання з врегулювання спорів пов`язаних з такими ДТП, розгляд справ у судових органах, відшкодування завданих збитків (том 1 а.с. 133 143).

Автомобільна дорога загального користування державного значення по Сумській області Суми-Полтава за індексом Н-12 має статус національної автомобільної дороги та відповідає ІІІ категорії доріг (том 1 а.с. 145-146).

Відповідно до листа пояснення головного інженера філії «Климентіївська ДЕД» 02 лютого 2018 року з 7:00 на ділянці автодороги Н-12 Суми Полтава з км 43+000 по 75+000 працювало два КРАЗ КДМ, що підтверджується записом у журналі № 1 обліку роботи із зимового утримання автомобільної дороги (том 1 а.с. 147)

Із Журналу № 1 обліку роботи із зимового утримання автомобільної дороги вбачається, що 02 лютого 2018 року температура повітря складала від 0 до -1 градусів, зафіксовано мряку та ожеледь з 6:50 годин до 8:30 годин, закінчення робіт з ліквідації зимової слизькості о 8:35 годин, адреса початку виконання робіт СП 43-75 км, адреса закінчення виконання робіт СП 89 106 км (том 1 а.с. 149).

Відповідно до рекомендованих строків усунення зимової слизькості автомобільних доріг загального користування погонною довжиною 100 км визначених Єдиними правилами зимового утримання автомобільних доріг для автомобільної дорого категорії ІІІ строк обробки покриття протиожеледним покриттям передбачено 6 годин (том 1 а.с. 222-224).

Із подорожних листів №000175 та № 000176 вбачається, що 02 лютого 2018 року о 07:00 годині за розпорядженням філії «Климентіївська ДЕД» виїжджали два КРАЗ КДТ на чергування для посилення покриття на автомобільній дорозі Суми Полтава (том 1 а.с. 233 - 236).

Відповідно до частин 1, 2 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

За змістом частини 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з частиною 3 статті 14, частиною 1 статті 16 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху мають право на безпечні умови дорожнього руху, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху. Водій має право на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху.

Статтею 9 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ним органів у сфері дорожнього руху належить: розробка програм та здійснення заходів щодо розвитку, удосконалення, ремонту та утримання у безпечному для дорожнього руху стані доріг, вулиць та

залізничних переїздів, зон відчуження; компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні пригоди сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, за рішенням судових органів; забезпечення безпечних, економічних та комфортних умов дорожнього руху; забезпечення учасників дорожнього руху інформацією з питань стану аварійності та дорожнього покриття, гідрометеорологічних та інших умов; вирішення питань експлуатації автомобільних доріг, вулиць, та залізничних переїздів у надзвичайних ситуаціях; термінове усунення пошкоджень на автомобільних дорогах, вулицях та залізничних переїздах; своєчасне виявлення перешкод дорожньому руху та їх усунення, а у разі неможливості - невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними і заправляючими засобами; організація виконання встановлених вимог щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

У частині 1 статті 24 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.

Відповідно до пункту 2 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року (далі - Єдині правила), ремонт і утримання дорожніх об`єктів (крім залізничних переїздів), що перебувають у загальнодержавній власності, здійснюється дорожньо-експлуатаційними організаціями, які належать до сфери управління «Укравтодору», а тих, що перебувають у комунальній власності, - відповідними комунальними дорожньо-експлуатаційними організаціями.

Власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов`язані: постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об`єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух; контролювати якість робіт, що виконуються підрядними організаціями; відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів (пункт 11 розділу 2 «Обов`язки і права власників дорожніх об`єктів або уповноважених ними органів, дорожньо-експлуатаційних організацій» Єдиних правил).

Вимоги до експлуатаційного стану автомобільних доріг, вулиць населених пунктів, залізничних переїздів та технічних засобів організації дорожнього руху встановлює ДСТУ 3587-97 «Безпека дорожнього руху. Автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди. Вимоги до експлуатаційного стану», який є чинним від 01 січня 1998 року (далі - ДСТУ 3587-97). Вимоги ДСТУ 3587-97 є обов`язковими.

Автомобільні дороги, вулиці і дороги населених пунктів та залізничні переїзди повинні на період їх експлуатації підтримуватися у справному стані і забезпечувати безпеку руху транспортних засобів та пішоходів.

Згідно з п. 3.1.18 ДСТУ 3587-97 усунення зимової слизькості на автомобільних дорогах загального користування здійснюється з моменту її виявлення до повної ліквідації.

Відповідно до п. 3.1.16 ДСТУ 3587-97 терміни ліквідації зимової слизькості наведено у додатку Б, зокрема, зимова слизькість повинна бути усунена в проміжок часу від 04 годин до 15 годин в залежності від інтенсивності руху автомобілів по дорозі.

Відповідно п 7.1.8 Єдиних правил зимового утримання автомобільних доріг, строки обробки покриття протиожеледними матеріалами та виконання робіт з очищення покриття та узбіччя від снігу за звичайних та екстремальних погодних умов наведені в таблиці 7.3.

Виходячи із таблиці 7.3 та паспорту автомобільної дороги Н-12 Суми-Полтава, то відрізок дороги, на якій сталася ДТП за участю автомобіля позивача відноситься до автомобільної дороги третьої категорії. Тому обробка покриття протиожеледними матеріалами повинна бути здійснена у строк не довший ніж 6 годин з моменту виявлення слизькості.

Встановивши, що зимову слизькість на ділянці дороги Суми-Полтава 63 км було виявлено о 06 годині 50 хвилин, а закінчено роботи з ліквідації зимової слизькості о 08 годині 35 хвилин, тобто зимова слизькість автомобільної дороги була ліквідована впродовж 1 години 45 хвилин після того як її було виявлено, що відповідає вимогам ДСТУ 3587-97, Єдиних правил зимового утримання автомобільних доріг, суд першої інстанції дійшов висновку про належне виконання відповідачами своїх зобов`язань із забезпечення належного експлуатаційного стану дорожнього покриття автомобільної дороги з дотриманням чинних державних стандартів. Тобто позивач не надав суду достатніх доказів на підтвердження фактів бездіяльності або неналежного виконання відповідачами зобов`язань з утримання дорожнього покриття, які б могли бути у причинно-наслідковому зв`язку із подією ДТП за участю транспортного засобу позивача та завданням йому майнової та моральної шкоди.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

Зміст статті 89 ЦПК України визначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Апеляційний суд погоджується, що суд першої інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, правильно встановив характер спірних правовідносин та застосував норми матеріального права, які їх регулюють, врахував спростування відповідачами презумпції їхньої вини у завданні шкоди, а тому дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування майнової та моральної шкоди відповідно до вимог статей 1166,1167 ЦК України.

Посилання апеляційної скарги на те, що суд першої інстанції не врахував невиконання відповідачами вимог законодавства України щодо забезпечення належного стану дорожнього покриття під час сильної ожеледиці відхиляються апеляційним судом, як такі, що не підтверджуються матеріалами справи.

Як було встановлено судом першої інстанції на підставі належним чином досліджених доказів, зимова слизькість автомобільної дороги у місці ДТП за участю автомобіля позивача була ліквідована впродовж 1 години 45 хвилин після того як її було виявлено, що відповідає вимогам ДСТУ 3587-97 та Єдиних правил зимового утримання автомобільних доріг (том 1 а.с. 149).

Твердження апелянта про те, що суд безпідставно відхилив, акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 02 лютого 2018 року, також необґрунтовані з огляду на наступні обставини.

Зазначений акт від 01 лютого 2018 року, складений о 08 годині 10 хвилин на ділянці автодороги Н-12 53 км +200 м старшим інспектором відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Сумській області, з якого вбачається, що дорожнє покриття унаслідок дощу мало ожеледь та ковзання, що стало причиною ДТП з транспортним засобом ЗАЗ-1102, номерний знак НОМЕР_3 .

Проте автомобіль ЗАЗ-1102 позивачу не належить, відношення до ДТП за участю автомобіля позивача не має, оскільки зазначений акт складався відносно іншої ДТП за участю іншого транспортного засобу на іншій ділянці дороги Н-12 (53 км+200 м). Транспортний засіб позивача у цьому обстеженні участі не приймав та на вказаній ділянці дороги не перебував.

Тобто, обставини, встановлені зазначеним актом, не мають відношення до предмета доказування в даній справі.

Доводи апеляційної скарги про те, що місцевий суд не взяв до уваги висновків, зроблених Тростянецьким районним судом Сумської області у постанові від 02 квітня 2018 року, про відсутність факту порушення позивачем пунктів 13.1, 2.3 Б Правил дорожнього руху України, висновків суду по суті спору не змінюють, оскільки предметом доказування у даній справі є інші обставини.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Єдиною підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, котра її завдала, причинний зв`язок між ними, а також вину заподіювача шкоди.

Так, під час вирішення спорів про відшкодування шкоди за ст. 1166 ЦК України доказуванню підлягає факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками.

Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди.

У абзаці другому пункту 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Встановивши, що дорожньо-експлуатаційні служби дотрималися вимог чинного законодавства у своїй діяльності з утримання доріг, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про спростування презумпції вини відповідачів у завданні позивачу матеріальної шкоди. Разом з тим, позивач не довів, що виключно слизький стан дороги став єдиною вирішальною причиною ДТП.

Інші доводи апеляційної скарги ідентичні доводам позовної заяви ОСОБА_1 , перевірені судом першої інстанції та спростовані в установленому процесуальним законом порядку, тому відхиляються апеляційним судом.

Суд апеляційної інстанції визнає, що наведені в апеляційній скарзі доводи висновків суду першої інстанції не спростовують та не належать до тих підстав, із якими процесуальне законодавство пов`язує можливість прийняття судового рішення про скасування оскаржуваного рішення.

Відповідно до вимог статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Установивши, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність оскаржуваного судового рішення не впливають, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Ковпаківського районного суду міста Суми від 28 серпня 2019 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий І.В.Орлов (суддя-доповідач)

Судді: Т.А.Левченко

О.І.Собина