Справа № 234/7846/19
Провадження № 2/234/2380/19
16 серпня 2019 року м. Краматорськ
Краматорський міський суд Донецької області у складі :
судді - Демидової В.К.,
при секретарі -Літвінові А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Краматорську
цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 від імені якого діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики грошових коштів,-
Обставини справи:
07 травня 2019 року ОСОБА_1 від імені якого діє ОСОБА_2 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики грошових коштів.
Пунктом 4.1 договору передбачено, що строк повернення позики становить 180 календарних днів з моменту надання суми позики, тобто позика мала бути повернута до 2 грудня 2019 року.
Станом на 6 травня 2019 року позичальник не повернув позивачу передбачену договором суму коштів в повному обсязі.
Ухвалою Краматорського міського суду Донецької блаті від 28 травня 2019 року відкрито провадження по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 від імені якого діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики грошових коштів, в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 14 червня 2019 року підготовче судове засідання по вказаній цивільній справі відкладено до 31 липня 2019 року.
Ухвалою суду від 31 липня 2019 року підготовче судове засідання по вказаній цивільній справі закрито та справа призначена до судового розгляду по суті на 16 серпня 2019 року.
Представник позивача- ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву в якій просив розглядати справу у його відсутності, просив позовну заяву задовольнити, проти винесення заочного рішення суду не заперечував.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяву про розгляд справи за його відсутності не надала та про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав. Приймаючи до уваги думку представника позивача, який не заперечував проти заочного вирішення справи, суд ухвалив рішення про заочний розгляд справи відповідно до положень ст. ст. 280-283 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів.
Розглянувши матеріали справи, суд встановив:
Правовідносини по даній справі регулюються Цивільним Кодексом.
Приписами ч. 1 ст. 1046 ЦК України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
На підтвердження укладення договору позики та його умов, відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 2 липня 2014 року у справі № 6-79цс14, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг.
Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Така ж правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 18 вересня 2013 року за наслідками розгляду цивільної справи № 6-63цс13.
Отже, у разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.
Для правильного застосування вищевказаних положень законодавства необхідно встановити реальну природу правовідносин між сторонами, факт укладення договору позики із зазначенням істотних умов для такого виду правовідносин, на виконання якого було видано борговий документ, що підтверджує фактичну передачу коштів, а також встановити інші обставини зокрема щодо виконання договору позики позичальником.
Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Пунктом 4.1 договору передбачено, що строк повернення позики становить 180 календарних днів з моменту надання суми позики, тобто позика мала бути повернута до 2 грудня 2019 року.
Зазначені розписки містить час отримання коштів, суму отриманих коштів та строк повернення.
Наявність у позивача боргових розписок підтверджують укладення договору позики між сторонами та прийняття кожним із них відповідних зобов`язань, а також факт передачі грошової суми позичальнику.
В судовому засіданні не встановлено обставин, які б свідчили про те, що вищевказані розписки написані не відповідачем, а іншою особою, що договір позики між позивачем та відповідачем був укладений не добровільно, та мали місце при його укладенні обман, насильство, тяжкі обставини.
Суд також вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати пов`язані з розглядом даної цивільної справи у вигляді судового збору в сумі 9989 грн.20 коп.
Керуючись ст.ст.1,2,4,12,76,78,81,82,95,141,263-268,354,355 ЦПК України, ст. ст. 1046, 1047, 1049 ЦК України,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 від імені якого діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики грошових коштів- задовольнити .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду через Краматорський міський суд Донецької області (Перехідні положення п.п. 15.5, 15), протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя В.К.Демидова