Справа № 348/776/18
Провадження № 22-ц/4808/118/19
Головуючий у 1 інстанції Міськевич О.Я.
Суддя-доповідач Девляшевський
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Девляшевського В.А.,

суддів: Пнівчук О.В., Фединяка В.Д.,

секретаря Мельник О.В.,

з участю: позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Голови селищної ради смт. Делятин Надвірнянського району ОСОБА_3, заступника начальника управління - начальника відділу Держгеокадастру у Надвірнянському районі ОСОБА_4, начальника головного управління Держгеокадастру Івано-Франківської області ОСОБА_5 про відшкодування збитків та моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Надвірнянського районного суду, ухвалене суддею Міськевич О.Я. 10 жовтня 2018 року, повний текст якого складено 12 жовтня 2018 року, а також за апеляційною скаргою селищного голови Делятинської селищної ради об'єднаної територіальної громади Надвірнянського району на додаткове рішення Надвірнянського районного суду, ухвалене суддею Міськевич О.Я. 05 листопада 2018 року,

в с т а н о в и в:

У квітні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Голови селищної ради смт. Делятин Надвірнянського району ОСОБА_3, заступника начальника управління начальника відділу Держгеокадастру у Надвірнянському районі ОСОБА_4 та начальника головного управління Держгеокадастру Івано-Франківської області ОСОБА_5 з позовом про відшкодування збитків та моральної шкоди. Позовні вимоги були мотивовані тим, що відповідачі протягом двох років жодним чином не відреагували на його неодноразові звернення щодо врегулювання земельного спору між ним та ОСОБА_6, який зруйнував межі належної йому земельної ділянки. Такою бездіяльністю відповідачі спричинили йому матеріальні збитки, зокрема: голова Делятинської селищної ради ОСОБА_3 - 6 000 грн, начальник відділу Держгеокадастру у Надвірнянському районі ОСОБА_4 та начальник головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області ОСОБА_5 - по 4 000 грн. Також, зазначив ОСОБА_2, йому завдано моральної шкоди у розмірі, яка становить половину від зазначених вище розмірів матеріальної шкоди. Посилаючись на вищенаведене та уточнюючи позовні вимоги, просив визнати незаконною бездіяльність відповідачів та стягнути із відповідачів зазначені розміри матеріальної та моральної шкоди.

Рішенням Надвірнянського районного суду від 10 жовтня 2018 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Постановлено визнати протиправною бездіяльність голови селищної ради смт. Делятин Надвірнянського району ОСОБА_3 при вирішенні земельного спору за заявою ОСОБА_2 від 19.09.2016 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням цього ж суду від 05 листопада 2018 року вирішено питання розподілу судових витрат. Постановлено стягнути з Делятинської селищної ради Об'єднаної територіальної громади Надвірнянського району на користь держави 704,80 грн судового збору.

Не погоджуючись із рішенням Надвірнянського районного суду від 10 жовтня 2018 року, позивач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій посилається на порушення судом норм процесуального права. Зокрема, зазначає позивач, судом за клопотаннями відповідачів неодноразово відкладались судові засідання, хоча такі клопотання належним чином не були обґрунтовані ними. Крім того, суд першої інстанції приймав до уваги подані відповідачами письмові документи, які не відповідали вимогам чинного ЦПК України. Такими діями, на думку ОСОБА_2, суд надав перевагу відповідачам. Не погоджується позивач також і з висновком суду про відсутність доказів наявності шкоди та причинного зв'язку між протиправними діями та шкодою, оскільки він неодноразово звертався до відповідачів за захистом свого порушеного права, однак у зв'язку із бездіяльністю останніх він й надалі продовжує нести матеріальні збитки, пов'язані із простоєм земельної ділянки, які він кваліфікує як упущену вигоду. Апелянт ОСОБА_2 звертає увагу суду й на те, що розмір завданих йому матеріальних збитків у заявлених позовних вимогах відповідає принципу розумності, оскільки визначити реальний розмір таких збитків неможливо. Крім того, позивач вказує на те, що на даний момент за дії голови Делятинської ОТГ ОСОБА_3, який був чинним головою ОТГ на момент виникнення спірних правовідносин, не повинен відповідати чинний голова ОСОБА_7 Посилаючись на вищенаведене, ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його позову в повному обсязі.

З апеляційною скаргою на додаткове рішення Надвірнянського районного суду від 05 листопада 2018 року звернувся селищний голова Делятинської селищної ради об'єднаної територіальної громади Надвірнянського району. Апелянт вказує на те, що Делятинська селищна рада Об'єднаної територіальної громади є органом місцевого самоврядування, бюджет якого затверджується відповідно до норм ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» і кошти спрямовуються на забезпечення життєдіяльності жителів громади та задоволення їх соціальних, культурних, освітніх, медичних та інших потреб, а тому стягнення з селищної ради судового збору в сумі 704,80 грн завдасть шкоди бюджету селищної ради. Натомість, зазначив апелянт, дані кошти могли б бути використані для матеріальної допомоги одиноким малозабезпеченим громадянам чи лікування дітей. Посилаючись на вищенаведене, голова Делятинської селищної ради ОТГ Надвірнянського району просить додаткове рішення скасувати.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 голова Делятинської селищної ради ОСОБА_7 зазначив, що в діях голови Делятинської селищної ради ОСОБА_3 та його підлеглих відсутні порушення норм чинного законодавства у галузі регулювання земельних відносин, оскільки останній разом із постійно діючою комісією з питань містобудування, будівництва, земельних відносин та охорони навколишнього середовища відреагував на заяву ОСОБА_2 про порушення його законних прав на користування земельною ділянкою із виїздом на місце та надав рекомендації для подальшого усунення правопорушень. Крім того, голова селищної ради ОСОБА_7 вважає позовні вимоги ОСОБА_2 безпідставними, оскільки позовна заява не містить посилань на норми законодавства в галузі земельних відносин, які порушені попереднім селищним головою Делятинської селищної ради ОСОБА_3, відсутні докази завдання збитків позивачу, отримання ним фізичних і душевних страждань, приниження честі та гідності як фізичної особи. Посилаючись на вищенаведене, просить апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Правом подачі відзиву на апеляційну скаргу селищного голови Делятинської селищної ради об'єднаної територіальної громади Надвірнянського району на додаткове рішення Надвірнянського районного суду від 05 листопада 2018 року скористався також і позивач ОСОБА_2, зазначивши, що питання розподілу судових витрат покладає на розсуд суду.

В судовому засіданні ОСОБА_2 апеляційну скаргу з вищенаведених мотивів підтримав, додатково вказавши, що у зв'язку із бездіяльністю відповідачів він не має можливості використовувати належну йому земельну ділянку за призначенням. Пояснив, що, звертаючись до селищної ради із заявами, він мав на меті в порядку досудової підготовки отримати документальні докази порушення суміжним землевласником його прав та законних інтересів, фіксування селищною радою факту порушення його власності. Крім того, позивач вважає, що співвідповідачі - органи Держгеокадасту зобов'язані були проконтролювати виконання селищним головою ОСОБА_3 своїх зобов'язань щодо вирішення земельного спору за його заявою. А тому, оскільки жоден із відповідачів не вирішив за його заявою земельний спір, вважає свої позовні вимоги обґрунтованими та просить позов задовольнити в повному обсязі.

Представники Делятинської селищної ради об'єднаної територіальної громади Надвірнянського району та Заступник начальника управління начальник відділу Держгеокадастру у Надвірнянському районі в судове засідання не з'явилися, хоч судові повідомлення були вручені їм завчасно. Отже, є правові підстави для розгляду справи у відсутності зазначених представників відповідачів.

Не з'явився в судове засідання також і начальник Головного управління Держгеокадастру Івано-Франківської області ОСОБА_5, однак представник цього управління подав заяву про неможливість його участі у справі у зв'язку із звільненням з посади 03 жовтня 2018 року. За таких обставин апеляційний суд вважає за можливе розгляд справи провести без участі відповідача.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає до задоволення, а апеляційну скаргу селищного голови Делятинської селищної ради об'єднаної територіальної громади Надвірнянського району слід задовольнити з таких підстав.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції вважав, що в діях голови селищної ради смт. Делятин Надвірнянського району ОСОБА_3 як посадової особи органу місцевого самоврядування при вирішенні земельного спору за заявою ОСОБА_2 було допущено бездіяльність, яка полягала у невинесенні остаточного рішення по земельному спору, не зафіксовано факт порушення прав позивача, що призвело до порушення його прав як землевласника. Разом з тим, суд першої інстанції у зв'язку із відсутністю доказів наявності спричиненої позивачу матеріальної шкоди та обґрунтованості розміру моральної шкоди, прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в цій частині.

З належністю даного спору загальним судам і з наведеними висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд з огляду на таке.

При вирішенні питання щодо компетенції суду враховано критерій суб'єктного складу спірних правовідносин, одним з яких є участь суб'єкта владних повноважень, характер правовідносин, яз яких виник спір, і кінцеву мету пред'явлення позову - захист права власності на земельну ділянку в порядку цивільного судочинства (ст.15 ЦПК України) у спосіб, характерний для приватноправових відносин. Про такий підхід і критерії розмежування спорів зазначено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 18 квітня 2018 року (справа № 707/1580/15-ц) та від 29 серпня 2018 року (справа №623/2207/16-а).

Спірні правовідносини щодо володіння, користування і розпорядження землею регулюються приписами Земельного кодексу України, а також прийнятими відповідно до нього нормативно-правовими актами.

Статтею 159 ЗК України визначено порядок розгляду земельних спорів органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Із змісту зазначеної норми права вбачається, що земельні спори розглядаються органами вико¬навчої влади з питань земельних ресурсів та органами місцевого самоврядуван¬ня на підставі заяви однієї із сторін у тижневий строк з дня подання заяви. За результатами розгляду такої заяви орган місцевого самоврядування приймає рішення, у якому визначає порядок його виконання. При цьому, прийняте рішення передається сторонам у триденний строк з дня його постановлення.

Із змісту позовних вимог ОСОБА_2 та матеріалів справи вбачається, що позивач 19 вересня 2016 року та повторно 04 вересня 2017 року звертався до Голови селищної ради смт. Делятин для вирішення земельного спору, який виник між ним та суміжним землекористувачем ОСОБА_6 з приводу порушення останнім межі належної йому земельної ділянки (а.с.5, 7). Однак, голова селищної ради ОСОБА_3, як посадова особа органу місцевого самоврядування, не вжив заходів до ухвалення остаточного рішення по зазначеному земельному спору в порядку ст.159 ЗК України та не зафіксував факт порушення прав позивача.

З огляду на вищезазначене, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позовну вимогу ОСОБА_2 та визнав протиправною бездіяльність голови селищної ради ОСОБА_3 при вирішенні його земельного спору.

Також апеляційний суд погоджується і з висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 стосовно відшкодування матеріальної та моральної шкоди, оскільки будь-яких належних та допустимих доказів спричинення йому такої шкоди позивачем не надано.

З аналогічних підстав апеляційний суд відхиляє твердження ОСОБА_2 про те, що із-за бездіяльності селищного голови він не має змоги використовувати земельну ділянку за призначенням та продовжує нести матеріальні збитки, пов'язані із простоєм земельної ділянки, які він кваліфікує як упущену вигоду, оскільки реального розміру упущеної вигоди, передбаченої п.2 ч.2 ст. 22 ЦК України, ним суду не наведено.

Крім того, апеляційний суд зауважує, що за змістом ст.1174 ЦК України матеріальна відповідальність за шкоду, спричинену рішеннями, діями або бездіяльністю посадових осіб органу державної влади, органу місцевого самоврядування, наступає у цих органів. До участі в даній справі Делятинська селищна рада в якості відповідача не була залучена. Отже, навіть за доведеності вини голови селищної ради у спричиненні позивачу матеріальних і моральних збитків та їх розміру, кошти в користь ОСОБА_2 на відшкодування шкоди судом в даному випадку не могли бути стягнуті.

Апеляційний суд відхиляє також і доводи ОСОБА_2 про те, що співвідповідачі - посадові особи органів Держгеокадасту повинні були проконтролювати виконання селищним головою ОСОБА_3 своїх зобов'язань щодо вирішення земельного спору за його заявою, оскільки за змістом п.4 ст. 158 ЗК України контроль за органом місцевого самоврядування стосовно вирішення ним земельних спорів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства в межах населеного пункту - до компетенції органів Держгеокадастру не входить. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, тобто органи Держгеокадастру, вирішують земельні спори щодо меж земельних ділянок за межами населених пунктів, розташування обмежень у використанні земель та земельних сервітутів.

Що ж стосується законності ухвалення судом першої інстанції додаткового рішення про стягнення із Делятинської селищної ради Об'єднаної територіальної громади Надвірнянського району судового збору, то апеляційний суд вважає, що дане рішення підлягає до скасування з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За змістом ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Апеляційний суд зауважує, що Делятинська селищна рада Об'єднаної територіальної громади Надвірнянського району у даному спорі не є стороною, а тому підстав для стягнення з неї судового збору в дохід держави немає.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення, на думку колегії суддів, відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Приймаючи до уваги вище викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції в даній справі ухвалив оскаржуване рішення з дотриманням вимог норм матеріального і процесуального права. Доводи апелянта правильності висновків суду першої інстанції не спростовують. Тому підстав для скасування основного рішення немає.

Разом з тим, у зв'язку із відсутністю підстав для стягнення з Делятинської селищної ради ОТГ Надвірнянського району судового збору, додаткове рішення суду підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Надвірнянського районного суду від 10 жовтня 2018 року в даній справі - без змін.

Апеляційну скаргу селищного голови Делятинської селищної ради об'єднаної територіальної громади Надвірнянського району задовольнити. Додаткове рішення Надвірнянського районного суду від 05 листопада 2018 року про стягнення судового збору скасувати.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного її тексту.

Повний текст постанови складено 04 лютого 2019 року.

Суддя-доповідач: В.А. Девляшевський

Судді: О.В. Пнівчук

В.Д. Фединяк