ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/726/19Головуючий по 1 інстанції
Категорія: 305030000 Гудзенко В. Л.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2019 року м. Черкаси:

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т.Л.
суддіГончар Н.І., Сіренко Ю.В.

учасники справи:

позивач (скаржник) Адвокатське об`єднання «Гапоненко Роман і партнери»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу позивача на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 09.09.2019 (повний текст складено 09.09.2019, суддя в суді першої інстанції Гудзенко В.Л.) у цивільній справі за позовом Адвокатського об`єднання «Гапоненко Роман і партнери» до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів,

в с т а н о в и в :

02.05.2019 Адвокатське об`єднання «Гапоненко Роман і партнери» звернулося до суду з позовом, яким просило стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти в сумі 21517,09 грн., з яких 21401,00 грн. сума безпідставно отриманих грошових коштів, 116,09 грн. 09 проценти за користування чужими грошовими коштами.

В обґрунтування вказано на те, що Адвокатське об`єднання «Гапоненко Роман і партнери» помилково здійснило перерахування грошових коштів на суму 21401,00 грн. на користь ОСОБА_1 згідно банківської відомості від 05.02.2019 АТ «ОТП Банк». Згідно вимог ст.1212 ЦК України у відповідача відсутні підстави для отримання і зберігання перерахованих коштів.

01.04.2019 позивачем направлено вимогу №06-89 від 29.03.2019 про повернення безпідставно отриманих грошових коштів, однак на сьогодні її не задоволено. 15.04.2019 позивачем отримано відповідь на цю вимогу, в якій ОСОБА_1 визнає факт отримання грошових коштів в сумі 21401,00 грн., але зазначає підставу отримання грошових коштів як «відсотки по справі ФГ «Західний Буг Юнака ОСОБА_2 »». Насправді у відомості, яка завірена банківською установою, зазначена підстава зовсім інша - поворотна матеріальна допомога.

Таким чином відповідач безпідставно користується чужими грошовими коштами, які має повернути власнику, та сплатити проценти за користування ними згідно ст.1214 ЦК України.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 09.09.2019 позовні вимоги у справі залишено без задоволення з посиланням на те, що між сторонами справи існували трудові відносини, позивачем систематично сплачувалися на заробітну картку відповідача кошти із зазначенням платежу «поворотна матеріальна допомога». Крім того, сплата спірних коштів відбулася добровільно та за відсутності рахункової помилки з боку платника, отже відсутні правові підстави для їх повернення як безпідставно отриманих.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач 21.10.2019 через віддання поштового зв`язку подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та новим рішенням задовольнити позовні вимоги у справі. Вказує на доводи, аналогічні викладеним у позовній заяві, та на правовий висновок ВС від 30.08.2018 у справі №334/2517/16-ц.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача адвокат Р.А. Кузьмич-Браток вказав на необґрунтованість доводів скаржника у справі та правильність висновків суду першої інстанції, адже спірні кошти відповідач отримала як заробітну плату від роботодавця.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

При розгляді справи встановлено, що згідно банківської відомості №14 від 05.02.2019 АТ «ОТП Банк» позивач Адвокатське об`єднання «Гапоненко Роман і партнери» здійснило перерахування грошових коштів в сумі 21401,00 грн. відповідачу ОСОБА_1 із позначкою «поворотна матеріальна допомога».

29.03.2019 позивач надіслав відповідачу вимогу, в якій просив повернути як безпідставно отримані вищевказані грошові кошти, яка задоволена не була.

Як вбачається з матеріалів справи шляхом об`єднання адвокатів ОСОБА_3 С ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 27.06.2018 було створено Адвокатське об`єднання «Гапоненко Роман і партнери», керуючим партнером було обрано ОСОБА_6

Статутом АО « ОСОБА_7 і партнери» та Положенням про визначення умов оплати праці партнерів та адвокатів визначено, що АО « ОСОБА_7 і партнери» виплачує партнерам і адвокатам за виконану ними роботу винагороду заробітну плату та додаткову заробітну плату, що розраховується у відсотках виходячи з розміру гонорару, отриманого АО « ОСОБА_7 і партнери» на підставі договорів про надання правової допомоги укладених з клієнтами, на виконання умов яких партнер Адвокатського об`єднання та / або адвокат надає правову допомогу.

Заробітну плату та виплати, що входять до її структури, АО « ОСОБА_7 і партнери» сплачувало відповідачу шляхом перерахування коштів на її зарплатну картку. Банківський рахунок відповідача було відкрито АТ «ОТП Банк» в грудні 2015 року у відповідності до Генерального договору про обслуговування зарплатного проекту з використанням міжнародних платіжних пластикових карток від 10.12.2015, що укладений між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Міжнародна юридична компанія « ОСОБА_7 і партнери».

При цьому відповідач з 01.08.2011 працювала у ТОВ «Міжнародна юридична компанія «Гапоненко ОСОБА_8 і партнери».

Як вбачається зі звіту-рахунку за період з 26.10.2015 по 05.06.2019 ОСОБА_6 систематично перераховував на зарплатну картку відповідача поворотну матеріальну допомогу.

Позивач вважає, що кошти, перераховані відповідачу згідно банківської відомості №14 від 05.02.2019 у сумі 21401,00 грн. є безпідставно отриманими, отже мають бути повернуті власнику зі сплатою відсотків за їх користування.

Такими є фактичні обставини, встановлені судом при розгляді цієї справи. Правовідносини, які виникли між сторонами справи на їх підставі, мають наступне правове регулювання.

Відповідно до положень ст.1212 ЦК України, якими позивач обґрунтовує свої вимоги у справі, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Також згідно ст.1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.

За змістом ст.1212 ЦК України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення та його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, зокрема внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені в ч.2 ст.11 ЦК.

Тобто в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст.1212 ЦК можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 03.06.2015 у справі №6-100цс15 та підтверджена Верховним Судом у постанові від 05.12.2018 у справі №367/6344/16-ц.

У даній справі судом встановлено, що між сторонами існували трудові відносини (що скаржником під сумнів не ставиться), позивачем систематично сплачувалися на заробітну картку відповідача кошти із зазначенням платежу «поворотна матеріальна допомога», отже вести мову про те, що саме платіж від 05.02.2019 є таким, що свідчить про перерахування відповідачу коштів без належної правової підстави не можна, адже наявні у справі докази свідчать про наявність підстав для твердження про багаторазові розрахунки між сторонами у справі, які мають характер виплати заробітної плати.

Спірна виплата коштів відбувалася добровільно та за відсутності рахункової помилки зі сторони позивача, а також без недобросовісних дій відповідача, що скаржник у справі під сумнів не ставить, отже згідно вищенаведених положень ст.1215 ЦК України зазначені кошти поверненню як безпідставно отримані не підлягають.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином висновки суду першої інстанції в цій справі є правильними.

Апеляційні доводи скаржника в цій справі не спростовують фактів, що встановлені при судовому розгляді, адже не свідчать про те, що спірні кошти було переведено на банківський рахунок відповідача не у рамках оплати її праці та те, що при розрахунку платником було допущено математичну помилку.

Скаржник у своїй апеляційній скарзі не навів інших доводів, які б не отримали оцінку при розгляді справи в суді першої інстанції.

За обставин цієї справи правовий висновок ВС від 30.08.2018 у справі №334/2517/16-ц, на який вказує скаржник, не спростовує правильності висновків суду в цій справі, адже ВС надавав оцінку застосуванню норм ст.1212 ЦК України за інших фактичних обставин встановлення судовим рішенням, яке набрало законної сили, факту відсутності укладення договору між сторонами на виконання якого були сплачені грошові кошти.

Одночасно апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції помилково вирішив не відшкодовувати витрати відповідача на правничу допомогу за рахунок позивача, посилаючись на їх необґрунтованість, адже ці витрати належним чином підтверджується поданими доказами, які долучено до відзиву відповідача договором про надання правової допомоги від 19.04.2019 та додатковою угодою від 21.08.2019 до нього, а також актами наданих послуг, датованих вереснем 2019 року, та квитанціями про оплату, однак в подальшому, своїм додатковим рішення від 01.10.2019 року розглянув це питання і та стягнув судові витрати у справі на користь відповідача.

Апеляційний суд враховує, що у своєму відзиві відповідач просила відшкодувати її витрати на правничу допомогу за рахунок позивача.

При цьому, згідно п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 09.09.2019 у даній справі слід змінити, скасувавши в частині залишення без задоволення вимог відповідача про відшкодування за рахунок позивача понесених витрат на правничу допомогу, у зв`язку з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Оскільки вказане питання щодо стягнення судових витрат за розгляд даної справи вже є вирішеним згідно до додаткового рішення у цій справі від 01.10.2019 року, яке є невід`ємною частиною даного основного рішення по справі, тому колегія суддів не виносить нового рішення в цій частині з метою недопущення їх подвійного стягнення з позивача на користь відповідачки.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 09.09.2019 у цивільній справі за позовом Адвокатського об`єднання «Гапоненко Роман і партнери» до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів змінити, скасувавши в частині залишення без задоволення вимог відповідача про відшкодування за рахунок позивача понесених витрат на правничу допомогу.

У решті рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 09.09.2019 у цій справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 18.12.2019.

Суддя-доповідач

Судді