Справа № 647/3348/19
№ провадження 2-з/647/8/2019
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2019 року Бериславський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого судді: Кириленко М.О.

за участю секретаря: Полозок Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Бериславі Херсонської області заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви,

встановив:

16.12.2019 року заявник звернувся до суду з заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, посилаючись на те, що він з 2009 року офіційно являється стороною діючого договору про користування електричною енергією за № 198/011, який 25 грудня 2009 року, між ним, ОСОБА_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 , з одного боку та енергопостачальною компанією ВАТ «Херсонобленерго», в особі начальника Бериславського РЕЗ і ЕМ Олійника В.В., що діяв на підставі Статуту компанії та Довіреності №07/156809 від 02.01.2009 року і далі іменуємим Енергопостачальник, з іншого боку, уклали цей договір про користування електричною енергією. Цей договір складено у двох примірниках, один з них зберігається у Енергопостачальника, а другий у Споживача. 13 листопада 2019 року приблизно о 13 годині 30 хвилин ОСОБА_1 прийшов до свого помешкання і виявив, що до нього повністю припинено електропостачання, шляхом від`єднання на опорі магістральної ЛЕП електропроводу що живить електрикою адресу мого домоволодіння. Хто так вчинив відразу встановити було неможливим, так як особи що виконали ці роботи нікому, ніяким чином, не повідомили та не залишили ніякої інформації та/або документів про те, хто виконав ці роботи, з яких підстав та куди треба звертатись споживачу для вирішення питань про його поновлення. У телефонному режимі, через Бериславське відділення Новокаховського РЕЗ і ЕМ ним було з`ясовано, що постачання електроенергії до його помешкання припинено працівниками Новокаховського РЕЗ і ЕМ з причин недопущення споживачем уповноважених представників електропостачальника до розрахункових засобів комерційного обліку електричної енергії, що розташовані на території споживача. ОСОБА_1 , як споживачу електроенергії, про наміри Новокаховського РЕЗ і ЕМ, вчинити дії по припиненню постачання електрики до його домоволодіння, а також про ніби встановлений енергопостачальником факт наявності підстав для вчинення вказаних дій, до моменту його припинення, нічого не було відомо. Будь-якого повідомлення або попередження від Новокаховського РЕЗ і ЕМ, про існування до споживача (тобто до мене) якихось спірних питань які необхідно вирішити або про наміри, у разі невиконання якихось умов до якогось терміну, припинити електропостачання до мого домоволодіння, йому не надходили. Дії по припиненню постачання електрики до домоволодіння ОСОБА_1 , не говорячи про законність підстав для вчинення таких дій, здійснені у спосіб, що грубо порушує умови діючого договору про користування електричною енергією за № 198/011 від 25 грудня 2009 року, встановлений розділом VII Правил роздрібного ринку електричної енергії (далі - ПРРЕЕ) порядок про умови та порядок припинення та відновлення постачання електричної енергії споживачу, є грубим порушенням моїх прав, свобод та законних інтересів. Проблема поновлення енергопостачання не вирішується. Тільки від 25 листопада за № 58-061138-13 за підписом пана ОСОБА_2 ОСОБА_1 надіслано листа незрозумілого для мене змісту, висновків і незаконних вимог, в якому пропонується мені поновити енергопостачання в незаконний спосіб. Дана заява про забезпечення позову стосується вирішення його соціальних прав та ні в якій мірі не стосується вартості майна, на яке вимагається накладення арешту або майнових наслідків від заборони відповідачеві вчиняти певні дії. Заходи до забезпечення позову у виді зобов`язання на період розгляду судом спірних питань, вжити заходів по невідкладному відновленню енергопостачання до адреси його домоволодіння не мають наслідком часткового або повного припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання та не може призвести до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості. Необхідність термінового забезпечення позову полягає в тому, що відповідно версії відповідача порушення споживачем відбулося 19 серпня 2019 року, а припинення енергопостачання йому відбулося майже через 3 місяці, 13.11.2019 року коли на вулиці вже був листопад. З урахуванням наведеного, надання відповідачеві зобов`язання поновити енергопостачання до оселі ОСОБА_1 на період судового розгляду спірних питань не тягне за собою припинення його господарської діяльності, знищення його майна, заборона користування ним або зменшення його цінності, тому підстави для не задоволення заяви про забезпечення позову відсутні.

При поданні заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник просив звільнити його від сплати, посилаючись на скрутне матеріальне становище, що підтверджується відомістю про доходи, довідкою про склад сім`ї та місце реєстрації особи.

Відповідно до пункту 1 частини першої та частини другої статті 8 Закону України Про судовий збір, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше, ніж до ухвалення судового рішення у справі, за таких умов, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору на підставі ч.2 ст.8 Закону України «Про судовий збір».

Дослідивши заяву про забезпечення позову та додані до неї документи, суддя дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Забезпечення позову - це вжиття судом, в провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом про присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення. Інститут забезпечення позову врегульований статтями 149-158 ЦПК України і спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Ним усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 ЦПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову № 9 від 22.12.2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується шляхом, зокрема, накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, заборони вчинення певних дій.

Відповідно до ч. ч. 5-7 ст. 153 ЦПК України, залежно від обставин справи, суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову, підстави його обрання та вирішує питання про зустрічне забезпечення.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки сторони позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Відповідно, заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, у тому числі для запобігання потенційним труднощам щодо подальшого виконання такого рішення.

Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Позивач жодним чином не обґрунтував, як саме невжиття заходу забезпечення позову, про який він просить, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Із зазначених заявником обставин суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування вказаних заявником заходів забезпечення позову, виходячи з наступного:

Згідно п.84 ч.1 ст.1 та ст.4 Закону України «Про ринок електричної енергії» споживачем є фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, або юридична особа, що купує електричну енергію для власного споживання. Учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються такі види договорів, зокрема про постачання електричної енергії споживачу. Оскільки, у випадку задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд фактично передчасно вирішить питання по суті позовних вимог, зокрема щодо підключення житлового будинку, який належить позивачу, до мережі електропостачання, яке має відбуватися виключно на договірних засадах між споживачем та електропостачальником. Фактично заявник у заяві про забезпечення позову просить розглянути спір по суті і задовольнити частину позовних вимог, що є неприпустимим, що було б виходом за межі процесуальної дії (застосування заходу забезпечення) та порушило б принцип змагальності сторін.

Крім того, заявник не обґрунтував в чому саме полягає ризик неможливості виконання рішення про задоволення позову або суттєве ускладнення виконання такого рішення про задоволення позову у разі, якщо не буде застосовано вказані заходи забезпечення позову або окремий з них.

Таким чином, вказані заявником заходи забезпечення позову є неспівмірними із заявленими позовними вимогами, не є необхідними, а тому відсутні підстави для задоволення заяви і для застосування вказаних заявником заходів забезпечення позову або окремого з них.

Позивач просить забезпечити позов шляхом зобов`язання відповідача підключити електропостачання до домоволодіння АДРЕСА_1 . Вказаний захід забезпечення позову буде фактичним вирішенням вказаного спору без розгляду справи по суті.

З огляду на те, що заява про забезпечення позову не містить посилання на беззаперечні мотиви, за якими ОСОБА_1 вважає, що захист його прав, свобод та інтересів буде неможливим без вжиття відповідних заходів, а тому суд дійшов до висновку, що в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.151, 153 ЦПК України, суд

постановив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви відмовити.

Копії ухвали направити заявнику для відома.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів може бути подана апеляційна скарга із врахуванням п. 15.5 розділу ХII «Перехідні положення» ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, до Херсонського апеляційного суду через Бериславський районний суд Херсонської області.

Суддя М. О. Кириленко