Справа № 183/532/19
№ 2/183/1794/19
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 грудня 2019 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючої судді Сороки О.В.,
секретаря судового засідання Пащенко А.С.,
розглянувши, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені (неустойки) за прострочення аліментів,-
В обґрунтування свого позову ОСОБА_3 зазначає, що рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 травня 2011 року присуджено стягувати з ОСОБА_2 аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частки всіх видів заробітку, щомісячно, з дні пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.
19.03.2015 року відповідача було засуджено Новомосковськи міськрайонним судом Дніпропетровської області за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України.
Ухвалою суду 18.02.2019 року відкрите провадження у справі (а.с. 26).
Представник позивача до початку розгляду справи по суті звернулася до суду з заявою про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала.
Відповідач в судове засідання не з`явився без поважних причин, вважається таким, що повідомлений належним чином про дату, час і місце судового засідання, відзив на позовну заяву не подав, тому у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд з погодження позивача, провів заочний розгляд справи.
На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.
Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 травня 2010 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частки всіх видів заробітку відповідача, однак не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 21.01.2010 року і до досягнення дитиною повноліття, про що свідчить подана копія виконавчого листа у справі № 2-2023/10 (а.с.16).

Матеріалами справи стверджується, що виконавчий лист з примусового виконання вказаного рішення суду знаходиться на виконанні в Новомосковськом міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.

Так, на момент звернення позивача до суду з позовом, останньою подано розрахунок заборгованості зі сплати аліментів на утримання дочки ОСОБА_4 . Розмір заборгованості станом на 01.01.2019 року складав - 65140,96 грн. (а.с. 13-15).

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність спору між сторонами з приводу наявності підстав для нарахування пені (неустойки) за прострочення сплати аліментів, визначених судом, та її розміру. До спірних правовідносин суд вважає за необхідне застосувати наступні норми Закону.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Частиною 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року визначено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.141 СК України, батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей.

За ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до ч.1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За правовою природою аліментні зобов`язання це періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачувати щомісяця і несвоєчасна сплата яких передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені). Оскільки неустойка у вигляді пені обчислюється у відсотках від суми невиконаних або неналежно виконаних зобов`язань, які виникають у боржника щомісяця, то й пеня має триваючий характер і обчислюється за прострочення кожного зобов`язання окремо.

Згідно роз`яснень, викладених в п.22 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, передбачена ст.196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК умов повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.

Так, неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі № 572/1762/15-ц. Крім того, відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі № 572/1762/15-ц, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:

p = (A1 х 1% х Q1)+(A2 х 1% х Q2)+……….(An х 1% х Qn), де:

p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;

A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;

Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Пеня за заборгованістю по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі ч.1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача, оскільки в судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що відповідач дійсно не сплачував аліменти на утримання своєї неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , внаслідок чого за період з січня 2010 року по 31.12.2018 року утворилася заборгованість у розмірі 65140,96 грн.

Виходячи з положень ст. 196 СК України, яка передбачає можливість стягнення пені у розмірі не більше 100% заборгованості, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача неустойку за прострочення зі сплати аліментів у розмірі 65140,96 грн.

Питання щодо судових витрат належить вирішити, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Керуючись ст. ст. 3, 5, 12, 77-82, 141, 258, 259, 264-265, 268 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені (неустойки) за прострочення аліментів,- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_3 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з січня 2010 року по 31.12.2018 року у розмірі - 65140,96 грн. (шістдесят п`ять тисяч сто сорок гривень, 96 копійок)

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 768 грн., 40 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Сорока О.В.