Справа № 127/2-3841/2009
Провадження 4-с/127/1/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2019 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Сичука М.М.,

за участю секретаря судового засідання Коровай А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_2, заінтересована особа ОСОБА_3,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою на дії державного виконавця Центрального відділу ДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області ОСОБА_2, заінтересована особа ОСОБА_3

Скарга мотивована тим, що Центральним відділом ДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання ОСОБА_4 (ВП 14049587).

14.12.2018 року ОСОБА_1 було отримано поштою постанови державного виконавця Микитюка М.О. по вказаному виконавчому провадженню від 21.09.2018 року, а саме постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання (всього чотири постанови).

В зазначених постановах державного виконавця зазначено, що у ОСОБА_1 утворилася заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої згідно розрахунку від 21.09.2018 року за період з 02.06.2009 по 31.08.2018 року в сумі 29064,00 грн., що перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, тобто до набрання 06.02.2018 року чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів» від 07.12.2017 року.

Скаржник вважає, що дії державного виконавця не відповідають вимогам закону, а винесені ним постанови підлягають до скасування.

В судовому засіданні ОСОБА_1 скаргу підтримав, просив задовольнити.

Державний виконавець Центрального відділу ДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечив проти задоволення скарги.

ОСОБА_3 в судове засідання не зявилась, однак повідомлялась належним чином.

Дослідивши матеріали скарги, а також матеріали виконавчого провадження, суд дійшов до висновку про задоволення скарги з таких підстав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюється іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Центральним відділом ДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання ОСОБА_4 (ВП 14049587).

Станом на 01.09.2018 року за даним виконавчим провадженням у ОСОБА_1 утворилась заборгованість 29064,80 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № 14049587.

21.09.2018 року державним виконавцем Центрального відділу ДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області ОСОБА_2 винесено ряд постанов, а саме: постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання.

Суд вважає, що застосування державним виконавцем зазначених обмежень є незаконним з огляду на таке.

Відповідно до ч. 9 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження" за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови:

1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Отже, підставою для винесення державним виконавцем наведених вище постанов є наявність заборгованості зі сплати аліментів на момент винесення, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці.

Статтю 11 цього Закону доповнено частиною четвертою, відповідно до якої строк обчислення заборгованості зі сплати аліментів для застосування заходів, передбачених пунктами 1-4 частин девятої, частиною чотирнадцятою статті 71 цього Закону, обчислюється з дня предявлення виконавчого документа до примусового виконання.

Проте, згідно зі ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Суд приймає до уваги те, що тимчасові обмеження в праві є обмеженням прав особи. Так, зокрема ст. 33 Конституції України особі гарантовано свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно п. 6 ст. 10 ЦПК України, , якщо суд доходить висновку, що закон чи інший правовий акт суперечить Конституції України, суд не застосовує такий закон чи інший правовий акт, а застосовує норми Конституції України як норми прямої дії.

Оскільки Законом України від 07.12.2017 року введені обмеження прав фізичної особи, зокрема, у праві виїзду за межі України та праві керування транспортними засобами, підставою для застосування котрих є наявність заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, ці обмеження можуть застосовуватись, якщо вказана заборгованість виникла тільки після 06.02.2018 року.

Застосування до боржника відповідальності, передбаченої чинною з 06.02.2018 року редакцією частину 9 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження», (в редакції з 28.08.2018 року) можливе тільки у випадку, коли така заборгованість (сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці) виникла після набуття чинності законом, який передбачає відповідальність, тобто після 06.02.2018 року, а не раніше.

А такої заборгованості станом на 21.09.2018 року у ОСОБА_1 не було (заборгованість, яка утворилася після 06.02.2018 року, станом на 21.09.2018 року складала один місяць (серпень 2018 року), а не чотири).

Аналізуючи викладене, суд приходить до переконання, що державний виконавець при винесені зазначених постанов не врахував конституційний принцип дії закону в часі, застосував закон, яким встановлена відповідальність, до правовідносин, які виникли до набрання чинності цим законом, що є незаконним.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

При розгляді справ за скаргами сторін виконавчого провадження на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні керуватись положеннями Конституції України, п. 6 ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, Законами України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Оскільки в судовому засіданні встановлено обґрунтованість скарги ОСОБА_1, суд визнає оскаржувані постанови державного виконавця від 21.09.2018 року неправомірними.

Для поновлення порушеного права заявника суд вважає за необхідне зобовязати державного виконавця скасувати вказані постанови.

Керуючись ст. 447-452 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_2, заінтересована особа ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Центрального відділу Державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_2 при винесенні ним постанов про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання від 21.09.2018 року по виконавчому провадженню № 14049587.

Зобовязати державного виконавця Центрального відділу Державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_2 усунути порушення прав ОСОБА_1, а саме: скасувати постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання від 21.09.2018 року по виконавчому провадженню № 14049587.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя