ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/808/19 Доповідач - Шевчук Г.М.
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2019 року м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Шевчук Г.М.

суддів - Міщій О. Я., Ткач З. Є.,

з участю секретаря - Романюк Х.Ю.

сторін: апелянта ОСОБА_1

представника ІНФОРМАЦІЯ_1 Мороз Т.П.

представника ІНФОРМАЦІЯ_2 Балібрух Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №607/15692/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 5 липня 2019 року, постановлену суддею Ромазан В.В. про відмову у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про відшкодування шкоди, визнання протиправним розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також заборону вчиняти дії,-

ВСТАНОВИВ:
У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про відшкодування шкоди, визнання протиправним розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також заборону вчиняти дії. В обгрунтування вимог посилається на те, що рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2018 року в адміністративній справі за його позовом до Управління праці та соціального захисту населення Козівської районної державної адміністрації, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, позов задоволено частково. Визнано бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 про не включення в списки для отримання грошової допомоги за 2017 рік ОСОБА_1 неправомірною. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 подати додатковий список на отримання грошової допомоги за 2017 рік до управління праці та соціального захисту населення Козівської районної державної адміністрації, включивши в нього ОСОБА_1 , а Управління праці та соціального захисту населення Козівської районної державної адміністрації зобов`язати виплатити йому дану допомогу. Оскільки, ІНФОРМАЦІЯ_3 керувався при складанні списку листом ІНФОРМАЦІЯ_2 від 10.03.2017 року, що не є нормативним актом, а через незаконні дії останніх позивач не отримав допомоги за 2016 рік, тому для ефективного захисту законних прав та інтересів позивача вважає, що необхідно стягнути з відповідачів суму, що відповідає розміру допомоги за 2016 рік, солідарно.

Внаслідок незаконних дій відповідачів цього зроблено не було, що призвело до спричинення моральної шкоди, розмір якої позивач визначає із наступного: розмір допомоги за 2019 рік мінус розмір такої за 2016 рік, тобто 1295-920=375 грн. А тому, просить стягнути із відповідачів вказану суму солідарно.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 5 липня 2019 року у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про відшкодування шкоди, визнання протиправним розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також заборону вчиняти дії відмовлено.

Роз`яснено позивачу його право на звернення до суду із вказаними позовними вимогами у порядку адміністративного судочинства..

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржувану ухвалу, та прийняти нову, якою визнати позовну заяву такою, що підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства, посилаючись на порушення судом норм процесуального права. Вказує на те, що суд помилково прийшов до висновку, що його позов не підлягає в порядку цивільного судочинства, оскільки спір виник із суб`єктом владних повноважень.

У відзиві на апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_3 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення. Посилається на те, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, спеціальний суб`єктивний склад цього спору, в якому однією зі сторін є фізична особа. Відповідно до ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв`язку із здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій. Оскільки позивач звернувся із вимогами про відшкодування шкоди, визнання протиправним розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_2 , та заборону вчиняти дії, які заявлені в одному провадженні і є публічно-правовим спором, ухвала суду про відмову у відкритті провадження є законною.

У судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав з мотивів, викладених в ній.

Представники ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 апеляційну скаргу заперечили. Ухвалу суду першої інстанції вважають законною та обгрунтованою.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта, надані ним на підтримку доводів апеляційної скарги, перевіривши відповідність оскаржуваної ухвали вимогам процесуального закону, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач звернувся з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому просить стягнути із відповідачів солідарно на його користь збитки у розмірі 920 гривень, моральну шкоду у розмірі 375 гривень, та визнати протиправним розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_2 у листі від 10.03.2017 року щодо витребування військовими комісарами ОРМВК заяв в учасників бойових дій на отримання ними разової грошової допомоги ветеранам війни, особам, на яких поширюється дія Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», заборонити ІНФОРМАЦІЯ_4 видавати розпорядження щодо витребування військовими комісарами ОРМВК заяв в учасників бойових дій на отримання ними разової грошової допомоги ветеранам війни, особам, на яких поширюється дія Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» без законних підстав.

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження по справі, суд виходив з того, що позовна заява не підлягає розглядові в судах в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до статтей 55, 124 Конституції України та статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд вправі відмовити у відкритті провадження у справі лише з тих підстав, які передбачені законом.

Такі підстави визначено у статті 186 ЦПК України.

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Частиною 1 статті 19 ЦПК України передбачено, що суди у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства) та суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

У пункті 2 частини 1 статті 4 цього Кодексу справу адміністративної юрисдикції визначено як публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Згідно пункту 17 частини 1 вказаної статті публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

До поняття публічної служби включають діяльність працівників усіх інституцій, які виконують публічні завдання, в тому числі державна служба.

З позовної заяви та доданих до неї письмових доказів вбачається, що позивачем, заявлено вимогу відшкодування шкоди, визнання протиправним розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також заборону вчиняти дії.

Отже, на думку колегії суддів, висновок суду про те, що дана заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства, не зважаючи на доводи апеляційної скарги, являється правильним.

Твердження апелянта про те, що за правовою природою правовідносини сторін відносяться до цивільних та регулюються нормами Цивільного кодексу України являються необґрунтованими і спростовуються змістом позовної заяви.

Інші доводи апеляційної скарги зводиться до помилкового тлумачення норм права, тому висновків суду не спростовують і не свідчать про порушення судом норм цивільного або цивільно-процесуального законодавства.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції стосовного того, що спір, який виник між сторонами, стосується підготовки та складання списків для отримання грошової допомоги особами, які є суб`єктами владних повноважень та до яких належить позивач, який просить визнати їх протиправними та заборонити їм вчиняти певні дії, тому має розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

Ухвала суду постановлена на повно з`ясованих обставинах справи з дотриманням норм процесуального права, а тому підлягає залишенню без змін, враховуючи, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду. Суд не допустив порушень процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування ухвали суду.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 381,382 ЦПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 05 липня 2019 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 20 серпня 2019 року.

Головуючий: Г.М. Шевчук
Судді: О.Я. Міщій
З.Є. ткач