РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 січня 2019 рокуКиївський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Бородіної Н.М.,
за участю секретаря Кострової О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Київське обєднане управління Пенсійного фонду України про встановлення фактів, що мають юридичне значення,
Заявник, ОСОБА_1, звернулась до суду із заявою, заінтересована особа Київське обєднань управління Пенсійного фонду України, про встановлення факту спільного проживання подружжя та перебування її на утриманні чоловіка.
В обґрунтування заяви зазначає, що вона перебувала у шлюбі із ОСОБА_2, вони проживали разом, вели спільне господарство та спільний бюджет. Заробітна плата чоловіка була основним джерелом доходу родини. 08.03.2018року чоловік помер. Заявник звернулась до пенсійного фонду для призначення пенсії у зв»язку з втратою годувальника, однак їй було відмовлено.
В судовому засіданні заявник підтримала подану заяву та просила задовольнити.
Заінтересована особа у судове засідання не зявився, надала заяву про розгляд справи за їх відсутності.
Вивчивши матеріали справи, вислухавши свідчення свідків, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню частково з таких підстав.
Судом встановлено, що з 11.10.1987 року заявник ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з ОСОБА_2М.( свідоцтво про шлюб ІІІ-ВЛ №303923 -а.с.6).
08.03.2018 року помер чоловік заявниці ОСОБА_2 (свідоцтво про смерть а.с.7).
Згідно листа пенсійного фонду, заявник ОСОБА_1 до 01.10 2017року отримувала пенсію 1433,37 грн., а після перерахунку з 01.01.2017року щомісяця отримує пенсію в розмірі 1691,48 грн.
Таким чином, суд приходить до висновку, що заробітна плата покійного чоловіка була основним джерелом засобів для існування та проживання подружжя.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Пунктом 2 частини 1 статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.
При вирішенні питання щодо встановлення вищевказаного факту суд приймає до уваги п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», де передбачено, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.
На підставі статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у звязку з втратою годувальника призначається: непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні. До членів сім'ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім'ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв'язку з втратою годувальника.
Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_3, ОСОБА_4 підтвердили той факт, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали спільно як подружжя.
Таким чином, судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 до моменту смерті свого чоловіка ОСОБА_2 перебувала на його утриманні, що підтверджується дослідженими в ході судового розгляду доказами, у зв'язку з чим суд вважає доведеним факт того, що заявник перебувала на утриманні свого чоловіка ОСОБА_2, який помер 08.03.2018р.
За таких обставин, оскільки встановлення факту перебування на утриманні має для заявниці юридичне значення і потрібне для призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника, суд вважає за необхідне встановити факт перебування ОСОБА_1 Миколаївни18.07.1958р.н. на утриманні її чоловіка ОСОБА_2, померлого 08.03.2018р.
Що стосується вимог заявника про встановлення факту спільного проживання заявника з померлим чоловіком, суд зазначає наступне.
Згідно п.2.11 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" - за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім'ї, приймаються довідки або інші документи про склад сім'ї, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання (реєстрації) особи, зокрема органом місцевого самоврядування, або документ про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), виданий згідно із вимогами статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».
У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку.
Тобто наявність встановленого факту перебування на утриманні померлого годувальника, є однією з підстав для призначення пенсії у звязку з втратою годувальники та не потребує додаткового встановлення факту спільного проживання подружжя, а тому підстав для задоволення заяви в частині встановлення факту спільного проживання подружжя судом не вбачається.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 10, 12, 76, 258, 259, 263-265, 293, 294, 315, 319 ЦПК України, суд
Встановити факт перебування ОСОБА_1 Миколаївни18.07.1958р.н. на утриманні її чоловіка ОСОБА_2, померлого 18.03.2018р.
В решті заяви відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, через суд першої інстанції.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Харківського апеляційного суду, через суд першої інстанції.
Рішення набирає законної сили, після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Повний текст рішення виготовлений 04.02.2019року.

Суддя Бородіна Н.М.