Дата документу 05.02.2019
Справа № 320/6870/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 лютого 2019 року Мелітопольський міськрайонний суд у складі:
головуючого судді Фоміна В.А.,
за участю секретаря Захарової І.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження в м. Мелітополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням будинком № 175 по вул. О.Невського в м. Мелітополі Запорізької області, посилаючись на те, що вона є власником житлового будинку № 175 по вул. О.Невського в м. Мелітополі Запорізької області. У вказаному будинку зареєстрована відповідач, яка є дочкою позивача. Позивач зазначає, що відповідач в будинку не проживає з січня 1998 року, речей її там немає. Тому вона просить суд визнати відповідача такою, що втратила право користування вказаним будинком.
Позивач в судове засідання не зявилася, але від неї до суду надійшла заява з проханням розглядати справу за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає, проти винесення заочного рішення у справі не заперечує.
Відповідач у судове засідання не зявилася з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, заяви про розгляд справи за її відсутності чи заперечень проти позову не надіслала.
Через неявку відповідача у судове засідання з невідомих причин, на підставі заяви позивача, у відповідності зі ст. 224 ЦПК України суд вважає за необхідне ухвалити по справі заочне рішення.
У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у звязку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснюється.
Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, обєктивному та всебічному зясуванні обставин справи, прийшов до висновку, що заява підлягає повному задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 19.01.1993 року позивач є власником житлового будинку № 175 по вул. О.Невського в м. Мелітополі Запорізької області. /а.с. 6/
Згідно довідки голови квартального комітету від 05.08.2018 року, ОСОБА_2, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, але не мешкає за вказаною адресою з січня 1998 року. /а.с. 10/
Судом встановлено, що відповідач є дочкою позивача і зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, але не мешкає з січня 1998 року. У звязку з реєстрацією відповідача у належній позивачу квартирі, остання не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися належним їй майном.
Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Оскільки відповідач є членом сімї позивачки, а саме - її дочкою, тому, згідно з чинним законодавством України, у даному випадку слід застосовувати вимоги ч. 2 ст. 405 ЦК України, згідно яких член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Будь-якої домовленості між сторонами щодо строку відсутності відповідача у вказаній квартирі судом не встановлено.
Статтею 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Таким чином, на підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд вважає позов позивача до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 321, 383, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 14, 60, 209, 229, 247, 263, 265, 273, 280-283 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити у повному обсязі.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що втратила право користування житловим будинком № 175 по вул. О.Невського в м. Мелітополі Запорізької області.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.
Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Запорізького апеляційного суду через Мелітопольський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Відомості про відповідача: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.
Повне судове рішення складено 05 лютого 2019 року.
Суддя: В.А. Фомін