Ухвала

24 січня 2019 року

м. Київ

справа № 212/158/17-ц

провадження № 61-36711св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Хопти С. Ф.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

третя особа - приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Галицька»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_5 на постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 вересня 2018 року у складі колегії суддів: Барильської А. П., Бондар Я. М., Зубакової В. П.,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди.

Позов мотивовано тим, що 01 серпня 2016 року відповідач порушив Правила дорожнього руху України та вчинив дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої його, позивача, автомобіль отримав значні технічні та механічні пошкодження, чим йому завдано матеріальну шкоду.

Постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 31 серпня 2016 року ОСОБА_5 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП України, та призначено покарання у вигляді штрафу.

Позивач отримав страхове відшкодування у розмірі 18 037 грн, звернувшись до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Галицька» (далі - ПАТ СК «Галицька»), з якою ОСОБА_5 уклав договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Разом із тим, відповідно до звіту про оцінку майна і визначення вартості матеріального збитку вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача становить 32 992,63 грн, а вартість матеріального збитку з урахуванням втрати товарної вартості складає 24 112,56 грн.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачу також заподіяно і моральну шкоду, розмір якої він визначив у сумі 10 000 грн.

Позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду в сумі 14 955,63 грн, документально підтверджені витрати на проведення оцінки майна з визначення вартості матеріального збитку, завданого автомобілю у сумі 1 000 грн, понесені ним витрати на листування в сумі 43,06 грн, судові витрати у сумі 551,21 грн, а також в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди 10 000 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 22 грудня 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 1 000 грн та судовий збір в розмірі 551,20 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач не надав доказів, понесених ним на відновлювальний ремонт автомобіля, а тому неможливо визначити різницю між відшкодованою страховою компанією шкодою та витратами, які він поніс для відновлення свого порушеного права, тобто для відновлення автомобіля.

Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 вересня 2018 року задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_4, скасовано рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 22 грудня 2017 року в частині вирішення позову про відшкодування матеріальної шкоди та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 матеріальні збитки, завдані внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 14 955,63 грн та витрати за проведення експертного дослідження у розмірі 1 000 грн, а всього 15 955,63 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, виплаченою позивачу, слід визначити з урахуванням звіту про оцінку майна і визначення вартості матеріального збитку, виконаного експертом-товарознавцем. Розмір моральної шкоди визначений судом першої інстанції обґрунтовано.

У касаційній скарзі, поданій у червні 2018 року до Верховного Суду, ОСОБА_5 просить скасувати судове рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що позивач має право на відшкодування фактично понесених ним збитків, а не розрахованих експертом. Апеляційний суд не встановив дійсну матеріальну шкоду, завдану позивачу, а останній не надав доказів на її підтвердження при цьому не заперечував розмір відшкодування, виплачений йому страховиком, вважаючи його достатнім.

Ухвалою Верховного Суду від 27 червня 2018 року відкрито касаційне провадження у цій справі.

Справа надійшла до Верховного Суду.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Верховного Суду вважає, що касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_5 на постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 вересня 2018 року підлягає закриттю з огляду на наступне.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої, частини дев'ятої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

Зі змісту положень пункту 3 частини третьої статті 175, пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

При цьому позовна вимога про відшкодування моральної шкоди є майновою вимогою, оскільки позивач її визначив у грошовому вимірі.

Ціна позову у даній справі становить 25 998,69 грн, яка станом на 01 січня 2018 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 762*100 =176 200).

Тобто зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (Levages Prestations Services v. France, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; Brualla Gomez De La Torre v. Spain, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Ураховуючи наведене, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_5 на постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 вересня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди відкрито помилково, оскільки зазначене судове рішення не підлягає оскарженню в касаційному порядку відповідно до вимог статті 389 ЦПК України, а тому підлягає закриттю.

Ухвалою суду касаційної інстанції від 12 вересня 2018 року зупинено виконання постанови Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 вересня 2018 року до закінчення її перегляду в касаційному порядку. Враховуючи, що колегія суддів дійшла висновку про закриття касаційного провадження у справі, виконання цього судового рішення підлягає поновленню.

Керуючись статтею 389 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 вересня 2018 року, закрити.

Поновити виконання постанови Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 вересня 2018 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Білоконь

Є. В.Синельников

С.Ф. Хопта