Справа № 214/7297/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

09 грудня 2019 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Прасолова В.М.

при секретарі - Улятовській М.О.

за участю представника позивачка - адвоката Савчук М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовною заявою представника ОСОБА_1 - адвоката Савчук Марини Анатоліївни до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Савчук М.А., діючи від імені та в інтересах позивача ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовом 27 вересня 2019 року, в подальшому уточнивши позов, просить суд: визнати за ОСОБА_1 право власності на житлову квартиру, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 у зв`язку із втратою ним документа, який засвідчує його право власності на зазначене житлове приміщення.

В обґрунтування пред`явлених вимог представник позивача зазначає наступне. На підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу, зареєстрованого в реєстрі за №645 від 27 травня 1997 року, ОСОБА_1 придбано у ОСОБА_2 житлову квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності на житлове приміщення зареєстроване за ОСОБА_1 у КП ДОР «Криворізьке БТІ» в реєстровій книзі за №79П-20. Вже більше 20 років ОСОБА_1 мешкає та зареєстрований у вказаній квартирі, веде домашнє господарство, сплачує комунальні послуги. Всі документи на квартиру втрачені, тривалий час позивач намагався отримати дублікат правовстановлюючого документа на вище зазначену квартиру, однак згідно наданих відповідей єдиним шляхом відновлення порушеного права є звернення до суду на підставі ст.392 ЦК України. Оскільки на сьогоднішній час Державний реєстр речових прав на нерухоме майно та Реєстр прав власності на нерухоме майно є у відкритому доступі, було перевірено інформацію щодо право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , однак згідно інформації - відомості відсутні. У відповідності до п.1 ч.3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними, зокрема, якщо реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення. Так, право власності на спірну квартиру за позивачем було зареєстроване на підставі договору купівлі-продажу від 27 травня 1997 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Глущенко О.А. та зареєстрованого в реєстрі за №645, а також в КП ДОР «Криворізьке БТІ» в реєстровій Книзі за №79П-20. Оригінали правовстановлюючих документів на квартиру втрачено та копії також відсутні, а тому будь-які дії щодо розпорядження своєю власністю позивач не може вчинити доки не отримає оригінал документу, який підвереджує право власності на майно. Для відновлення документів на квартиру позивач звернувся до Криворізької філії державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області з листом від 10 червня 2014 року. З отриманої відповіді встановлено, що приватний нотаріус Глущенко О.А. припинив свою нотаріальну діяльність, але документи до Державного нотаріального архіву не передав, місцезнаходження нотаріальних документів не відоме. Відтак питання, пов`язані з правомірністю володіння нерухомим майном необхідно вирішувати в судовому порядку. Відповідно до вимог п.п.1, 5 ч.2 ст.16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно з вимогами ч.ч.1, 2, 6 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону, а держава не втручається у здійснення власником права власності. Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 статті 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Так, на підставі ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності із ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Так, у 2014 році позивач звернувся до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області із заявою про встановлення юридичного факту належності на праві власності квартири, однак ухвалою суду від 17 лютого 2015 року заяву залишено без розгляду у зв`язку з наявністю спору про право, який має вирішуватись у відповідності до ст.392 ЦК України. Не погоджуючись з постановленою ухвалою суду першої інстанції, представник позивача подав апеляційну скаргу, однак ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 травня 2015 року апеляційну скаргу відхилено, ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 лютого 2015 року залишено без змін. З огляду на це позивач змушений звернутись до суду з даним позовом про визнання за ним права власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 27 травня 1997 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Глущенко О.А., зареєстрованого в реєстрі за №645 та КП ДОР «Криворізьке БТІ» за №79П-20. Беручи до уваги викладене, враховуючи той факт, що ОСОБА_1 з 1997 року є власником спірної квартири, зареєстрований в ній та мешкає вже понад 20 років, на підставі ст.ст.15, 16, 392 ЦК України, ст.ст.4, 5, 175 ЦПК України, Закону України ««Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» представник позивача, діючі від імені та в інтересах ОСОБА_1 , вимушена звернутися до суду з даним позовом.

У судовому засіданні представник позивача - адвокат Савчук М.А. пред`явлені вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні з підстав, викладених в позові. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки в судове засідання заяв не надавала, відзив у встановлений судом строк не подала, у зв`язку з чим на підставі ст.ст.223, 280 ЦПК України судом проведено заочний розгляд справи за відсутності заперечень з боку позивача та його представника.

В судовому засіданні безпосередньо досліджені наступні докази: довідка КП ДОР «Криворізьке БТІ» (а.с.11), відповідь нотаріального архіву (а.с.12), договір купівлі-продажу (а.с.13), акт з місця проживання (а.с.14), інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.30).

Згідно висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у п.45 рішення у справі «Бочаров проти України» від 17 березня 2011 року та у рішенні по справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року « … суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів…».

Суд, керуючись вимогами ст.77 ЦПК України, згідно якої предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, оцінюючи з точки зору належності досліджені у судовому засіданні докази, приходить до наступних висновків.

Суд вважає належними доказами: довідку КП ДОР «Криворізьке БТІ» (а.с.11), договір купівлі-продажу (а.с.13), акт з місця проживання (а.с.14), інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.30), так як ці докази стосуються обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме підтверджують факт належності ОСОБА_1 спірної квартири, набуття її у власність на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу.

Суд вважає належним доказом: відповідь нотаріального архіву (а.с.12), так як цей доказ стосується обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме втрату правовстановлюючих документів на квартиру та неможливість їх відновлення в позасудовому порядку.

Суд, відповідно до ст.78 ЦПК України, вважає досліджені у судовому засіданні зазначені письмові докази допустимими, так як ці докази одержані без порушення порядку, встановленого законом.

Оцінюючи докази з точки зору їх достовірності, суд приходить до висновку, що досліджені у судовому засіданні письмові докази є достовірними.

Керуючись вимогами ст.80 ЦПК України, суд вважає, що сукупність визнаних судом допустимими, належними та достовірними доказами є достатньою для встановлення наступних фактів та обставин.

27 травня 1997 року ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_1 придбав квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 32,2 кв.м., житловою площею 16,5 кв.м. на підставі укладеного між ними договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Глущенко О.А. Договір зареєстровано в реєстрі за №645.

Право власності на вказану квартиру за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 27 травня 1997 року зареєстровано КП «Криворізьке БТІ» ДОР в реєстровій книзі №79П-20. Запис про реєстрацію права власності на спірну квартиру за позивачем в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень відсутній. В житловому приміщенні позивач значиться зареєстрованим та проживає.

На даний час оригінал договору позивачем втрачено, отримати дублікат неможливо, оскільки приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Глущенко О.А., який посвідчував договір, припинив свою діяльність, але документи до Державного нотаріального архіву не передав, місцезнаходження документів невідоме.

Вказані обставини встановлено судом із пояснень представника позивача, змісту позову та досліджених судом доказів: довідки КП ДОР «Криворізьке БТІ» (а.с.11), відповіді нотаріального архіву (а.с.12), договору купівлі-продажу (а.с.13), акта з місця проживання (а.с.14), інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.30).

Встановленим судом фактам та обставинам відповідають правовідносини, які регулюються нормами Конституції України, ЦК України.

Згідно зі ст.ст.41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Питання набуття права власності на нерухоме майно регулюється цивільним законодавством.

Враховуючи, що відповідно до ст.328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний механізм, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, тому суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному ст.392 ЦК України.

Згідно зі ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За правилами ст.392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого права та інтересу. Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства та захисту права, повинен сприяти учасникам цивільних правовідносин, які звернулися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у реалізації ними цих прав.

Судовим розглядом встановлено, що позивач правомірно набув у власність квартиру АДРЕСА_1 на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу. Право власності за ОСОБА_1 на спірне житлове приміщення зареєстроване в КП ДОР «Криворізьке БТІ». Відсутність оригіналу правовстановлюючого документу позбавляє позивача можливості реалізації ним права власності, яке за встановлених судом обставин підлягає захисту.

Відтак, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, суд на підставі ст. 12 ЦПК України, згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, та ст.13 ЦПК України, згідно якої цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи, приходить до переконання, що позовні вимоги слід задовольнити повністю.

З огляду на не заявлення позивачем вимоги про компенсацію понесених ним витрат по сплаті судового збору, суд не вбачає підстав для їх стягнення з відповідачки.

Керуючись ст. ст. 15, 16, 328, 392 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 12, 13, 77, 78, 80, 133, 141, 223, 228, 258-260, 263-265, 268, 274,280-284, 354-355, п.15 Перехідних положень ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги представника ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) - адвоката Савчук Марини Анатоліївни (АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП невідомий, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 ) про визнання права власності на нерухоме майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 32,2 кв.м., житловою площею 16,5 кв.м.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30 днів з дня його ухвалення не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. Заочне рішення може бути переглянуте Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за письмовою заявою відповідача, оформленою згідно ст.285 ЦПК України та поданою протягом 30 днів з дня його проголошення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в загальному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення. Позивач та його представник мають право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Повне заочне рішення складено 16 грудня 2019 року.

Головуючий суддя В.М. Прасолов