Дата документу 02.12.2019
Справа № 334/4023/19
Провадження № 2/334/2550/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2019 року

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Гнатюка О.М.,

при секретарі Алєйніковій О.В.,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Дніпровьский відділ державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про звільнення від сплати заборгованості по аліментам та зменшення розміру аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

До Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшов цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Дніпровьский відділ державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про звільнення від сплати заборгованості по аліментам та зменшення розміру аліментів.

Позов обґрунтований тим, що рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя у справі № 2-2795/09 від 12 травня 2009 року, з ОСОБА_1 на користь його сина ОСОБА_3 стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку щомісячно, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06 травня 2009 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивач по факту визнав та не оскаржував пред`явлені позовні вимоги та розмір аліментів.

23 червня 2009 року на вирішення вказаного рішення видано виконавчий лист №2-279/09, який було звернуто до виконання у Дніпровський ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області, на підставі чого державним виконавцем було відкрито виконавче провадження № 13483791 від 26.06.2009 року. Вказаний виконавчий лист було повторно пред`явлено на виконання, в результаті чого 22 квітня 2014 року старшим державним виконавцем Вербицькою Л.Г. біла винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 42929274.

Позивач має заборгованість по сплаті аліментів, яка на теперішній час складає суму в розмірі 49072,55 грн. Проте у квітня 2019 року позивач надав допомогу відповідачці у розмірі 8069,25 грн., та він надалі готов сплачувати аліменти, однак у розмірі 1/6 часини від всіх видів заробітку враховуючи наступне.

Позивач наголошує, що з 2011 року по 2016 року був офіційно працевлаштованим та мав стабільну заробітну плату, якої було достатньо для того щоб утримувати себе та свою неповнолітню дитину, проте з 2016 року ОСОБА_1 звільнився з посади водія у зв`язку з хворобою ніг і з того часу ніде не працював, має нерегулярні заробітки та отримує допомогу від матері та брата. Крім того, на теперішній час позивач уклав шлюб з ОСОБА_4 , під час якого народилась спільна дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , через що дружина перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною.

В зв`язку із народженням дитини та відсутністю офіційного місця роботи, позивач вважає, що для забезпечення потреб дитини ОСОБА_5 доцільним є змінити розмір аліментів шляхом стягнення з позивача аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати з дня набрання цим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Крім цього, у зв`язку з відкритим виконавчим провадженням та нарахування боргу по несплаті аліментів, а також штрафу, позивач просить скасувати усі заходи вжиті на виконання виконавчого провадження №42929274, а саме: постанову про накладення штрафу від 14.09.2018 року у ВП № 542929274, постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування транспортними засобами від 13.09.2014 у ВП № 42929274, постанову про тимчасове обмеження права полювання від 13.09.2014 року у ВП №42929274, постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю від 13.09.2018 року у ВП № 42929274, постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 13.09.2018 року у ВП № 42929274 та звільнити його від заборгованості по сплаті аліментів за період з 30.06.2016 року по 18.04.2019 року у розмірі 49072, 55 грн., а також суми штрафу у розмірі 13591,77 грн. за виконавчим листом № 2-2795/09.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просить розглядати позовну заяву без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач до суду не прибув, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи.

Третя особа надала клопотання про розгляд справи без участі представника Дніпровського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області, в якому повідомила, що станом на 01.10.2019 року у боржника наявна заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 64787,88 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За таких обставин суд ухвалив на підставі ст. 280 ЦПК України розглядати справу у заочному порядку за наявними в ній матеріалами та доказами, поданими позивачем.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12.05.2009 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання дитини: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі ј частини заробітку (доходу), щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 06 травня 2009 і до досягнення дитиною повноліття.

22 квітня 2014 року державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Литвиненко О.Г. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 42929274 на підставі виконавчого листа №2-279/09, виданого 23.06.2009 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя.

Постановою державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними з своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії від 13.09.2018 року у ВП № 42929274 встановлено вказане тимчасове обмеження ОСОБА_1 до погашення заборгованості по сплаті аліментів у повному обсязі.

Того ж дня у вказаному виконавчому провадженні державним виконавцем винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання, якою встановлено обмеження боржнику у праві полювання до погашення заборгованості по сплаті аліментів у повному обсязі згідно до виконавчого листа № 2-279/09.

Крім цього, 13 вересня 2019 року постановою державного виконавця встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_1 у керуванні транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі, яка, згідно розрахунку від 13.09.2018 року за період від 13.09.2018 року по 13.09.2018 року складає суму в розмірі 41531,9 грн.

Водночас, ОСОБА_1 встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості у повному обсязі відповідно до постанови державного виконавця від 13.09.2018 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду у ВП №42929274.

14 вересня 2018 року державним виконавцем Дніпровського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області при примусовому виконанні виконавчого листа №2-279/09 у ВП № 54292974 за не виконання рішення суду накладено на боржника штраф у розмірі 30% від суми заборгованості 45305,92 грн. на користь стягувача у розмірі 13591,77грн.

Згідно наданої позивачем копії розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за ВП № 42929274, станом на 18.04.2019 року заборгованість зі сплати аліментів за період з 30.06.2016 року по 18.04.2019 року складає 49072,55 грн. з урахуванням сплачених боржником аліментів.

Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 підтверджено укладання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 від 05 липня 2014 року, який зареєстровано Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис № 242.

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_8 , 28 ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого Ленінським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 562, батьками дитини є ОСОБА_1 огли та ОСОБА_9 .

Згідно довідки № 7737 від 10.10.2019 року Запорізького міського центру зайнятості, ОСОБА_1 перебуває на обліку як безробітний в Запорізькому МЦЗ з 07 жовтня 2019 року.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3ст. 181 СК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789X11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй від 20.11.1959, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України проголошено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, госувати її до самостійного життя та праці (ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною 2 ст. 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; інші обставини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України.

Відповідно до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

На думку суду, у зв`язку з тим, що у 2017 році до Сімейного кодексу України (далі СК України) були внесено зміни щодо стягнення аліментів на дітей, а саме згідно з ч. 2 ст. 182 СК України викладено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, розмір аліментів на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , підлягає змінам відповідно до вимог законодавства.

З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку, що вимоги позову про зміну розміру аліментів ґрунтуються на вимогах закону і підлягають задоволенню.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду.

З огляду на вищенаведене, суд вважає позовну вимогу щодо зміни розміру аліментів на утримання ОСОБА_5 з 1/4 частини на 1/6 частину з усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно такою, що підлягає задоволенню.

Щодо звільнення ОСОБА_1 від сплати заборгованості зі сплати аліментів за період з 30.06.2016 року по 18.04.2019 року, суд встановив наступне.

Згідно з ч. 3 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору судом.

Відповідно до ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору судом.

Згідно ч. 2 ст. 197 Сімейного Кодексу України, за позовом платника аліментів суд може звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Вказана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом. За наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 № 3, суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених статтею 197 СК України умов повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.

Комплексний аналіз наведених норм законодавства свідчить про те, що аліменти на утримання дитини підлягають сплаті тим з батьків, який проживає окремо від дитини. Повне звільнення платника аліментів від їх сплати можливе лише за його позовом у разі наявності для того істотних обставин.

Позивач обґрунтовує дану вимогу тим, що оскільки у період з травня 2016 року погіршився його матеріальний стан, він не мав постійного доходу з огляду на його звільнення через стан здоров`я та відсутності постійної роботи, а також зміну його сімейного стану, що, за його думкою, є обставинами, які мають істотне значення.

Проте суд вважає зазначені позивачем обставини такими, які не мають істотного значення у розумінні частини другої статті 197 СК України і не є достатньою підставою для його звільнення від сплати заборгованості, яка утворилась через несплату позивачем аліментів, обґрунтовуючи свій висновок наступним.

Згідно з ч.ч. 1 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З боку позивача доказів того, що існували будь-які підстави передбачені ст. 197 СК України, внаслідок чого він не мав можливості сплачувати аліменти або доказів про його тяжку хворобу не надано. Надана позивачем довідка із Запорізького міського центру зайнятості встановлює, що ОСОБА_1 тільки з 07 жовтня 2019 року перебуває на обліку в Запорізькому МЦЗ як безробітний.

Доказів, які б вказували на наявність інших обставин, які мають істотне значення, у зв`язку з чим виникла заборгованість по аліментах також не представлено.

Суд вбачає, що позивач є працездатною людиною за станом здоров`я, спроможний платити аліменти на утримання дитини у розмірі визначеному рішенням суду, що є гарантованим на утримання дитини відповідного віку, а тому позовні вимоги щодо звільнення від сплати заборгованості за аліментами не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо вимоги ОСОБА_1 щодо скасування усіх заходів, вжитих на виконання виконавчого провадження № 42929274, суд, керуючись чинним законодавством, дійшов до наступного.

Законом України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частинами 1 та 2 вказаного Закону передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Крім того, рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до статті 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Згідно статті 20 ЦПК, не допускається об`єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Нормою статті 287 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Проаналізував чинне законодавство, суд приходить до висновку, що вимога у позовній заяві відносно скасування постанов державного виконавця не може розглядатись в порядку цивільного судочинства та належить до юрисдикції окружного адміністративного суду .

Керуючись ст.ст. 4, 12, 19, 81, 89, 133, 223, 247, 259, 263-265, 273, 280 ЦПК України, ст. 180, 182, 184, 192 СК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Дніпровьский відділ державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про звільнення від сплати заборгованості по аліментам та зменшення розміру аліментів задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів, визначений рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12.05.2009 року, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН НОМЕР_2 на користь ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІПН НОМЕР_3 , на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1/4 частки заробітку, але не менш 30% прожиткового мінімуму щомісячно на 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дня набрання чинності цим рішенням суду і до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя О.М. Гнатюк