Справа № 450/2762/18 Провадження № 2/450/392/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2019 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Мусієвського І.Я.

при секретарі Гук О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про винесення додаткового рішення про стягнення судових витрат, -

в с т а н о в и в:

В провадженні Пустомитівського районного суду Львівської області знаходилася цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Зерцало» про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

21.01.2019 року судом було ухвалено рішення.

22.01.2019 року на адресу суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про стягнення судових витрат, до якої долучено копію акту приймання-передачі та прибутковий касовий ордер від 17.01.2019 року.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

В силу вимог ч. 1 ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення, суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати, суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених ст.430 цього Кодексу.

Додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 270 ЦПК України; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.

Згідно розяснень, наданих у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви. Згідно ч.4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Суд не вбачає необхідності у виклику сторін в судове засідання.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернулася до суду з вимогами до ТзОВ «Зерцало» та просила скасувати наказ директора ТзОВ «Зерцало» №2-к від 28.12.2017 року про звільнення її з посади палітурника, поновити на посаді палітурника та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням суду від 21.01.2019 року визнано невірним формулювання причини звільнення ОСОБА_1 з Товариства з обмеженою відповідальністю «Зерцало», змінено формулювання причини звільнення ОСОБА_1 з Товариства з обмеженою відповідальністю «Зерцало» «за власним бажанням», вказавши формулювання причини звільнення - за угодою сторін (п. 1 ст. 36 КЗпП України) з 28.12.2017 року, а взадоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Таким чином, представником позивача викладено позовні вимоги невірно, жодна з яких не задоволена судом, однак порушене право позивача відновлено шляхом зміни формулювання причин звільнення відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати в користь позивача стягненню не підлягають.

Враховуючи вищевикладене, заява представника позивача про винесення додаткового рішення про стягнення судових витрат задоволенню не підлягає та у винесенні додаткового рішення слід відмовити.

Керуючись ст.270 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

В задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про винесення додаткового рішення про стягнення судових витрат відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного суду.

СуддяОСОБА_3