Справа № 2/593/23/2019
Р І Ш Е Н НЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

Бережанський районний суд Тернопільської області

"31" січня 2019 р.

в складі: головуючого судді: Німко Н.П.

при секретарі: Олексів О.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бережани Тернопільської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2, яким просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 26 серпня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві. В обгрунтування позову зазначила, що у шлюбі з відповідачем у них народилася донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка на даний час є повнолітньою. Підставами для розірвання шлюбу на думку позивачки є відсутність спільних інтересів з чоловіком, різних поглядів на життя, між ними відсутнє взаєморозуміння, втрачено почуття любові та поваги один до одного. Спільного господарства подружжя не веде, шлюб фактично припинив своє існування, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, у зв?язку із чим вона наполягає на розірванні шлюбу.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, подала суду заяву, в якій зазначила: «У підготовче та судові засідання по цивільній справі за моїм позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу я з?явитися не можу за сімейними обставинами та віддаленістю мого фактичного місця проживання, оскільки мешкаю в м.Києві. Прошу такий судовий розгляд моєї справи проводити без моєї участі, позовні вимоги підтримую в повному обсязі, наполягаю на їх задоволенні, теперішнє моє прізвище на дошлюбне не змінювати. Понесені мною судові витрати в розмірі 704, 80 грн. у виді судового збору, прошу стягнути з відповідача на мою користь. Я категорично заперечую проти надання нам строку для примирення, оскільки повністю втратила почуття любові та поваги до відповідача, наш шлюб відновленим бути не може у зв?язку з тотальною розбіжністю характерів. Я не бажаю бути у такому шлюбі, а оскільки шлюб є союзом добровільним і ніхто проти його волі не може бути до цього примушений, вважаю, що перебування у шлюбі із відповідачем порушить мої права, свободи та інтереси. Також прошу суд при прийнятті судових рішень у даній справі, прийняти до уваги мої посилання зазначені у позові і у цій заяві. Додатково повідомляю суд, що після одруження ми проживали однією сім?єю недовго. Майже відразу після одруження спільне життя між нами поступово почало погіршуватися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між нами шлюбних відносин. Коден з нас має діаметрально протилежні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Із відповідачем не спілкуємося. Повнолітня дитина (ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1) проживає зі мною. Щодо доказів в підтвердження вказаних мною обставин, то вони є долучені до позову. Вважаю, що відповідач не буде заперечувати проти мого позову й обставин, яким він обгрунтований. У випадку належним чином повідомленого відповідача, за відсутності відповідних заяв з його сторони, не заперечую й клопочу про заочний розгляд моєї справи».

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, хоча був повідомленим належним чином про слухання справи в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України, відзив на позов не подав, причини неявки суду не повідомив.

Ухвалою суду від 31 січня 2019 року вирішено розглядати справу заочно.

Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, враховуючи неявку всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Розглянувши матеріали справи, заяву позивачки та її позицію щодо вирішення справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Згідно з ч. З ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Відповідно до ч. З ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено наступне:

Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 уклали шлюб 26 серпня 2009 року, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис №762, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб.

У вказаному шлюбі у сторін по справі народилася донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка на даний час є повнолітньою.

З врахуванням обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, судом встановлено, що сторони проживають окремо й шлюбних стосунків не підтримують, не спілкуються, їх шлюб повністю розпався і відновленим бути не може, перебування у шлюбі носить формальний характер, позивач не бажає перебувати у шлюбі, вважає, що перебування в шлюбі порушує її права, свободи та інтереси.

Отже, суд прийшов до висновку, що сімя сторін по справі розпалася, зберегти її неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, а тому, з огляду на засади добровільності шлюбу, позов підлягає до задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 14, 76-78, 258, 263-265, 268, 282, 284 ЦПК України, ст.ст. 104, 105, 109, 110, 112, 114 Сімейного Кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 26 серпня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис №762.

Прізвище позивачки залишити без змін.

Судові витрати в розмірі 704 (сімсот чотири) гривень 80 копійок стягнути з відповідача ОСОБА_2 в користь позивачки ОСОБА_1.

Рішення суду, як заочне, може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції Тернопільського апеляційного суду.

Суддя Бережанського районного суду

Тернопільської області ОСОБА_4