провадження №2/760/6441/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2019 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Оксюти Т.Г., при секретарі Горупа В.В., розглянувши спільну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про укладення мирової угоди у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні суду перебуває зазначена цивільна справа.

18.11.2019 року від позивача та відповідача надійшла спільна заява про затвердження мирової угоди, згідно якої сторони домовились про наступне:

1. відповідач визначає, що її заборгованість становить 38754,71 дол. США, що в еквіваленті за курсом НБУ становить 991289,53 грн., з них основний борг 37000,00 дол. США і 3% річних в сумі 1754,71 дол. МША, повністю визначає позовні вимоги позивача і свої зобов`язання обумовлені пунктом 3 договору позики щодо передачі у власність позивача відступного для виконання зобов`язання по поверненню боргу.

2. сторони домовились, що для повного розрахунку за боргом у сумі 38754,71 дол. США і припинення зобов`язань за договором позики та в зв`язку з відсутністю у відповідача грошових коштів для погашення боргу, відповідач передає у власність позивача відступне, яким є належна їй на праві особистої власності двокімнатна квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 56,40 кв.м., житловою площею 32,40 кв.м., зареєстрована 17.04.1995 року Київським МБТІ під реєстровим №6476 і яка належить відповідачу на підставі договору купівлі-продажу від 17.04.1995 року, зареєстрований Українською біржею «Десятинна», реєстраційний номер №1/2300-2360, ринковою вартістю 1071600,00 грн., що за курсом НБУ станом на дату оцінки складає 43735,00 дол. США (відповідно до звіту про оцінку майна від 11.11.2019 року, ідентифікатор за базою даних ФДМУ №ВЕАЗСИ338409, виконану суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «СВ ПРОДАКШН») і правовстановлюючі документи на цю квартиру, а позивач приймає від відповідача відступне за боргом у власність (набуває право власності на обумовлену квартиру) та визнає повне припинення будь-яких грошових зобов`язань відповідача перед позивачем, в тому числі передбачених ст. 625 ЦК України, з моменту набрання законної сили ухвали суду про затвердження цієї мирової угоди.

3. сторони домовились, що судові витрати, понесені позивачем при поданні позову до суду в сумі 9605,00 грн. розподіляються порівну. Відповідач передав позивачу до підписання цієї мирової угоди грошові кошти в сумі 4802,50 грн., що складає половину понесених позивачем судових витрат.

4. сторони дійшли згоди, що з моменту державної реєстрації права власності на квартиру за позивачем, з метою погашення різниці між сумою боргу за договором позики і ринковою вартістю квартири у сумі 80311,00 грн., з цієї суми позивач оплачує заборгованість відповідача за комунальні послуги, щ утворилась до переходу права власності на квартиру та позивач надає відповідачу право проживання в кімнаті 13,6 кв.м. квартири з правом користування комунальними послугами на період до 12 місяців.

5. відповідач гарантує, що вищезазначена квартири нікому іншому не відчужена, в спорі не перебуває, правами третіх осіб як в України, так і за її межами не обтяжена. Відповідач розуміє, що у разі затвердження судом цієї мирової угоди, її право власності на зазначене нерухоме майно припиняється, а позивач буде єдиним власником цього майна.

6. позивач та відповідач стверджують, що ця мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів інших осіб. Сторони заявляють, що нів процесі укладання цієї мирової угоди, ні в процесі виконання її умов не були, не будуть і не можуть бути порушені права будь-яких третіх осіб, в тому числі й держави.

Позивач та відповідач заявляють, що їм зрозумілі наслідки укладання цієї мирової угоди та закриття провадження у справі, що призводить до неможливості повторного звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Зміст ст. 600 ЦК України їм відомий та зрозумілий, волевиявлення сторін є вільним і відповідає їх внутрішній волі.

7. сторони однаково розуміють, що ухвала суду, якою буде затверджена дана мирова угода є виконавчим документом та може бути пред`явлена до виконання. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження». Після укладання даної мирової угоди - позивач в подальшому іменується - «стягував», а відповідач - «боржник». У випадку невиконання (неналежного виконання) відповідачем умов цієї мирової угоди, вона підлягає виконанню в порядку, визначеному ЦПК України та Законом України «Про виконавче провадження».

8. затверджена ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва є підставою для реєстрації права власності (проведення відповідної реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та/або інших компетентних органах) на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 56,40 кв.м., житловою площею 32,40 кв.м. за позивачем - ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи, предмет позовних вимог, суд приходить до висновку про відмову у затвердженні мирової угоди з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1 в рахунок погашення заборгованості відповідача за договором позики від 30.07.2015 року.

У даній справі правовідносини сторін виникли на підставі укладеного договору позики від 30.07.2015 року, відповідно до умов якого відповідач ОСОБА_2 отримала в борг від ОСОБА_1 грошові кошти в загальній сумі 37000,00 доларів США, які зобов`язалась повернути до 09.02.2018 року.

Згідно статті 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

В силу ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Тобто, укладаючи договір позики, сторони на власний розсуд погодили його істотні умови, у тому числі суму позики, строк її повернення та спосіб, у який має відбутись повернення грошових коштів.

Із тексту мирової угоди вбачається, що позивач повністю відмовляється від своїх вимог щодо стягнення вищевказаного боргу з відповідача внаслідок визнання за нею права особистої приватної власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить відповідачу на праві приватної власності.

Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що затвердження мирової угоди, поданої сторонами, спрямовано на приховання іншого правочину, а саме договору купівлі-продажу нерухомого майна - квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , який сторони насправді хотіли вчинити, тобто спірна мирова угода є удаваним правочином згідно з ч. 1 ст. 235 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 ЦК України у разі, якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який насправді вчинили.

Таким чином, до спірного правочину слід застосовувати правила, передбачені для договору купівлі-продажу нерухомого майна, визначені статтями 655, 657 ЦК України.

Судом не може бути встановлено факту того, що така мирова угода не порушує прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб, оскільки діючим законодавством чітко визначено, що мирова угода може стосуватися лише прав і обов`язків сторін щодо предмету позову та повинна відповідати законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи.

Відповідно до положень частин першої-четвертої статті 207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу. До ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз`яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежені представники сторін вчинити відповідні дії. Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією ж ухвалою одночасно закриває провадження у справі.

Частина 5 цієї ж статті передбачає, що суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо:1) умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними; або 2) одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє.

За таких підстав, з урахуванням ст. 207 ЦПК України, суд вважає за необхідне відмовити у затвердженні мирової угоди, як такої, що суперечать закону, та продовжити судовий розгляд справи.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 207, 208, 255, 256, 260 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У затвердженні мирової угоди у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності відмовити та продовжити розгляд справи.

Ухвала про відмову у затвердженні мирової угоди згідно ст. 353 ЦПК України оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя