Провадження № 22-ц/812/317/19
П О С Т А Н О В А
іменем України

05 лютого 2019 року м. Миколаїв

справа № 490/3971/18

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Лівінського І.В.,
суддів: Данилової О.О., Шаманської Н.О.,
секретар судового засідання Гавор В.Б.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження

апеляційну скаргу
ОСОБА_1 , поданою його представником ОСОБА_2
на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва, ухваленого 10 грудня 2018 року під головуванням судді Черенкової Н.П. в приміщенні цього ж суду, повне судове рішення складено 17 грудня 2018 року, у цивільній справі
за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_4 про припинення та зміну розміру аліментів,

в с т а н о в и в:

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_3 , який в подальшому уточнив, про припинення та зміну розміру аліментів.
Позивач зазначав, що з серпня 2009 року перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, від якого сторони мають спільних дітей сина ОСОБА_5 , 2011 року народження, та доньку ОСОБА_6 , 2015 року народження. Шлюб між ними розірвано рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 13 липня 2017 року. Рішеннями того ж суду від 15 вересня 2017 року з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05 травня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання дружини в розмірі 1/6 частини від всіх його доходів, щомісячно, починаючи з 05 травня 2017 року і до досягнення дитиною трирічного віку.
Посилаючись на те, що після ухвалення вказаного рішення в нього погіршився стан здоров`я внаслідок травм, отриманих під час проходження служби в АТО, йому встановлена 3 група інвалідності і кошти необхідні для проходження курсу лікування, також через погіршення стану здоров`я він був звільнений з військової служби, його дохід зменшився та складає 5900 грн.70 коп., крім того змінився сімейний стан, він одружився, нова дружина вагітна, позивач просив суд змінити розмір аліментів на дітей з розміру 1/3 частини всіх видів його доходів на аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1700 грн. на двох дітей щомісячно до досягнення ними повноліття, а також припинити виплату аліментів на дружину.
Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 вересня 2018 року до участі у справі в якості третьої особи залучено ОСОБА_4 .
Рішенням того ж суду від 10 грудня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Припинено виплату аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на підставі рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 15 вересня 2017 року на утримання дружини в розмірі 1/6 частини від всіх доходів відповідача, щомісячно, починаючи з 05 травня 2017 року і до досягнення дитиною трирічного віку до ІНФОРМАЦІЯ_1 . В задоволенні іншої частини вимог відмовлено.
Рішення суду мотивоване тим, що після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів з позивача, він уклав інший шлюб та від цього шлюбу народилась дитина, сума відрахувань із заробітної плати ОСОБА_1 на сплату аліментів в розмірі 1/3 від частки доходу на утримання дітей та 1/6 частки доходу на утримання колишньої дружини і сума остаточного його доходу, яку він отримує після всіх відрахувань, є занадто малою і не задовольняє всі життєві потреби позивача, а також те, що позивач є інвалідом третьої групи.
Між тим, розмір аліментів, стягнутих на дітей є справедливим та достатнім для забезпечення їх розвитку, виходячи з норми закону. Вимоги позивача щодо зменшення розміру аліментів до 1700 грн не обґрунтовані. Крім того, ОСОБА_1 має постійне місце роботи та його заробітна плата не є мінливою.
В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на незаконність рішення суду, неповне з`ясування обставин справи, порушення судом норм матеріального права, просила рішення змінити в частині відмови у задоволенні вимог про зміну розміру аліментів на утримання двох дітей з 1/3 частини всіх видів доходів позивача до розміру 50 відсотків від прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не було взято до уваги, що через погіршення стану здоров`я ОСОБА_1 був звільнений з військової служби та переведений з посади начальника травматологічного відділення на посаду лікаря- ортопеда-травматолога військової частини НОМЕР_1 , внаслідок чого його дохід зменшився. Крім того, він як інвалід 3 групи має періодично проходити курс лікування для забезпечення нормальної життєдіяльності та недопущення погіршення стану здоров`я, що також тягне за собою фінансові затрати. Новонароджена донька перебуває на штучному вигодовуванні, що також потребує певних фінансових затрат.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у справі, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Так відмовляючи в задоволенні вимог, щодо зменшення розміру аліментів на утримання дітей, суд першої інстанції виходив з того, що такі вимоги позивача є не обґрунтованими.

Однак з такими висновками в повній мірі погодитись не можна.

Так, судом встановлено, що рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 15 вересня 2017 року з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Крім того з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання дружини в розмірі 1/6 частини від всіх його доходів, щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку.
На момент ухвалення вказаного рішення позивач проходив військову службу на посаді начальника травматологічного відділення військової частини НОМЕР_1 .
Між тим, внаслідок отриманих поранень під час безпосередньої участі в АТО, позивач визнаний непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час (а.с. 23).
Згідно виписок із медичної карти стаціонарного хворого, позивач з 19 січня 2018 року по 02 лютого 2018 року та з 11 квітня 2018 року по 27 квітня 2018 року знаходився на стаціонарному лікуванні в військовій частини НОМЕР_1 ( а.с. 45,46)
Згідно довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією від 03 березня 2018 року серії 12 ААА № 273284 ОСОБА_1 призначено третю групу інвалідності, внаслідок травм пов`язаних із захистом Батьківщини під час проходження військової служби (а.с.24).
В травні 2018 року позивача звільнено з військової служби.
На час вирішення даної справи позивач працює у військовій частині НОМЕР_1 на посаді лікаря-ортопеда-травматолога та його середньомісячний дохід становить 5900 грн. 70 коп., що підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_1 від 07 травня 2018 р. № 169 (а.с.26).
Як видно з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, доходи ОСОБА_1 за період з грудня 2017 року по травень 2018 року в середньому в місяць складали 11640 грн., а за період з червня по жовтень 2018 року 8280 грн. (а.с. 75-76).
18 жовтня 2017 року ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_7 (а. с. 28)
Від цього шлюбу позивач має доньку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно довідки військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_4 з 19 листопада 2018 року перебуває у соціальній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку.
Крім того, як вбачається з довідки форми 3, до складу сім`ї позивача входить син дружини від першого шлюбу ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.22).
Отже, з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів на дітей, у ОСОБА_1 значно погіршився стан здоров`я, через що його звільнено з військової служби та зменшились доходи. Крім того, змінився сімейний стан позивача, він одружився та в нього народилась донька. Також на його утриманні знаходиться дружина ОСОБА_4 , яка перебуває у соціальній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку.
Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 р. №2402-III визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до ст. 141 СК України, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками та проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до ст. 180 СК батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття,
Згідно з ч. 1 ст. 181 СК способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.
За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.
В силу ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Згідно з ч. 3 ст. 181 СК за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів ; 4) інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 СК України).
Відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Як роз`яснено в п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Таким чином, вирішуючи питання зміни розміру аліментів, суд має оцінювати, чи відбулися зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або отримувача аліментів, а також наявність інших обставин, які мають бути враховані при визначенні розміру аліментів.

Проаналізувавши зазначені положення закону та встановлені обставини справи, колегія суддів вважає, що зміни, які відбулися після ухвалення рішення про стягнення аліментів на дітей у сімейному стані позивача, народження дитини та перебування на його утриманні дружини, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, погіршення стану здоров`я позивача, звільнення його з військової служби за станом здоров`я, що призвело до погіршення матеріального стану позивача, свідчать про наявність передбачених ст. 192 СК України підстав для зменшення розміру стягнутих з позивача аліментів на дітей.
Враховуючи розмір щомісячного доходу позивача (8280 грн.), а також кількість дітей та осіб, які перебувають на його утриманні, колегія суддів вважає можливим зменшити розмір аліментів, визначений рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 15 вересня 2017 року з 1/3 частки до 1/4 частки усіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, починаючи з дня набрання рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
Щодо наявності у позивача заборгованості по аліментам, то сама лише ця обставина не може бути підставою для відмови у зміні розміру аліментів без урахування наведених позивачем фактів щодо зміни у сімейному, матеріальному стані та стані здоров`я.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року).
Оскільки суд першої інстанції на зазначені обставини справи та вимоги матеріального права належної уваги не звернув, рішення підлягає скасуванню в частині відмови у задоволенні позову про зміну розміру аліментів на дітей на підставі пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України, з ухваленням в цій частині нового судового рішення про часткове задоволення позову.
Рішення суду в частині вимог про припинення виплати аліментів на дружину, сторони не оскаржували, а тому в цій частині колегія суддів рішення не перевіряє.
Керуючись статтями 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 грудня 2018 року в частині відмови у задоволенні позову про зміну розміру аліментів на дітей скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.
Позов ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів на дітей задовольнити частково.

Зменшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який народився в м. Кіровоград, Кіровоградської області, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , проживає АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_3 на утримання дітей ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , до 1/4 частки усіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитину відповідного віку, на кожну дитину, починаючи з дня набрання рішення законної сили і до повноліття дітей.

В іншій частині рішення залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, за правилами, передбаченими ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий І.В. Лівінський

Судді О.О. Данилова

Н.О. Шаманська

Повне судове рішення складено 05 лютого 2019 року.