Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 945/1895/19
Провадження № 2/945/846/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

Миколаївський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді Терентьєва Г.В.

за участю секретаря Куртась К.В.,

розглянувши 23 грудня 2019 року в місті Миколаєві у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в :

16.10.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів з відповідача на його користь у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову та до досягнення дитиною повноліття. Крім того позивач просив стягнути з відповідача судові витрати. Позивач зазначив, що його батько батько ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував у шлюбі з матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 10.08.1996 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 року. ІНФОРМАЦІЯ_3 його матір ОСОБА_3 померла. При їх спільному проживанні народився він - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Позивач зазначає, що після матері його батько (відповідач) переїхав до іншої сім`ї проживати та перестав піклуватися про нього та не сплачує коштів на його утримання, а позивач залишився проживати разом з бабусею.

Відповідач добровільно не бажає сплачувати аліменти на утримання сина а буде сплачувати тільки за рішенням суду.

Тому позивач змушений звернутися до суду з даним позовом.

В судове засідання позивач не з`явився. При тому надав письмову заяву про підтримання позову, та клопотав про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явився надавши письмову заяву про розгляд справи без його участі та підтримання позовних вимог в повному обсязі.

Частина 4 статті 206 ЦПК України вказує, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Дослідивши в судовому засіданні надані сторонами письмові докази по справі, суд дійшов наступного.

Відповідно копії паспорту та свідоцтва про народження позивач ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьками якого є ОСОБА_2 (відповідач) та ОСОБА_3 .

Копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 підтверджується, що мати позивача ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ст. 152 ч.4 СК України передбачено, що дитина має право звернутися за захистом своїх прав та інтересів безпосередньо до суду, якщо вона досягла чотирнадцяти років.

Дана норма і закріплена у ст. 47 ЦПК України, що неповнолітні особи віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, а також особи, цивільна дієздатність яких обмежена, можуть особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді у справах, що виникають з відносин, у яких вони особисто беруть участь, якщо інше не встановлено законом.

Право на звернення до суду є елементом цивільно процесуальної дієздатності, тобто здатності особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді.Неповнолітні особи віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, а також особи, цивільна дієздатність яких обмежена, можуть особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді у справах, що виникають з відносин, у яких вони особисто беруть участь, якщо інше не встановлено законом.

У відповідності до ст. 180 СК України відповідач, який є батьком дитини, зобов`язаний утримувати її до досягнення нею повноліття. При цьому судом не встановлено обставин, які б унеможливлювали виконання обов`язку відповідачем по утриманню дитини.

Відповідно ст. 182 ч.1 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

У пункті 17 в абзаці 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно ст. 182 ч.2 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Отже, відповідач як батько дитини зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на його утримання.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

За таких обставин та на підставі ст. ст. 180, 182, 183 СК України позов підлягає задоволенню з визначенням розміру аліментів 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача судових витрат по справі, суд вважає, що дана вимога не підлягає задоволенню оскільки.

Відповідно п. 48 Постанови від 17.10.2014 року № 10 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах зазначено, що судові витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Відповідно ст. 133 ч.1 та ч.3 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Як вказано в Постанові Верховного суду від 17.10.2018 року №301/1894/17, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Оскільки позивач не додає до позовної заяви документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження) то в даній вимозі слід відмовити.

Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача також належить стягнути судові витрати в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 19, 89, 141, 258,259, 263-265, 430 ЦПК України, суд, -

В и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , аліменти на його утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.10.2019 року і до його повноліття.

Допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_3 , судовий збір в дохід держави в сумі 768 грн. 40 коп.

У решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Г. В. Терентьєв