РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2019 року Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді Губської Я.В.,

при секретарі Савицькій М.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради(61002, м.Харків, вул.Чернишевська, 55) про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки та стягнення аліментів на утримання дитини,-

ВСТАНОВИВ:

07.08.2019 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначити її опікуном дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнути аліменти на утримання дитини, відповідно до ст.ст.164-166, 183, 243 Сімейного кодексу України.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 09.08.2019 відкрито загальне позовне провадження у зазначеній справі та призначено до розгляду у підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 26.09.2019 закрито підготовче провадження у зазначеній справі, призначено справу до розгляду в судовому засіданні.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що її брат ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після його смерті залишилась малолітня донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка проживає з позивачем та з бабусею ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 . Мати дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за вказаною адресою але не проживає протягом тривалого часу, що підтверджується довідкою із поліції від 25.06.2019 року. Місце фактичного її проживання не з`ясовано. Мати дочкою не цікавиться, не спілкується з нею, не займається її вихованням, отримує пенсію на дитину у зв`язку з втратою годувальника, але витрачає на свої потреби, дитині нічого не купує, кошти на її утримання не дає. Позивач та бабуся неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 піклуються про неї, купують їй необхідні речі, продукти харчування, займаються її вихованням, слідкують за її здоров`ям та навчанням, таким чином позивач просить призначити її опікуном неповнолітньої та стягнути аліменти на утримання дитини до досягнення 18 річного віку.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просить їх задовольнити, вказувала, що вона піклується про ОСОБА_8, а мати дівчинки зникла.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Представник третьої особи - Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, в судове засідання не з`явився, 26.09.2019 подав на адресу суду висновок від 25.09.2019 №03-22/1257/19 щодо доцільності позбавлення батьківських прав та встановлення опіки, та заяву, в якій просить розглядати справу за їх відсутності.

У встановлений ухвалою строк відповідачу на подання відзиву, від відповідача відзив не надійшов.

Відповідач в судове засідання не з`явився, заперечень на позов не надав, від отримання судової повістки відмовився не з`явившись до органів пошти за її отриманням. Судові повістки надсилались на останню відому адресу зареєстрованого місця проживання відповідача, та поверталися у зв`язку із закінченням встановленого строку зберігання.

Відповідно до ст. 130 ч.9 ЦПК України, у разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою.

Відповідно до ст. 131 ч.1 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Судом були використані всі можливі способи сповіщення відповідача про наявність справи у суді, та виклик до суду, але вони результатів не дали.

Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача згідно ч.4 ст.223 ЦПК України та, зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Суд, вислухавши учасників судового розгляду, свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Вимогами ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини і відповідні ним правовідносини.

Положеннями ст. 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

За нормами ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, як це передбачається вимогами ст. 155 СК України.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку особистості потребує любові і розуміння.

Згідно вимог ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Судом встановлено, що батьками малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є: мати - ОСОБА_2 (відповідач по справі) та батько - ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвами про народження НОМЕР_1 . (а.с.12).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №16693, ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 .

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №2 від 19.03.2019 матір`ю ОСОБА_4 є ОСОБА_5 , батьком є ОСОБА_6 .(а.с.13)

Відповідно до даних свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 12.01.2018 та свідоцтва серії НОМЕР_4 від 18.03.2019 про народження позивача ОСОБА_7 , її матір`ю також є ОСОБА_5 , батьком є ОСОБА_6 .(а.с.15)

Таким чином, позивач є рідною сестрою померлого батька дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , її тіткою.

Відповідно до листа №03-22/479/-19 від 12.04.2019 служби у справах дітей по Київському районі м.Харкова ОСОБА_1 поставлена на облік потенційних кандидатів в опікуни/піклувальники від 12.04.2019 за №6.

Згідно акту обстеження умов проживання від 12.04.2019 за адресою: АДРЕСА_2 проживають і мають постійне місце реєстрації: малолітня ОСОБА_8 , 2006 р.н., її бабуся ОСОБА_5 1938 р.н., тітка ОСОБА_1 , 1963 р.н. та мати дитини ОСОБА_2 1978 р.н., мати дитини фактично в родині не мешкає, утриманням та вихованням малолітньої ОСОБА_9 займається ОСОБА_1 (а.с. 18)

Відповідно довідки Київського ВП ГУ НП в Харківській області від 25.06.2019, встановити фактичне місцезнаходження ОСОБА_2 , 1978 р.н. не виявилося можливим.(а.с.7)

Відповідно довідки з Харківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 37 Харківської міської ради Харківської області від 28 листопада 2019 р. № 01-57/1049 про те, що зі слів класного керівника мати учениці 7-А класу ОСОБА_3 , 2006 р.н. ОСОБА_2 не цікавилася у вчителя шкільним життям та успіхами дочки навчанні, не відвідувала батьківські збори, класні заходи. (а.с. 71).

Допитані в судовому засіданні 28.11.2019 свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 повідомили, що протягом останніх півтора року матері малолітньої ОСОБА_3 вони не бачили, знають, що батько дитини помер, а мати дитини у ОСОБА_2 з 2016 дитиною не займається, веде аморальний спосіб життя, притягувалася до кримінальної відповідальності, покинула своє місце мешкання, де тепер мешкає-невідомо, в неї є ще одна дитина, яку вона покинула, питаннями матеріального забезпечення, виховання, розвитку неповнолітньої ОСОБА_9 мати не займається, не приймає участі у вихованні та не цікавиться її життям, не спілкується з дитиною. Питаннями виховання, утримання ОСОБА_3 займаються її тітка ОСОБА_1 та бабуся ОСОБА_5 , якій 83 роки.

Згідно висновку Служби у справах дітей по Київському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради від 25.09.2019 щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , вважають за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , відносно малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мати дитини з серпня 2016 року проживає окремо від дитини, зловживає алкоголем, веде аморальний спосіб життя, кошти на утримання дитини не надає, життям дитини не цікавиться,не працює, отримує державну допомогу по втраті годувальника на дитину, однак витрачає її на свої потреби. (а.с.62-63)

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Згідно ст. 18 Конвенції «Про права дитини» від 20.11.1989 року батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основної уваги. Вимогами ст. 27 даної Конвенції передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, нести основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей та фінансових можливостей рівень життя, необхідний для розвитку дитини.

Відповідно до роз`яснень, викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості за нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Ухилення від виконання юридичного обов`язку - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи та показаннями свідків, мати ОСОБА_3 , 2006 р.н., ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та забезпеченню дочки, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Суд зазначає, що відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав.

Відповідно до ч.2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Обов`язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття закріплено в ч. 2 ст. 51 Конституції України. Що стосується вимог позивача про встановлення опіки над малолітньою ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та призначення ОСОБА_7 його опікуном, суд зазначає наступне.

Відповідно до висновку Служби у справах дітей по Київському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради від 25.09.2019, у них на обліку перебуває малолітня ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , як дитина, яка опинились в складних життєвих обставинах. Мати дитини, ОСОБА_2 , вихованням та утриманням дитини не займається. Батько дитини, ОСОБА_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Малолітня ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає разом з тіткою, ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , яка створила для дитини необхідні умови для всебічного розвитку, що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов проживання. ОСОБА_1 надала повний пакет документів відповідно до якого вона може виконувати обов`язки опікуна, з правовими аспектами щодо встановлення опіки ознайомлена. ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . Це житловий будинок. Складається із 4-х жилих кімнат. Будинок обладнана необхідною побутовою технікою, меблями та речами особистого вжитку. Для дитини облаштовано окрему кімнату в якій розташовано спальне місце, письмовий стіл, шафа для одягу, полиці з книгами. За даними довідки Департаменту інформаційних технологій Міністерства внутрішніх справ ОСОБА_1 на території України станом на 04.02.2019 до кримінальної відповідальності не притягується, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. Згідно висновку про стан здоров`я від 13.03.2019 ОСОБА_1 протипоказань для призначення її опікуном не має. Малолітня ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_1 повністю забезпечує утримання, оздоровлення та повноцінний розвиток малолітньої племінниці ОСОБА_3 .Малолітня ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не заперечує проти призначення тітки її опікуном, про що написана відповідна заява.

Питання щодо доцільності встановлення опіки над малолітньою ОСОБА_3 та призначення ОСОБА_1 її опікуном, було розглянуто на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради. Таким чином, Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, як представник органу опіки та піклування, у разі позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , вважає за доцільне встановити опіку над малолітньою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та призначити ОСОБА_1 її опікуном. (а.с.60-61)

Відповідно до ч.3 ст. 60 СК України суд встановлює опіку над фізичною особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу та піклування.

Відповідно до ч. 4 ст. 63 СК України опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника.

Відповідно до ч.2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на його фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження.

Розглянувши подання та матеріали справи, що характеризують особу ОСОБА_1 щодо не перебування на обліках у лікарів психіатра та нарколога, відсутності судимості, про розмір заробітної плати, довідку про стан здоров`я, (а.с.36-41), суд не вбачає перешкод для призначення опікуном ОСОБА_1 над малолітньою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судом також враховано подані до суду представником Департаменту служб у справах дітей заяви інших осіб, що перебувають у родинних відносинах з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_5 про неможливість їх бути опікунами малолітньої ОСОБА_3 та про відсутність заперечень щодо призначення опікуном ОСОБА_1 .

Обов`язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття закріплено в ч. 2 ст. 51 Конституції України і ст. 180 Сімейного кодексу України. У випадку ухилення батьків від виконання цього обов`язку, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу його матері, батька й (або) у твердій грошовій сумі (ст. 181 Сімейного кодексу України).

Крім того, стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з ч.3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в судовому порядку.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

При цьому розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Таким чином, суд у відповідності зі ст. 182 та ст.183 СК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання законної сили рішенням суду і до досягнення дитиною повноліття.

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Таким чином, дослідивши усі надані сторонами докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє повне підтвердження в судовому засіданні, визнаються відповідачем в повному обсязі, і визнання позову не порушує ані права дитини, ані відповідача, ані третіх осіб, позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними.

Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати у вигляді судового збору в розмірі 1536,80 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 133, 141, 258, 263, 265 ЦПК України, ст.ст. 60, 63, 141, 150, 164, 166, 169, 180, 181, 182, 183 СК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) відносно дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ( АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_5 ) опікуном дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ( АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_5 ) аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання законної сили рішенням суду і до досягнення дитиною повноліття.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем у встановленому порядку до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня складення рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

На рішення суду першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення, може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Харківського апеляційного суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення, а у випадку проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк для апеляційного оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Відповідно до вимог п.15 Перехідних положень ЦПК України (в ред. з 15.12.2017 року) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя : Я.В. Губська