У Х В А Л А

19.12.2019 Справа №607/29271/19

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Позняк В.М. розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції, Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, Міністерства юстиції України про визнання незаконним рішення та про зобов`язання виплатити грошову винагороду, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області зі позовною заявою, в якій просить визнати неправомірними дії Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області та стягнути з Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області грошову винагороду державним службовцям у розмірі трьох середньомісячних заробітних плат, розрахованих на момент звільнення. Позов мотивовано тим, що в день звільнення із державної служби, всупереч ст. 3 ЗУ «Про державну службу», Порядку видачі грошової винагороди державним службовцям за сумлінну безперервну працю в органах держави, зразкове виконання трудових обов`язків, їй не виплатили три заробітних плати.

Розглянувши матеріали справи, вважаю, що є підстави для відмови у відкритті провадження, виходячи із такого.

Згідно із вимог ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Пунктом 1 частини першої статті 4 КАС України визначено, що справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до вимог ст. ст. 4, 19 КАС, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, на спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування (пункт 15 частини першої ст. 3 КАС України).

Відповідно до позовної заяви, позивачка перебувала на державній службі - працювала державним виконавцем. Своїм позовом вона ініціювала спір щодо недоплаченої їй під час перебування на державній службі грошової винагороди державним службовцям за сумлінну безперервну працю в органах держави.

З урахуванням викладеного, вважаю, що спори, що пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями виплати грошової винагороди під час перебування на державній службі, навіть якщо подання відповідного позову, відбувається після її звільнення з державної служби, підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

У межах цивільного судочинства суд не може досліджувати та встановлювати правомірність дій, рішень чи бездіяльності службовця або посадовця, оскільки така можливість передбачена лише в адміністративному судочинстві в силу вимог статті 19 КАС України, якою охоплюється питання прийняття на публічну службу, її проходження та звільнення.

Аналогічний висновок зроблено у постанові ВС від 13 березня 2019 року у справі за № 723/18/17, від 12 грудня 2018 року у справі № 804/285/16 (провадження № 11-669апп18), у якій Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків, викладених у постановах від 14 березня 2018 року у справі № 461/5577/15-ц (провадження № 14-18цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 820/5761/15 (провадження № 11-750апп18) та інших постановах, що свідчить про усталену практику розгляду вказаної категорії спорів.

Відповідно до правила п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Із урахуванням викладеного, правовідносини, які виникли між сторонами у справі, є адміністративно-правовими, справа підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства, а тому суд приходить до висновку про відмову у відкритті провадження.

Згідно з вимогами статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі «Zand v. Austria» від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Таким чином, Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області не є «судом встановленим законом» для розгляду даної справи .

Враховуючи викладене, керуючись п.1 ч.2 ст. 122 ЦПК України, суддя,-

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції, Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, Міністерства юстиції України про визнання незаконним рішення та про зобов`язання виплатити грошову винагороду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом 15 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СуддяВ. М. Позняк