Постанова

Іменем України

21 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 285/3475/18-ц

провадження № 61-48184св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Державна казначейська служба України, Новоград-Волинська місцева прокуратура,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 18 жовтня 2018 року у складі судді Сташківа Т. Б. та постанову Житомирського апеляційного суду від 27 листопада 2018 року у складі колегії суддів: Павицької Т. М., Трояновської Г. С., Миніч Т. І.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішень судів

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Державної казначейської служби України, Новоград-Волинської місцевої прокуратури про відшкодування моральної шкоди.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 06 липня 2018 року він звернувся до Новоград-Волинської місцевої прокуратури із заявою про вчинення злочину, передбаченого частиною першою статті 388 Кримінального кодексу України (далі - КК України), в.о. директора Приватного акціонерного товариства «Ярунська Сільгосптехніка» ОСОБА_2, Новоград-Волинська місцева прокуратура не внесла відомості про злочин до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР). 18 серпня 2018 року він звернувся до слідчого судді Новоград-Волинського міськрайонного суду зі скаргою на бездіяльність прокуратури, за наслідком розгляду якої ухвалою слідчого судді від 23 серпня 2018 року скаргу задоволено, зобов`язано Новоград-Волинську місцеву прокуратуру внести відомості про кримінальне правопорушення за його заявою від 06 липня 2018 року до ЄРДР та розпочати розслідування. На неодноразові звернення до Новоград-Волинської місцевої прокуратури, йому не надано будь-якої відповіді про внесення заяви до ЄРДР та не надано витяг із ЄРДР. Вважає, що діями місцевої прокуратури йому завдана моральна шкода, яка виразилася у душевних стражданнях, переживаннях, хвилюваннях, завданих бездіяльністю відповідача. Він здійснив більше двадцяти телефонних дзвінків, щоб дізнатися відповідь на подану ним заяву про вчинення злочину.

Посилаючись на викладене, позивач, з урахуванням уточнених вимог, просив суд стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на його користь 885 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди тавитрати на професійну правничу допомогу в сумі 6 000,00 грн

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 18 жовтня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із недоведеності позивачем заподіяння йому моральної шкоди рішеннями, діями чи бездіяльністю місцевої прокуратури. Позивачем не надано доказів на підтвердження того, що він звертався до місцевої прокуратури з метою отримання витягу про внесення відомостей до ЄРДР та у задоволенні такого звернення йому відмолено.

Постановою Житомирського апеляційного суду від 27 листопада 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 18 жовтня 2018 року залишено без змін.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходив із того, що позивачем не наведено обставин в обґрунтування позову та не надано доказів на підтвердження моральної шкоди, завданої йому органами прокуратури. Зокрема, не наведено в чому саме полягає моральна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачу, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір суми відшкодування моральної шкоди. Реалізація позивачем свого процесуального права на оскарження рішень прокуратури у порядку статті 214 КПК України не є підставою для відшкодування моральної шкоди.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги, позиції інших учасників справи

У грудні 2018 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 18 жовтня 2018 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 27 листопада 2018 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що судовим рішенням, яке набрало законної сили, встановлено неправомірну бездіяльність посадових осіб Новоград-Волинської місцевої прокуратури, що є підставою для відшкодування завданої позивачу моральної шкоди.

У січні 2019 року від Новоград-Волинської місцевої прокуратури надійшов відзив на касаційну скаргу ОСОБА_1 , уякому заявник просить відхилити указану касаційну скаргу та залишити без змін рішення судів попередніх інстанцій, посилаючись на те, що касаційна скарга є необґрунтованою, зводиться до незгоди заявника із встановленими судами обставинами та не підлягає задоволенню.

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню із таких підстав.

Встановлені судами обставини

06 липня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Новоград-Волинської місцевої прокуратури із заявою про вчинення злочину, передбаченого частиною першою статті 388 КК України, в.о. директора Приватного акціонерного товариства «Ярунська Сільгосптехніка» ОСОБА_2

Відомості про злочин до ЄРДР у межах строку, передбаченого частиною першою статті 214 КПК України, прокурором не внесені.

Ухвалою слідчого судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 23 серпня 2018 року скаргу ОСОБА_1 на невнесення відомостей до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення задоволено. Зобов`язано Новоград-Волинську місцеву прокуратуру Житомирської області внести відомості про кримінальне правопорушення за заявою ОСОБА_1 від 06 липня 2018 року до ЄРДР та розпочати розслідування.

Нормативно-правове обґрунтування

Згідно з статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

На підставі вказаної норми відшкодуванню за рахунок держави підлягає шкода у випадку встановлення факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю державної влади.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Статтею 1174 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Згідно з статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

За змістом статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до загальних підставі цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК України).

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Для наявності підстав для зобов`язання відшкодувати шкоду відповідно до вимог статті 1174 ЦК України потрібна наявність незаконного рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, наявність шкоди, протиправність дій її завдавача та причинний зв`язок між його діями та шкодою, а тому позивач у цій справі повинен довести належними та допустимими доказами завдання йому шкоди, і що дії або бездіяльність відповідача є підставою для відшкодування шкоди у розумінні статей 1167, 1174 ЦК України.

При цьому, сам факт винесення ухвали слідчим суддею, якою за результатами розгляду скарги позивача зобов`язано відповідача внести відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР та розпочати розслідування, не тягнуть наслідків цивільно-правового характеру і не можуть бути доказом того, що дії та бездіяльність посадових осіб Новоград-Волинської місцевої прокуратури заподіяли позивачу моральної шкоди. Судовий контроль на стадії досудового розслідування, внаслідок якого постановлена вказана ухвала слідчим суддею, не є достатньою підставою для висновку про протиправність дій відповідача і притягнення його до цивільно-правової відповідальності.

Відмовляючи позивачу у відшкодуванні моральної шкоди, суд першої інстанції, із яким погодився й суд апеляційної інстанції, дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, обґрунтовано виходив із недоведеності позовних вимог, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження наявності заподіяної йому шкоди, причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями відповідача, що в силу вимог статті 81 ЦПК України є процесуальним обов`язком позивача.

Таким чином, позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту заподіяння йому моральних страждань чи втрат немайнового характеру, а отже, і заподіяння моральної шкоди, розмір якої жодним чином не обґрунтований.

Доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги, не є підставами для скасування оскаржуваних судових рішень, оскільки вони ґрунтуються на неправильному тлумаченні заявником норм матеріального та процесуального права. Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження в судах попередніх інстанцій із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства України, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою, а тому підлягає залишенню без задоволення, арішення судів попередніх інстанцій - без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.

Керуючись статтями 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 18 жовтня 2018 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 27 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак

І. Ю. Гулейков

Г. І. Усик