№ провадження 2-з/495/145/2019
УХВАЛА

про відмову в задоволенні заяви

"19" грудня 2019 р. м. Білгород-Дністровський

Суддя Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області Прийомова О.Ю., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви,

В С Т А Н О В И Л А:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову до подачі позовної заяви, вказуючи, що 01 серпня 2006 року між ним та ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 був укладений шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів

цивільного стану по м. Білгород - Дністровський Білгород - Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис 234.

За час перебування у шлюбі ними було набуте нерухоме майно, а саме: квартира АДРЕСА_1 , вартістю 206400, яка була зареєстрована на ОСОБА_1 па підставі договору купівлі продажу від 24.05.2007 року серія та номер №2867, який посвідчений державним нотаріусом Білгород Дністровської районної державної нотаріальної контори Одеської області.

В липні 2016 році він захворів діагноз: «Гіпертонічна хвороба ІІ-ІІІ ст. важкий і прогресуючий перебіг в поєднанні церебральним атеросклерозом. ГПМК за ішемічним типом в басейні лівої середньої мозкової артерії з грубим правоегороннім геміпарезом і частковою моторною і сенсорною афазією, порушення тазових органів, за типом нетримання сечі і калу. Наслідок ГПМК в правій скроневій ділянці у вигляді кістозно- лікворної трансформації Гипертензивне серце ІІ ст. СН НОМЕР_1 А ст. Астено - невротичний синдром зі зниженням мнестичних функцій. У зв`язку із захворюванням - «інсульт» він отримав безстроково І групу інвалідності.

ОСОБА_4 яка є його дружиною, наполягала на тому, щоб я подарив їй квартиру, яка ними придбана, за що обіцяла здійснювати догляд за ним: купувати ліки, щорічно направляти на стаціонарне лікування в медичні заклади, готувати їжу. В разі його відмови від укладення договору дарування квартири на користь ОСОБА_4 остання повідомила, що покине його.

Фактично у нього не існувало вибору, адже він самостійно з хворобою не впорався, по господарству також без допомоги дуже важко і він вимушений був укласти договір дарування квартири АДРЕСА_1 , де обдарованою стала його дружина.

05.02.2018 року він уклав договір дарування квартири на користь дружини.

Весь час і наразі він зареєстрований і мешкає в зазначеній квартирі в селі Садове Білгород-Дністровського району. Дружина з квітня 2018 року мешкає окремо, достеменно де саме не відомо. Окрім того, подала позов до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області про розірвання шлюбу (справа №495/9292/19 н даний час перебуває на розгляді в суді).

З огляду на те, що предмет спору в позовній заяв, із якою він має намір звернутися до суду безпосередньо стосується квартири АДРЕСА_1 , а саме: визнання договору дарування квартири недійсним вважаю, що є ризик розпорядження квартирою ОСОБА_4 на власний розсуд, до вирішення спору по суті, ще буде порушенням його прав і ускладнить в майбутньому розгляд справи і виконання рішення, якщо воно буде ухвалено на його користь.

На підставі вищевикладеного, просить суд накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

Дослідивши матеріали заяви, суддя приходить до наступного.

Згідно до ч.1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ст. 151 ЦПУ України, заява про забезпечення позову повинна містити захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Співмірність передбачає врахування судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер і зберігають свою дію до фактичного виконання рішення суду, яким закінчується вирішення спору по суті.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих заявником на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. (п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

Отже, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів із врахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної заяви, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду.

Як вбачається із заяви про забезпечення позову заявник ОСОБА_1 зазначає, що має намір звернутися до суду із позовом до ОСОБА_4 про визнання договору купівлі продажу недійсним.

Отже, предметом спору справи є визнання недійсним договору дарування.

Так, до заяви про забезпечення позову не надано доказів, які б свідчили про наявність фактичних обставин, що невжиття заявлених заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, в той час як відповідно до вимог чинного законодавства обов`язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги чи заперечення.

Матеріали справи також не містять будь - яких належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_4 , станом на 16 грудня 2019 року, має наміри його відчужити, чи здійснює будь-які дії з продажу цього майна, а саме лише посилання в заяві на потенційну можливість утруднення виконання майбутнього судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою правовою підставою для задоволення відповідної заяви про забезпечення позову.

Отже, розглянувши подану заяву про забезпечення позову, виходячи із пов`язаності заходів забезпечення позову з предметом майбутнього позову, співмірності таких заходів заявленим позовним вимогам і відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, суд вважає подану заяву необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, оскільки в ній не зазначено чому саме невжиття заходів забезпечення позову, зробить неможливим чи утруднить виконання рішення про визнання договору дарування недійсним, і які є підстави для таких припущень. Відсутність зазначених відомостей в заяві про забезпечення позову позбавляє суд дійти висновку про наявність достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 258, 260 ЦПК України, суддя,-

П О С Т А Н О В И Л А :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення, (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Ухвала може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Білгород-Дністровський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги.

СУДДЯ: