Ухвала

31 січня 2019 року

м. Київ

справа № 592/2344/18

провадження № 61-1592ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

Синельникова Є. В. розглянув касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» на постанову Апеляційного суду Сумської області від 25 вересня 2018 року у справі

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди у порядку регресу,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2018 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (далі - ТОВ «Фінансова компанія «Довіра

та Гарантія») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2

про відшкодування шкоди у порядку регресу у розмірі 8 880, 24 грн.

В обґрунтування позову зазначало, що 03 листопада 2015 року

на автодорозі Н-12, Суми-Полтава, відбулась дорожньо-транспортна пригода (далі -ДТП) за участю транспортних засобів Peugeot, реєстраційний номер НОМЕР_1, під керування ОСОБА_3, та IFA 60, реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2 Внаслідок ДТП було складено страховий акт № 1945.20615.01.01 від 04 грудня 2015 року та здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 8 661, 40 грн.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 червня 2018 року позов ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Довіра

та Гарантія» завдані збитки в порядку регресу в розмірі 7 661, 40 грн.

Постановою Апеляційного суду Сумської області від 25 вересня 2018 року рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 червня 2018 року скасовано, у задоволенні позову ТОВ «Фінансова компанія «Довіра

та Гарантія» відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У січні 2019 року до Верховного Суду надійшлакасаційна скарга

ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», в якій заявник просить скасувати постанову Апеляційного суду Сумської області від 25 вересня 2018 року і залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись

на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень

та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами визнаються справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом

на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

Ціна позову у цій справі становить 8 880, 24 грн, тобто суму, яка станом

на 01 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921, 00 грн * 100 = 192 100, 00 грн).

Отже, справа на судове рішення, у якій подана касаційна скарга, є малозначною.

Враховуючи ціну позову і встановлені судами обставини, посилання особи, яка подала касаційну скаргу, на випадки, передбачені підпунктами «а», «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню,

є необґрунтованими.

Випадків, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, у цій справі не встановлено Верховним Судом.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки ТОВ «Фінансова компанія «Довіра

та Гарантія» подало касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою, частиною дев'ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія»

на постанову Апеляційного суду Сумської області від 25 вересня 2018 року

у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди у порядку регресу - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя: Є. В. Синельников