ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 760/5081/15

провадження № 61-17433св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - ОСОБА_2 ,

відповідачі - товариство з обмеженою відповідальністю «Траєкторія», товариство з обмеженою відповідальністю «Домобудівна компанія № 7»,

особа, яка подала апеляційну скаргу - публічне акціонерне товариство «Кристалбанк»,

представник особи, яка подала апеляційну скаргу - Гарвасюк Віталій Юрійович ,

розглянувши в попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_2 , який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_1 , на ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 01 серпня 2016 року у складі колегії суддів Мазурик О. Ф., Прокопчук Н. О., Панченка М. М.

ВСТАНОВИВ :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом про солідарне стягнення з ТОВ «Траєкторія» та ТОВ «Домобудівна компанія № 7» заборгованості у розмірі 1 549 502,94 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 31 січня 2014 року ПАТ «Терра банк» та ТОВ «Домобудівна компанія № 7» уклали кредитний договір № О/14/5-34 про надання кредиту на умовах овердрафту «Класичний».

На підставі договору про відступлення права вимоги від 01 серпня 2014 року № 01/08/14/1 відбулася заміна первісного кредитора у вищезазначеному зобов`язанні на нового кредитора ТОВ «ВВС-Факторинг», яке у свою чергу на підставі договору про відступлення права вимоги від 23 вересня 2014 року № 23/09/14/2 відступило право вимоги ТОВ «Фінансова компанія Смарт Груп».

26 вересня 2014 року на забезпечення виконання зобов`язань ТОВ «Домобудівна компанія № 7» за кредитним договором ТОВ «Фінансова компанія Смарт Груп» та ОСОБА_1 уклали договір поруки № 26/09/14/1-П.

29 вересня 2014 року на забезпечення виконання зобов`язань ТОВ «Домобудівна компанія № 7» за кредитним договором ТОВ «Фінансова компанія Смарт Груп» та ТОВ «Траєкторія» уклали договір поруки № 29/09/14/2-П.

28 жовтня 2014 року поручитель погасив заборгованість ТОВ «Домобудівна компанія № 7» перед ТОВ «Фінансова компанія Смарт Груп» по кредитному договору, тому вважає, що до нього перейшли всі права кредитора за кредитним договором, і він набув право вимоги про солідарне стягнення заборгованості з позичальника та іншого поручителя.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 22 квітня 2015 року позов ОСОБА_1 задоволено, стягнуто солідарно з ТОВ «Траєкторія» та ТОВ «Домобудівна компанія № 7» на користь позивача заборгованість у розмірі 1 549 502, 94 грн.

Суд першої інстанції виходив із того, що виконання зобов`язання поручителем підтверджується встановленими обставинами, а тому до нього переходять всі права кредитора у цьому зобов`язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання.

Короткий зміст судового рішення апеляційного суду

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 01 серпня 2016 року апеляційну скаргу ПАТ «Кристалбанк» задоволено, заочне рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 22 квітня 2015 року скасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ «Траєкторія» та ТОВ «Домобудівна компанія № 7» про стягнення заборгованості відмовлено.

Апеляційний суд виходив із того, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права та не залучив до участі у справі ТОВ «ФК Смарт груп», ТОВ «ВВС-Факторінг», ПАТ «Терра Банк», ОСОБА_4 , що призвело до неповного з`ясування судом обставин справи, що мають значення для її вирішення. Зокрема, суд першої інстанції не встановив, що договір про відступлення права вимоги від 01 серпня 2014 року № 01/08/14/1 є нікчемним.

Оскільки суд апеляційної інстанції позбавлений можливості залучення сторони до участі у справі, а рішення суду першої інстанції без зазначеної процесуальної дії не можна вважати законним і обґрунтованим, таке рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

У вересні 2016 року ОСОБА_2 , який діє на підставідовіреності в інтересах ОСОБА_1 , подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на ухвалу апеляційного суду.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 вересня 2016 року відкрито касаційне провадження в даній справі.

На виконання вимог підпункту 4 пункту 1 розділу XIII ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» дана справа передана до Верховного Суду.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначено, що судом касаційної інстанції в цивільних справах є Верховний Суд.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі представник позивачапросить скасувати оскаржуване судове рішення як таке, що прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, залишити в силі заочне рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 22 квітня 2015 року.

Представник позивача зазначає, що ПАТ «Кристалбанк» не надав належних та допустимих доказів того, що є особою, стосовно якої судом першої інстанції вирішено питання про його права та обов`язки.

Додатково вказує, що апеляційний суд зазначив, що судом першої інстанції не встановлені обставини справи, що мають значення для справи, та в той же час необґрунтовано прийняв рішення по суті, яким відмовив у задоволенні позовних вимог.

Вважає, що договір поруки не є похідним від договору про відступлення права вимоги, який ПАТ «Кристалбанк» визнає нікчемним, тому договір поруки має юридичну силу, поки його недійсність не буде встановлена рішенням суду.

Заперечення/відзив на касаційну скаргу

18 листопада 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшло заперечення на дану касаційну скаргу від Гарвасюка В. Ю., який діє на підставі довіреності в інтересах ПАТ «Кристалбанк», у якому просить суд відхилити касаційну скаргу, залишити оскаржуване рішення без змін.

Представник банку зазначає, що 16 вересня 2014 року ПАТ «Терра банк» направило повідомлення про нікчемність договору про відступлення права вимоги від 01 серпня 2014 року № 01/08/14/1 ТОВ «ВВС-Факторинг», ТОВ «Домобудівна компанія № 7» та ОСОБА_4 .

ТОВ «ВВС-Факторинг» отримало таке повідомлення 18 вересня 2014 року, однак 26 вересня 2014 року відступило своє право вимоги, яке перейшло до нього за нікчемним договором ТОВ «Фінансова компанія Смарт Груп».

Вважає, що суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм процесуального права, а тому підлягало скасуванню, оскільки таким рішенням встановлено право вимоги позивача до боржника за кредитним договором № О/14/5-34, яке належить ПАТ «Кристалбанк», чим порушено майнові права банку.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що 31 січня 2014 року ПАТ «Терра банк» та ТОВ «Домобудівна компанія № 7» уклали кредитний договір № О/14/5-34 про надання кредиту на умовах овердрафту «Класичний», за умовами якого банк відкрив ТОВ «Домобудівна компанія № 7» відновлювальну кредитну лінію з лімітом в розмірі 1 250 000 гривень строком користування до 30 травня 2014 року та сплатою процентів за користування кредитними коштами у розмірі 24 % річних.

31 січня 2014 року на забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором ПАТ «Терра банк», ТОВ «Домобудівна компанія № 7» та ОСОБА_4 уклали договір поруки № П/14/1-34.

01 серпня 2014 року ПАТ «Терра банк» та ТОВ «ВВС-Факторинг» уклали договір про відступлення права вимоги № 01/08/14/1, відповідно до якого відбулася заміна кредитора ПАТ «Терра банк» на ТОВ «ВВС-Факторинг».

Постановою правління Національного банку України від 21 серпня 2014 року № 518 ПАТ «Терра банк» віднесено до категорії неплатоспроможних банків.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 21 серпня 2014 року № 72 «Про виведення з ринку та здійснення тимчасової адміністрації» з 22 серпня 2014 року розпочато процедуру виведення ПАТ «Терра банк» з ринку та здійснення в ньому тимчасової адміністрації.

26 серпня 2014 року ТОВ «ВВС-Факторинг», ТОВ «Домобудівна компанія № 7» та ОСОБА_4 уклали договір про розірвання договору поруки № П/14/1-34.

15 вересня 2014 року тимчасовою адміністрацією ПАТ «Терра банк» складено акт № 2 про проведення перевірки правочинів (у тому числі договорів) (з додатками), укладених ПАТ «Терра банк» протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, які відповідають критеріям, передбаченим частиною третьою статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», за яким договір про відступлення права вимоги № 01/08/14/1 від 01 серпня 2014 року, укладений між ПАТ «Терра Банк» та ТОВ «BBC-Факторинг», є нікчемним відповідно до пунктів 1, 7 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

26 вересня 2014 року на забезпечення виконання зобов`язань ТОВ «Домобудівна компанія № 7» за кредитним договором ТОВ «Фінансова компанія Смарт Груп» та ОСОБА_1 уклали договір поруки № 26/09/14/1-П.

29 вересня 2014 року на забезпечення виконання зобов`язань ТОВ «Домобудівна компанія № 7» за кредитним договором ТОВ «Фінансова компанія Смарт Груп» та ТОВ «Траєкторія» уклали договір поруки № 29/09/14/2-П.

Для виведення з ринку ПАТ «Терра банк» Фонд гарантування вкладів фізичних осіб створив ПАТ «Перехідний банк «Кристалбанк».

22 грудня 2014 року ПАТ «Терра банк» передало ПАТ «Перехідний банк «Кристалбанк» відповідно до акту приймання-передавання активів та зобов`язань неплатоспроможного банку ПАТ «Терра банк» актив, який виник із кредитного договору № О/14/5-34 від 31 січня 2014 року, укладеного між ПАТ «Терра банк» та ТОВ «Домобудівна компанія № 7», права кредитора за кредитним договором та договором поруки, укладеним із ОСОБА_4

14 квітня 2015 року проведено державну реєстрацію змін до статуту ПАТ «Перехідний банк «Кристалбанк», зокрема змінено назву банку на ПАТ «Кристалбанк».

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення відповідає зазначеним вимогам закону.

Відповідно до пункту 7 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, якщо їх умови передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Відповідно до абзацу другого частини другої статті 215 недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Згідно з частиною першою статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Частинами четвертою та п`ятою статті 216 ЦК України передбачено, що правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.

Доводи касаційної скарги щодо того, що апеляційний суд не перевірив права ПАТ «Кристалбанк» на подання апеляційної скарги, спростовуються рішенням суду. Оскільки банком надано документ на підтвердження того, що всі права та обов`язки кредитора за кредитними договорами, включаючи забезпечення за ними, належать ПАТ «Кристалбанк», то суд апеляційної інстанції, належно встановивши обставини справи, обґрунтовано погодився з доводами апеляційної скарги, що судом вирішено питання про права та обов`язки ПАТ «Кристалбанк».

Відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, дійшов обґрунтованого висновку про те, що з 22 грудня 2014 року кредитором за кредитним договором по відношенню до ТОВ «Домобудівна компанія № 7», а також за договором поруки, укладеним на забезпечення виконання зобов`язання позичальником, є ПАТ «Кристалбанк», який не брав участі у справі.

Суд першої інстанції, розглянувши позов ОСОБА_1 , в порушення норм процесуального права не залучив до участі у справі ПАТ «Кристалбанк», ПАТ «Терра Банк», ОСОБА_4 , ТОВ «ВВС-Факторинг», ТОВ «ФК Смарт груп», що призвело до неповного з`ясування судом обставин справи, що мають значення для її вирішення.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 309 ЦПК України у редакції на час розгляду справи апеляційним судом підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Апеляційний суд, встановивши неповне з`ясування судом обставин, а також врахувавши відсутність можливості залучення в апеляційному провадженні до участі у справі сторін, обґрунтовано відмовив у задоволенні позову.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки встановлених судом обставин, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України знаходиться за межами повноважень касаційного суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE , № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

У контексті вказаної практики Верховний Суд уважає наведене обґрунтування цієї постанови достатнім.

Ураховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про наявність передбачених частиною третьою статті 401 ЦПК України підстав для залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржуваних судових рішень - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 , який діє на підставідовіреності в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 01 серпня 2016 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

М. М. Русинчук