ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2019 року м.Кривий Ріг

Справа № 177/145/19

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

сторони:

позивач - Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу позивача Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 23 вересня 2019 року, яке ухвалено суддею Строговою Г.Г. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 23 вересня 2019 року, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2019 року позивач Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» (надалі - АТ «ПУМБ») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що 19.09.2013 року між ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 9236 та видано кредит в розмірі 27851,01 грн.

19.07.2016 року ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» припинилося шляхом приєднання до ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», правонаступником якого є АТ «ПУМБ».

Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином, та, станом на 08.01.2019 року, має заборгованість в розмірі 117466, 00 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом в розмірі 13821,554 грн.; заборгованості по процентам - 17 346, 60 грн.; штрафних санкцій - 86297,85 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача на свою користь, а також судовий збір в розмірі 1921,00 грн.

Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 23 вересня 2019 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач АТ «ПУМБ» просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального права та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Зокрема, позивач зазначає, що суд дійшов помилкового висновку про не доведення ним факту укладення кредитного договору з відповідачем ОСОБА_1 та досягнення між сторонами всіх істотних умов договору, не врахувавши того, що оферта містить ліміт кредитування (п.2.3.), валюту кредиту (п.2.2.), строк кредитування (п. 2.4.), дату укладення договору, процентну ставку (п. 2.6.), реквізити сторін (п.п. 1.1. - 1.5.), номер договору (п. 2.1.) та підписи сторін, що підтверджує погодження ними всіх істотних умов та доводить факт наявності між сторонами договірних відносин.

Не погоджується позивач й з посиланням суду на правову позицію Верховного Суду у справі №342/180/17 від 03.07.2019 року, оскільки дана правова позиція стосується ситуації, коли умови кредитування розміщені на сайті та не підписувалися позичальником, тоді як у даному випадку сторони у письмовій формі погодили всі істотні умови договору.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що АТ "ПУМБ" просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у сумі 117466,00 грн., посилаючись на те, що 19.09.2013 року між ПАТ "Банк Ренесанс Капітал" та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №9236, згідно умов якого останньому було видано кредит в сумі 27851,01 грн.

19.07.2016 року ПАТ "Банк Ренесанс Капітал" припинилося шляхом приєднання до ПАТ "Перший Український Міжнародний Банк", правонаступником якого є АТ "ПУМБ" (а.с. 7-8,9-13), яке є правонаступником усіх прав та зобов`язань ПАТ "Банк Ренесанс Капітал".

Відповідач свої обов`язки по сплаті кредиту та процентів не виконує.

Дослідивши матеріали справи, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх недоведеністю та необґрунтованістю, посилаючись на те, що позивач не надав суду Кредитного договору №9236 від 19.09.2013 року, а надана ним копія Пропозиції на укладення договору карткового рахунку та договору страхування від 19 вересня 2013 року не є належним доказом укладення договору та усіх істотних його умов, оскільки не містить детальних умов кредитування. При цьому, встановивши факт відсутності договору, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та допустимим доказами наявності у ОСОБА_1 заявленої в позовній заяві суми заборгованості за Кредитним договором №9236 від 19.09.2013 року.

Колегія суддів не може повністю погодитись з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступні обставини.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ч.1 ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України).

Відповідно до ст.630 ЦК України договором може бути встановлено, що його окремі умови визначаються відповідно до типових умов договорів певного виду, оприлюднених у встановленому порядку. Якщо у договорі не міститься посилання на типові умови, такі типові умови можуть застосовуватись як звичай ділового обороту, якщо вони відповідають вимогам статті 7 цього Кодексу.

Згідно ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

З матеріалів справи вбачається, що 19 вересня 2013 року ОСОБА_1 підписав Пропозицію укласти договір карткового рахунку та договору страхування (оферта) (а.с.14).

Зазначена Пропозиція містить ліміт кредитування овердрафту - 5 000,00 грн. (п.2.3.), валюту кредиту - гривня (п.2.2.), строк кредитування - 36 місяців (п. 2.4.), процентну ставку - 0,0001% річних за користування овердрафтом та 24,00% річних за користування несанкціонованим овердрафтом (п. 2.6.), розрахунковий рахунок для перерахування заборгованості за овердрафтом (п. 2.8.) та реквізити сторін (п.п. 1.1. - 1.5.).

Крім того, ця Пропозиція містить загальні умови договору кредитування, відкриття та ведення рахунку, отже слід виходити з того, що сторони - ПАТ "Банк Ренесанс Капітал", правонаступником якого є АТ «ПУМБ», і ОСОБА_1 , у належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, а висновки суду першої інстанції щодо не доведення позивачем укладення між сторонами кредитного договору та погодження його істотних умов є помилковими.

Погоджується колегія суддів й з доводами апеляційної скарги позивача про безпідставне посилання суду першої інстанції на правову позицію Верховного Суду у справі №342/180/17 від 03.07.2019 року, оскільки у цій справі Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, банку, яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, а матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та Правил надання банківських послуг, розміщених на сайті: https://privatbank.ua/terms/ розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, тоді як у даному випадку всі істотні умови кредитного договору сторонами досягнуто у письмовому вигляді та викладено у Пропозиції укласти договір карткового рахунку та договору страхування (оферта).

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, посилався на те, що позичальник ОСОБА_1 не виконує свої зобов`язання належним чином, та, станом на 08.01.2019 року, за підрахунками позивача, має заборгованість в розмірі 117466, 00 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом в розмірі 13821,554 грн.; заборгованості по процентам - 17 346, 60 грн.; штрафних санкцій - 86297,85 грн.

При цьому, згідно з ч. 6 ст.81 ЦПК України доказування не може не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стаття 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості (пункт 3 частини першої).

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Як слідує із укладеного між ПАТ "Банк Ренесанс Капітал", правонаступником якого є АТ «ПУМБ», і ОСОБА_1 Кредитного договору №9236 від 19.09.2013 року, сторони досягли згоди, щодо відкриття карткового рахунку на ім`я ОСОБА_1 , випуск на його ім`я картки міжнародної платіжної системи, встановлення ліміту овердрафту та оформлення страхування майнових інтересів ОСОБА_1 , отже для підтвердження заявлених позовних вимог про стягнення заборгованості за цим кредитним договором позивачеві необхідно належними та допустимими доказами підтвердити факт відкриття карткового рахунку, видачу позичальникові картки та використання останнім кредитного ліміту.

Відповідач ОСОБА_1 заперечує факт отримання та використання кредитних коштів (а.с. 33).

За приписами п.п. 3, 6 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. У разі складання та зберігання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку на машинних носіях інформації підприємство зобов`язане за свій рахунок виготовити їх копії на паперових носіях на вимогу інших учасників господарських операцій, а також правоохоронних органів та відповідних органів у межах їх повноважень, передбачених законами.

Згідно зі ст. 41 Закону України "Про Національний банк України" та ч. ч. 1, 2 ст.68 Закону України "Про банки та банківську діяльність", Національний банк України встановлює обов`язкові для банківської системи стандарти та Правила ведення бухгалтерського обліку і фінансової звітності, що відповідають вимогам законів України та міжнародним стандартам фінансової звітності. Банки організовують бухгалтерський облік відповідно до внутрішньої облікової політики, розробленої на підставі Правил, встановлених Національним банком України відповідно до міжнародних стандартів бухгалтерського обліку. Бухгалтерський облік має забезпечувати своєчасне та повне відображення всіх банківських операцій та надання користувачам достовірної інформації про стан активів і зобов`язань, результати фінансової діяльності та їх зміни.

Підставою для бухгалтерського обліку операцій банку відповідно до підпункту 2.1.1 Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 30.12.1998 № 566, зі змінами та доповненнями, є первинні документи, які фіксують факти здійснення цих операцій. У разі складання їх у вигляді електронних записів при потребі повинно бути забезпечене отримання інформації на паперовому носії.

Пунктом 5.1 глави 5 вищезазначеного Положенням визначено, що інформація, яка міститься в первинних документах, систематизується в регістрах синтетичного та аналітичного обліку. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа.

Згідно з п.5.4. цього Положенням, особові рахунки є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня.

При цьому, п.5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 № 254 визначено, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Отже, виписки з особових рахунків клієнтів є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій.

Наданий позивачем суду документ із назвою «Виписка з рахунку ОСОБА_1 із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості за Кредитним договором №9236 (а.с. 19) фактично є довідкою банку про наявність заборгованості та її розмір, станом на 08 січня 2019 року, та не замінює собою виписку з особового рахунку клієнта ОСОБА_1 .

Інших доказів на підтвердження заявлених позивних вимог, зокрема, щодо відкриття карткового рахунку, видачу позичальникові картки та використання останнім кредитного ліміту, АТ «ПУМБ» не надано, ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що надані АТ «ПУМБ» по справі докази не є належними та допустимими, у розумінні ст. ст. 76-81 ЦПК України, та у своїй сукупності не підтверджують те, що відповідач ОСОБА_1 , відповідно до умов Кредитного договору №9236 від 09 вересня 2013 року, користувався кредитними коштами у вигляді встановленого кредитного ліміту (овердрафту) на платіжну картку, у зв`язку з чим позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Отже, дійшовши вірного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог АТ «ПУМБ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції помилково послався на недоведеність факту укладення такого договору, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині мотивів відмови у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 367, ч. 1 ст. 369, ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» - залишити без задоволення.

Рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 23 вересня 2019 року - змінити у мотивувальній частині, виклавши його у редакції цієї постанови.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 18 грудня 2019 року.

Головуючий:

Судді: