РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2019 року

м. Рівне

Справа № 572/2474/19

Провадження № 22-ц/4815/1599/19

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Гордійчук С.О.,

суддів:Шимків С.С., Ковальчук Н.М.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідачі: Державна казначейська служба України

розглянув в порядку письмового провадження у м. Рівне апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Сарненського районного суду Рівненської області від 04 листопада 2019 року, постановлену в складі судді Ведяніної Т.О., у справі №572/2474/19,

в с т а н о в и в :

В серпні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Державної казначейської служби України про стягнення невиплаченої щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Ухвалою Сарненського районного суду Рівненської області від 04 листопада 2019 року дану справу передано за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва.

В поданій апеляційній скарзі позивач покликаючись на порушення судом норм процесуального права, просить оскаржувану ухвалу скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про передачу справи за підсудністю до іншого суду, оскільки порушено вимоги ч. 3 ст. 28 ЦПК України.

Відзив до апеляційного суду не надходив.

Відповідно до ч.2 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду про передачу справи на розгляд іншого суду розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.

Статтею 263 ЦПК України установлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим та має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеного цим Кодексом. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції відповідає указаним нормам чинного законодавства.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що вказаний спір повинен розглядатись за правилами підсудності, визначеними ч.2 ст.27 ЦПК України, оскільки місцезнаходження відповідача є м. Київ.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (частина перша статті 4 ЦПК України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Поняття підсудності у цивільному судочинстві це розмежування компетенції між окремими ланками судової системи та між судами однієї ланки щодо розгляду цивільних справ. Підсудністю фактично є визначення в системі судів компетентного суду стосовно вирішення певної цивільної справи.

За загальним правилом підсудності, відповідно до ч. 2 ст. 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

Згідно ч.3 ст.28 ЦПК України позови про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, чи шкоди заподіяної внаслідок вчинення злочину, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача або за місцем заподіяння шкоди.

Стаття 28 ЦПК України містить перелік цивільних справ, в яких встановлена підсудність за вибором позивача. Тобто останньому надається право вибору підсудності залежно від категорії справи або за наявності інших зазначених у законі умов.

Підсудність за вибором позивача (альтернативна підсудність) - це така підсудність, при якій позивачеві надається право за своїм вибором пред`явити позов в один з декількох вказаних в законі судів. Така процесуальна пільга встановлена законодавцем для позивачів у деяких справах з метою зробити судовий захист їх суб`єктивних прав більш зручним.

Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Як вбачається з позовної заяви позивачем заявлено вимогу про нарахування та стягнення додаткової пенсії передбаченої положенням ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із розрахунку, що мінімальна пенсія за віком визначається на рівні прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, невиплаченої з 24 липня 2011 року на підставі постанови Сарненського районного суду Рівненської області від 22 вересня 2012 року.

Вимог про відшкодування шкоди внаслідок заподіяння шкоди здоров`ю позовна заява не містить, а тому на дані правовідносини не поширюються положення ч. 3 ст. 28 ЦПК України щодо підсудності справ за вибором позивача, тому справа повинна розглядатись судом за місцезнаходженням відповідача.

Ухвалою суду першої інстанції, що є предметом апеляційного оскарження у цій справі, не порушено права позивача на доступ до правосуддя

Оскільки місцезнаходженням відповідача є м. Київ вул. Бастіонна ,6, то у відповідності до вимог ч.2 ст.27 ЦПК України даний спір має розглядається Печерським районним судом м. Києва за підсудністю саме за місцезнаходженням відповідача.

Твердження апелянта про те, що справа не підсудна Печерському районному суду м. Києва, так як підсудність даної справи визначається за правилами ч. 3 ст. 28 ЦПК України є безпідставними.

Таким чином, суд першої інстанції діяв у межах закону і, зважаючи на вимоги ст. 27 ЦПК України, дійшов вірного висновку, що справа підсудна суду за місцем знаходженням відповідача.

Відповідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки ухвалу постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав до її скасування.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Сарненського районного суду Рівненської області від 04 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає.

Головуючий : Гордійчук С.О.

Судді : Шимків С.С.

Ковальчук Н.М.