ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/755/19Головуючий по 1 інстанції
Категорія: 301030500 Суходольський О. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2019 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т.Л.
суддіГончар Н.І., Сіренко Ю.В.
секретар Торопенко Н.М.

учасники справи:

позивач (скаржник) - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника позивача адвоката Василенка Олексія Васильовича на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 21.10.2019 (повний текст складено 21.10.2019, суддя в суді першої інстанції Суходольський О.М.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

19.08.2019 ОСОБА_1 , діючи через свого представника адвоката Василенка О.В., звернувся до суду з даним позовом, яким просив зобов`язати відповідача знести самовільно збудований ангар-гараж, який знаходиться у АДРЕСА_1 , та стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в сумі 10000,00 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 10000,00 грн.

В обґрунтування вказано на те, що він є власником домоволодіння у АДРЕСА_1 . Сусіднє домоволодіння АДРЕСА_1 належить відповідачу, який без погоджень із позивачем та компетентними органами самовільно збудував з порушенням норм ДБН України господарську споруду - гараж, яка знаходиться на відстані 3 метрів від житлового будинку позивача, який, у свою чергу, через неї почав руйнуватися. Позивач вказує, що неодноразово звертався до відповідача із вимогою про припинення даного будівництва. Також з метою припинення свавільних дій відповідача позивач звертався до компетентних органів із заявою провести обстеження домоволодіння по АДРЕСА_1 , однак на даний час конфлікт між сторонами не врегульовано, що й стало причиною звернення з цим позовом до суду.

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 01.10.2019 позовні вимоги у справі залишено без задоволення з посиланням на те, що позовні вимоги є необґрунтованими, а здійснюване відповідачем будівництво не є самочинним, так як здійснюється реконструкція раніше наявної будівлі сараю.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, представник позивача 11.11.2019 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування вказано на те, що факт руйнування будинку позивача від самочинного будівництва, яке здійснюється відповідачем, підтверджується документами компетентних органів - УДАБІ у Черкаській області, яке склало акт №24 від 04.02.2019, приписи №№5, 6 від 04.02.2019, протокол №6 від 04.02.2019, постанову №2 від 08.02.2019. Відповідач будівництво здійснює без одержання відповідних дозволів Інспекції ДАБК. Відповідач надіслав відзив з порушенням визначених законодавством строків, отже суд не мав права брати до уваги докази, які до нього долучені. Однак суд у рішенні послався на інвентаризаційну справу домоволодіння відповідача, яка була долучена до відзиву. За відомостями інвентаризаційної справи відповідач для будівництва спірної будівлі зруйнував невеликий гараж, на місці якого її побудував, отже це не може бути реконструкцією, як помилково вказав суд. Суд необґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

При розгляді справи встановлено, що згідно довідки виконавчого комітету Руськополянської сільської ради Черкаського району від 13.08.2019 №431 за позивачем ОСОБА_1 рахується домоволодіння по АДРЕСА_1 .

Згідно акту ДАБІ України від 04.02.2019 №24, складеного за результатами проведення планового (позапланового) заходу держаного нагляду (контролю) щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, по результатам огляду будівництва господарської споруди по АДРЕСА_1 , встановлено порушення вимог чинного законодавства - абз.4 ч.1 ст.25 ЗУ «Про основи містобудування», п.7.2 ДБН А.3.1.-5-2016 «Організація будівельного виробництва» (на час здійснення правопорушення п.1.2 ДБН А.3.1.-5-96).

З урахуванням наведеного ДАБІ України відносно ОСОБА_2 (відповідач у цій справі, який є власником вказаного об`єкту нерухомості) складено протокол про адміністративне правопорушення №6 від 04.02.2019 за порушення норм чинного законодавства України, а постановою №2 по справі про адміністративне правопорушення від 08.02.2019 ОСОБА_2 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.96 КУпАП (порушення вимог законодавства, будівельних норм, стандартів і правил під час будівництва), та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Позивач у справі стверджує про те, що зазначеним будівництвом відповідача порушено його право власності на майно, оскільки через нього руйнується житловий будинок позивача. Вказані обставини, на думку позивача, є підставами для зобов`язання відповідача знести спірну побудову та відшкодувати завдану позивачу моральну шкоду.

Такими є фактичні обставини у справі. Правовідносини, наявні між сторонами на їх підставі, мають наступне правове регулювання.

Відповідно до положень ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Вказана правова норма покладена позивачем в основу його вимог про зобов`язання відповідача знести здійснену будівлю.

Апеляційний суд враховує, що для відповіді на питання про обґрунтованість таких позовних вимог у справі слід встановити причинно-наслідковий зв`язок між здійсненим відповідачем будівництвом (незалежно від його законності) та виникненням наявних в будинку позивача пошкоджень.

Іншими словами слід встановити, що внаслідок будівництва відповідача у житлового будинку позивача у справі виникли пошкодження.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У підтвердження вказаних обставин позивач у справі надає висновки повноважних державних органів про здійснення відповідачем будівництва з порушенням вимог законодавства у галузі здійснення будівельної діяльності, однак такі докази не можуть самі по собі свідчити про те, що внаслідок недотримання відповідачем вимог закону житловий будинок позивача отримав пошкодження. Крім того, такі висновки з відповідним обґрунтуванням в цих документах відсутні.

Надані позивачем фото тріщин та пошкоджень його житлового будинку не можуть свідчити про їх виникнення внаслідок дій відповідача у справі, адже доказів часу та причин їх виникнення такі фото не містять.

Згідно п.1 ч.1 ст.103 ЦПК України суд призначає експертизу для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо.

У даному випадку позивач не порушував питання про призначення судової будівельно-технічної експертизи для встановлення причин виникнення пошкоджень в його житлового будинку.

З урахуванням викладеного апеляційний суд приходить до висновку про правильність вказівки суду першої інстанції на необґрунтованість позовних вимог у цій справі в частині зобов`язання відповідача знести здійснену ним побудову, оскільки позивач не довів, що саме будівництвом відповідача було пошкоджено його майно.

Позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди ґрунтуються на твердженні про те, що моральні страждання позивача обумовлені пошкодженням його майна від дій відповідача у справі, однак, як вказувалось вище, причинно-наслідкового зв`язку між будівництвом, яке здійснюється відповідачем, та пошкодженнями майна позивача при судовому розгляді встановлено не було.

У аспекті викладеного усі апеляційні доводи скаржника у справі не спростовують правильності таких висновків суду, адже не містять доказів зв`язку між будівництвом, яке здійснює відповідач у справі, та пошкодженнями майна позивача.

Одночасно апеляційний суд не може погодитися з вказівкою суду першої інстанцій в цій справі на те, що здійснюване відповідачем будівництво не є самочинним, оскільки є реконструкцією вже наявної будівлі.

Так згідно протоколу №6 від 04.02.2019 ОСОБА_2 у домоволодінні за адресою АДРЕСА_1 у 2007 році розпочав будівництво господарської споруди без отримання дозвільних документів чим порушив абз.4 Ч.1 ст.25 ЗУ «Про основи містобудування», п.7.2 ДБН А.3.1-5-2016 «Організація будівельного виробництва» (раніше п.1.2 ДБН А.3.1-5-96), чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.96 КУпАП (порушення вимог законодавства, будівельних норм, стандартів і правил під час будівництва).

Відповідно до положень ч.6 ст.82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої прийнято цю постанову, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

При цьому за змістом ч.ч.1, 2 ст.34 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», яка регламентує виникнення права на виконання будівельних робіт, замовник має право виконувати будівельні роботи:

- після подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта та які не потребують отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України;

- видачі замовнику органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об`єктів, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками або підлягають оцінці впливу на довкілля згідно із ЗУ «Про оцінку впливу на довкілля».

Зазначені у частині першій цієї статті документи, що надають право на виконання будівельних робіт, є чинними до завершення будівництва.

Перелік будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію, затверджується Кабінетом Міністрів України.

У свою чергу, Перелік будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію, затверджений постановою КМУ 07.06.2017 №406, не передбачає можливість вчинення особою реконструкції капітальної будівлі без отримання дозволів та погоджень.

При цьому, згідно з правовою позицією Верховного Суду України у справі № 6-130 цс від 04.12.2013 року, у розумінні ч. 1 ст. 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об`єкт, а й об`єкт нерухомості, який виник в результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови уже існуючого об`єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки в результаті таких дій об`єкт втрачає тотожність з тим, на який власником отримано право власності.

Згідно ч.1 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Таким чином виконуване відповідачем будівництво у вигляді реконструкції господарської будівлі у гараж є самочинним, так як він не отримав відповідних погоджень уповноважених державних органів.

Вказане також слідує з протоколу №6 про адміністративне правопорушення від 04.02.2019 відносно відповідача у цій справі ОСОБА_2 за ч.1 ст.96 КУпАП.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 21.10.2019 у даній справі слід змінити, виключивши з мотивувальної частини вказівку на те, що будівництво, яке виконує відповідач, не є самочинним, оскільки є реконструкцією вже збудованого об`єкта, у зв`язку з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильним застосуванням норм матеріального права - ч.1 ст.376 ЦК України.

Оскільки позивача (скаржника) звільнено від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» як інваліда ІІ групи, судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді слід віднести на рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу - задовольнити частково.

Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 21.10.2019 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю та відшкодування моральної шкоди - змінити, виключивши з мотивувальної частини рішення вказівку суду на те, що будівництво, яке виконує відповідач, не є самочинним, оскільки є реконструкцією вже збудованого об`єкта.

У решті рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 21.10.2019 в цій справі - залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді віднести на рахунок держави.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 18.12.2019 .

Суддя-доповідач

Судді