Дата документу 20.12.2019 Справа № 310/5816/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2019 року

м. Запоріжжя

Єдиний унікальний №310/5816/19

Провадження №22-ц/807/3814/19

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кримської О.М. (суддя-доповідач),

суддів: Дашковської А.В., Кочеткової І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на заочне рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 15 жовтня 2019 року в складі судді Прінь І.П. в справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2019 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду із позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором від 20 липня 2011 року, розмір якої станом на 30 червня 2019 року складає 31 479,27 грн, із яких: 1 220,24 грн - заборгованість за кредитом, 26 488,83 грн заборгованість по процентам за користування кредитом, 1 795 грн заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи, відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн штраф (фіксована частина), 1 475,20 грн штраф (процентна складова), та судові витрати в розмірі 1 921 грн.

Заочним рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 15 жовтня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за тілом кредиту за кредитним договором у сумі 1 220,24 грн, судові витрати по сплаті у розмірі 76,84 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги про стягнення процентів, пені та штрафів задовольнити в повному обсязі, судові витрати стягнути з відповідача.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що встановивши, що банк надав відповідачу кредит, а відповідач його не повернув, суд першої інстанції не мав жодних підстав відмовляти у стягненні відсотків по кредиту.

ОСОБА_1 отримала 03 грудня 2019 року копію апеляційної скарги і ухвали про відкриття апеляційного провадження, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с.105), проте не скористалася своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, що не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи та справи, що виникають з трудових правовідносин.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції справа розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що ціна позову у справі становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа є малозначною, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на такі обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог не оскаржено, тому колегія суддів у відповідності до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Встановлено судом, що 20 липня 2011 року ОСОБА_1 підписана анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с.7).

У анкеті-заяві зазначено, що відповідачка згодна з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді.

До кредитного договору банк додав Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, затверджені наказом від 06.03.2010 року №СП-2010-256 (а.с.8, 20-43).

Згідно із випискою по картковому рахунку, ОСОБА_1 користувалася кредитними коштами та здійснювала їх часткове повернення (а.с.83-87).

Згідно з наданим банком розрахунком, розмір заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором від 20 липня 2011 року, станом на 30 червня 2019 року, складає 31 479,27 грн, із яких: 1 220,24 грн - заборгованість за кредитом, 26 488,83 грн заборгованість по процентам за користування кредитом, 1 795 грн заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи, відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн штраф (фіксована частина), 1 475,20 грн штраф (процентна складова) (а.с.5-6).

АТ КБ «ПРИВАТБАНК», пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просило в тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками на поточну і прострочену заборгованість за користування кредитними коштами, пеню та комісію, а також штрафи.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку.

Проте, вказані Умови не підписані ОСОБА_1 , а матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови розуміла відповідачка, ознайомилася та погодилася з ними, підписуючи заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку.

Колегія суддів звертає увагу, що у разі, якщо Умови та Правила надання банком кредиту, не містять підпису позичальника та при цьому банк не надає судам належних доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, а також те, що Умови та Правила містили ту чи іншу спірну умову, у момент підписання заяви позичальника, або в подальшому не змінювались, то такі Умови та Правила надання банком кредиту не можуть вважатися складовою частиною кредитного договору банку з цим позичальником.

Надані Умови та Правила надання банківських послуг, без підтвердження того, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, не повинні оцінюватися судами, як належний доказ у справах з аналогічними фактичними обставинами.

Такі висновки суду апеляційної інстанції узгоджуються із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними в постанові від 3 липня 2019 року в справі №342/180/17.

Разом із тим, колегія суддів, вирішуючи спір, зважає на наявність підписаної ОСОБА_1 Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» (а.с.8), якою визначена встановлена сторонами домовленість про сплату:

відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 2,5% на місяць на залишок заборгованості із розрахунку 360 днів в році;

пені за несвоєчасне погашення заборгованості за формулою: пеня (1) + пеня (2), де пеня (1) це базова процентна ставка по договору/ 30, яка нараховується за кожний день прострочки по кредиту; пеня (2) це 1% від заборгованості, але не менше 30 грн на місяць, яка нараховується 1 раз на місяць, за наявності прострочки по кредиту або відсоткам 5 і більше днів при виникненні прострочки на суму від 50 грн і більше;

штрафів за порушення строків платежів за будь-яким грошовим зобов`язанням, передбаченим договором, більше ніж на 30 днів 500 грн + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків і комісій.

Згідно із наданим АТ КБ «Приватбанк» розрахунком, який відповідає умовам кредитування, визначеним у вказаній довідці, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором від 20 липня 2011 року, станом на 30 червня 2019 року складає: заборгованість за тілом кредиту 1 220,24 грн; заборгованість по процентам за користування кредитом 15 322,80 грн; заборгованість з пені 1795 грн (а.с.113-114).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом першої інстанції не надано оцінки тому, що відповідачкою підписано 20 липня 2011 року як анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, так і Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», якою встановлена базова процентна ставка, штрафні санкції та пеня за несвоєчасне погашення заборгованості.

Отже, фактичні обставини справи спростовують висновок суду першої інстанції щодо відсутності умов договору щодо процентної ставки та встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання.

За вказаних обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині відмови у задоволенні позову АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення суми процентів за користування кредитним коштами, пені, штрафів з ухваленням в цій частині нового рішення про часткове задоволення позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Вирішуючи питання про розмір заборгованості, що підлягає стягненню, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Згідно із оновленим розрахунком заборгованості, наданим АТ КБ «ПРИВАТБАНК», який відповідає умовам кредитування, визначеним у довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» підписаної позичальником, станом на 30 червня 2019 року ОСОБА_1 має заборгованість по процентам за користування кредитом 15 322,80 грн та заборгованість з пені 1795 грн, які підлягають стягненню з відповідачки.

Окрім того, у позовній заяві АТ КБ «ПРИВАТБАНК» містяться вимоги про стягнення з відповідача штрафів у розмірі 500 грн ( фіксована частина) та 5% ( процентна частина).

Вирішуючи питання щодо стягнення штрафів та пені, нарахування яких визначено у довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», яка підписана відповідачкою, колегія суддів зауважує на правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року в справі № 6-2003цс15.

Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до положень статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі статтею 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Отже, вимоги банку про стягнення з ОСОБА_1 штрафів є такими, що не підлягають задоволенню.

Рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості за тілом кредиту в розмірі 1 220 грн 24 коп. колегією суддів не переглядається, оскільки в цій частині учасниками справи не оскаржується.

Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Ураховуючи, що позовні вимоги та апеляційна скарга задоволені частково, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 1 119,94 грн за подання позовної заяви, 1 679,91 грн за подання апеляційної скарги, а всього 2 799,85 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.

Заочне рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 15 жовтня 2019 року в цій справі в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом, пені та штрафів скасувати. Прийняти в цій частині нову постанову.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» заборгованість по процентам за користування кредитом за кредитним договором в розмірі 15 322,80 грн (п`ятнадцять тисяч триста двадцять дві гривні 80 копійок) та пеню в розмірі 1 795 грн (одна тисяча сімсот дев`яносто п`ять гривень).

В іншій частині вимог про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом та штрафів відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» судовий збір в розмірі 2 799,85 грн (дві тисячі сімсот дев`яносто дев`ять гривень 85 копійок).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Постанову складено 20 грудня 2019 року.

Головуючий О.М. Кримська

Судді: А.В. Дашковська

І.В. Кочеткова