ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2019 року

м.Суми

Справа №578/780/18

Провадження № 22-ц/816/328/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кононенко О.Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В.І., Хвостика С.Г.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Краснопільського районного суду Сумської області від 13 листопада 2018 року в складі судді Косар А.І., ухвалене у смт Краснопілля, повний текст якого складено 23 листопада 2018 року,

в с т а н о в и в:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі та стягнути з ОСОБА_2 на свою користь аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 5000 грн щомісячно до досягнення дітьми повноліття.

Свої вимоги мотивувала тим, що рішенням суду від 26 червня 2014 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання двох дочок у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З часу присудження аліментів матеріальний стан відповідача змінився в бік покращення, оскільки, крім основної роботи, він займається підприємницькою діяльністю у сфері виробництва сільськогосподарської продукції, має у власності значну кількість сільськогосподарської техніки, більшу частину якої придбав після розірвання шлюбу, у листопаді 2017 року придбав нерухомість у м. Суми. Крім того, стан здоров'я дітей значно погіршився, що потребує додаткових витрат на лікування.

Рішенням Краснопільського районного суду Сумської області від 13 листопада 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Змінено спосіб стягнення аліментів, визначених рішенням Краснопільського районного суду Сумської області від 26 червня 2014 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньок: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі в розмірі 4000 грн, по 2000 грн на кожну дитину, щомісяця, починаючи стягнення від дня набрання чинності рішенням суду, і до досягнення дітьми повноліття.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 704,80 грн судових витрат, які зараховуються до Державного бюджету України.

Виданий на підставі рішення Краснопільського районного суду Сумської області від 26 червня 2014 року виконавчий лист з набранням чинності рішення суду - відкликано.

Допущено негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове - про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки присуджений розмір аліментів є неспівмірним з його заробітною платою. Зазначає, що аліменти у твердій грошовій сумі присуджуються лише у разі якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід. Крім того, понесення позивачем витрат на лікування дітей не може бути підставою для збільшення розміру аліментів, а може бути предметом самостійного позову про стягнення додаткових витрат на дітей.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_5 просить апеляційну скаргу відхилити з підстав ухвалення судом законного та обґрунтованого рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (на 1 січня 2018 року: 1762*100= 176200 грн.), розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що розмір аліментів, які позивач одержує на утримання дочок за рішенням суду на сьогоднішній день занадто малий для гармонійного розвитку дітей, тому, з урахуванням стану здоров'я дітей, її батьків, матеріального стану сторін у справі, визначив їх у розмірі 2000 грн на кожну дитину.

Проте, за такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна, оскільки вони не узгоджуються із законом та фактичними обставинами справи.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі у період з 02 жовтня 2004 року по 19 серпня 2014 року, від якого мають двох дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 7),

Рішенням Краснопільського районного суду Сумської області від 26 червня 2014 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17 червня 2014 року до досягнення дітьми повноліття (а.с. 8).

Також встановлено, що ОСОБА_1 працює в ТОВ «Сумська силікатна цегла» та за період з лютого по липень 2018 року отримала заробітну плату в сумі 28645,63 грн (а.с. 11, 14).

Відповідно до виписок із медичної карти хворого від 21 червня 2018 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, страждає на правобічний С-подібний грудо-попереп'явий скаліоз І ст; складний гіперметропічний астигматизм обох очей; ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, страждає на правобічний С-подібний грудо-попереп'явий скаліоз І-ІІ ст; складний гіперметропічний астигматизм обох очей; хронічну гастродуоденопатію в стадії неповної клінічно-лаборотарної ремісії (а.с. 15, 16).

Відповідач ОСОБА_2 з 2004 року працює в ДП «Краснопільське лісове господарство» та за період з січня по жовтень 2018 року отримав заробітну плату у розмірі 75310,93 грн, з якої за цей період було відраховано 22418,59 грн аліментів (а.с. 40, 64).

15 листопада 2017 року ОСОБА_2 придбав за 48982,00 грн кімнату АДРЕСА_1 (а.с. 18-19, 49-50).

В матеріалах справи наявна копія розписки від 08 жовтня 2017 року, надана відповідачем, за якою останній взяв у борг у ОСОБА_6 45000 грн на придбання нерухомості (а.с. 51).

Станом на 10 серпня 2018 року за ОСОБА_2 зареєстрована наступна техніка: трактор колісний 1978 року випуску (дата реєстрації 26 січня 2011 року); причіп 1970 року випуску (дата реєстрації 26 січня 2011 року); трактор колісний 1983 року випуску (дата реєстрації 15 вересня 2015 року); комбайн зернозбиральний 1992 року випуску (дата реєстрації 01 серпня 2016 року) (а.с. 17).

Відповідно до договорів оренди землі № 38, № 39 від 09 лютого 20918 року ОСОБА_2 надано в оренду дві земельні ділянки (рілля) площею 3,00 га та 1,00 га (а.с. 43-48).

Також встановлено, що ОСОБА_2 має сина - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, який разом з цивільною дружиною відповідача - ОСОБА_8 проживають у вищевказаній кімнаті гуртожитку, яку придбав ОСОБА_2 15 листопада 2017 року (а.с. 41, 36).

Підставою позовних вимог ОСОБА_1 є збільшення розміру аліментів шляхом зміни їх способу стягнення у зв'язку з покращенням матеріального становища платника аліментів та понесення нею постійних витрат на лікування дітей.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України).

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з роз'ясненнями пунктів 17, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК.

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції не звернув уваги на підстави для збільшення розміру аліментів, визначені нормами матеріального права, та фактичні обставини справи, та прийшов до хибного висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, так як позивачем не було доведено про зміну в бік покращення матеріального становища ОСОБА_2, оскільки належних та допустимих доказів зайняття відповідачем сільськогосподарською діяльністю та отримання від неї доходу не надано (сама по собі оренда земельних ділянок не свідчить про комерційну діяльність відповідача); наявність у відповідача сільськогосподарської техніки, а саме трактора колісного 1983 року випуску та комбайну зернозбирального 1992 року випуску, також не свідчать про покращення його матеріального становища, враховуючи їх рік випуску; кімната у гуртожитку, як вказує відповідач, придбана за позичені кошти, вказані факти позивачем не спростовано.

Також судом не враховано, що відповідач має на утриманні малолітнього сина - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, який також потребує матеріального утримання, а понесення витрат на лікування дітей може бути підставою для самостійного позову про стягнення додаткових витратах на дитину в порядку визначеному ст. 185 СК України.

Крім того, відповідно до ст. 180 СК України, обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладений у рівній мірі на обох батьків.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 в межах заявлених нею підстав позову та на підставі наданих нею доказів не підлягають задоволенню з наведених вище мотивів.

Враховуючи викладене, рішення місцевого суду підлягає скасуванню на підставі п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України у зв'язку з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, неправильним застосуванням норм матеріального права і порушенням норм процесуального права, з ухваленням нового судового рішення про відмову позивачу у задоволенні позову.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381- 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Скасувати рішення Краснопільського районного суду Сумської області від 13 листопада 2018 року.

Прийняти постанову.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: О.Ю.Кононенко

В.І. Криворотенко

С.Г. Хвостик