ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 лютого 2019 року

м. Харків

справа № 638/246/18

провадження № 22-ц/818/51/19

Харківський апеляційний суд в складі:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Пилипчук Н.П.

Маміної О.В.,

Учасники справи :

позивач - ОСОБА_2

відповідач - ОСОБА_3

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні суду в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 листопада 2018 року, ухвалене суддею Хайкіним В.М.,-

в с т а н о в и в :

У січні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом в якому просив: зобов'язати ОСОБА_3 повернути йому майно, що було передано на зберігання, а саме: компактний вирізний електроіскровий станок «Sodick» AQ300L у відповідності до договору зберігання №08/02-хр від 02.08.2013, вирішити питання щодо судових витрат.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що 02.08.2013 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено Договір зберігання № 08/02-Хр, за умова якого позивач передав на зберігання відповідачу товарно-матеріальну цінність, згідно акту прийому-передачі це компактний вирізний електроіскровий станок «Sodick» AQ300L, вартістю 120000 грн.

Вказаний компактний вирізний електроіскровий станок «Sodick» AQ300L належить позивачу на праві приватної власності згідно договору купівілі-продажу №1 від 22.02.2012 року.

За умовами договору, зберігач ОСОБА_3 зобов'язався забезпечити схоронність товару. У разі втрати, недостачі чи пошкодження товарно-матеріальних цінностей зобов'язався повернути товарно-матеріальні цінності за першою вимогою поклажодавця.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 12.11.2018 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено. Зобов'язано ОСОБА_3 повернути ОСОБА_2 майно, що було передано на зберігання, а саме: компактний вирізний електроіскровий станок «Sodick» AQ300L у відповідності до договору зберігання №08/02-хр від 02.08.2013 року. стягнуто з ОСОБА_3 судові витрати у сумі 1200 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_3 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення, ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з'ясовані обставини справи, не забезпечено відповідачу належного судового захисту.

Також судом першої інстанції не надано належної оцінки факту того, що по вказаному спору вже сплинув строк позовної давності, і суд в порушення норм 256-268 ЦПК не застосував строк позовної давності.

Судом не перевірено належність та допустимість наданих позивачем документів як доказів, оскільки вони суперечать один одному.

Так, судом не взято до уваги рішення Господарського суду Харківської області від 28.12.2015 яким за ФОП ОСОБА_3 визнано право власності на електроерозійний занурю вальний дротово-вирізний верстат «Sodick».

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. Оскільки ціна позову визначена у розмірі 120000 грн, судова колегія вважає за можливе розглянути справу в спрощеному провадженні без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з'явились у судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення скасуванню на підставі наступного.

Розглядом справи достеменно встановлено, що, 02.08.2013 року між ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3 було укладено договір зберігання № 08/02-Хр, згідно з яким позивач є поклажодавцем, а відповідач зберігачем (а.с. 6).

Згідно з пунктом 1.1 Договору зберігання, зберігач зобов'язався прийняти на зберігання товарно-матеріально цінності згідно акту приймання - передачі.

Відповідно до акту приймання-передачі до договору оренди № 08/02-Хр від 02.08.2013 року, позивач передав, а відповідач прийняв на зберігання товарно-матеріальну цінність, а саме: компактний вирізний електроіскровий станок, вартістю 120 000,00 грн. (сто двадцять тисяч) гривень (а.с. 7).

Згідно договору купівлі-продажу №1 від 22.02.2012 року ФОП ОСОБА_4 продала ОСОБА_2 компактний вирізний електроіскровий станок АQ 300 L підтверджується договором купівлі-продажу (а.с. 8-9).

Пунктами 2.1, 2.2 Договору зберігання №08/02-Хр визначено, що зберігач, зобов'язується забезпечити схоронність товару. Зберігач відповідає за втрату, недостачу чи пошкодження товарно-матеріальних цінностей та зобов'язується повернути товарно-матеріальні цінності за першою вимогою поклажодавця.

Відповідно до пункту 4.2 договору зберігання №08/02-Хр, строк її дії встановлено до 31 грудня 2014 року.

Разом з тим, відповідач взяті на себе зобов'язання щодо зберігання майна та повернення його позивачу у визначений договором строк, не виконав, майно позивачу не повернув.

15.11.2016 року позивачем на адресу ОСОБА_3 було направлено вимогу про повернення майна відповідно до Договору зберігання №08/02-Хр від 02.08.2013р., що підтверджується поштовим конвертом про відправлення на адресу Відповідача, який було повернуто без вручення (а.с. 11-12).

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції керувався нормами ст. 526, 527, 530 ЦК України, згідно яких зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору, оскільки ОСОБА_3 належним чином не виконав зобов'язання суд вважав за необхідне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2 у повному обсязі.

Проте з такими висновками суду судова колегія не погоджується виходячи з наступного.

Відповідно ст. 936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності, плата за зберігання та строки її внесення встановлюються договором зберігання.

Згідно ст. 937 ЦК України, яка вказує, що договір зберігання, укладається у письмовій формі у випадках, встановлених статтею 208 цього Кодексу.

В порушення вимог цивільного законодавства договір зберігання належним чином не оформлений, а саме: договір укладено між ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3 однак печаток у договорі вказаних осіб не має, проте міститься печатка іншої особи, яка не є стороною договору - ТОВ «СЕТ».

Також, а ні в договорі зберігання а ні в акті прийому-передачі не має такого предмета зберігання як зазначено у позовній заяві а саме: компактний вирізний електроіскровий станок фірми «Sodick» AQ300L. у договорі зберігання предметом є товарно-матеріальні цінності визначені в акті прийому-передачі. В акті прийому-передачі зазначено: компактний вирізний електроіскровий станок без зазначення індивідуальних ознак речі, які дозволяють відрізнити її від інших аналогічних речей.

Так, матеріали справи не містять жодного належного доказу на підтвердження вимог позивача про передачу ОСОБА_3 саме компактного вирізного електроіскрового станку фірми «Sodick» AQ300L, також не має доказів на підтвердження фактичного виконання договору зберігання, сплати послуг за зберігання, доказів прийняття ОСОБА_3 на зберігання станка фірми «Sodick» AQ300L, що б посвідчувалося розпискою, квитанцією або іншим документом, підписаним зберігачем до матеріалів справи не долучено.

Рішенням господарського суду Харківської області від 28 грудня 2015 року позов ФОП ОСОБА_3 задоволено, визнано за фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 право власності на електроерозійний занурювальний дротово-вирізний верстат Sodick. Виключено належний фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 електроерозійний занурювальний дротово-вирізний верстат Sodick з акту опису та арешту, складеного державним виконавцем Комінтернівського відділу державної виконавчої служби Харківського місткого управління юстиції Івановою Л.І. в рамках зведеного виконавчого провадження №ВП 43506222, звільнивши належне фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 майно із-під арешту.

Вказане рішення господарського суду набрало законної сили та не скасовано.

Доводи апеляційної скарги щодо права власності відповідача згідно рішення Господарського суду Харківської області від 28.12.2015 року на електроерозійний занурю- вальний дрото-вирізний верстат «Sodick» то, судова колегія їх відхиляє, оскільки позов заявлено про витребування компактного вирізного електроіскрового станка, тобто за іншою назвою не такою, як належить відповідачу за рішенням суду.

Зі змісту рішення Господарського суду вбачається, що відповідач купив верстат ще у 2006 році, тоді як згідно договору купівлі-продажу позивач купив станок у 2012 році.

При цьому, судова колегія погоджується з доводами апеляційної скарги, що станок, який просить витребувати позивач було передано за актом прийому-передачі від 02.08.2013 року без зазначення індивідуальних ознак, а саме «Sodick» AQ300L (а.с.7). Договір купівлі-продажу від 22.02.2012 (а.с.8-9) містить разом із найменуванням ознаку AQ300L, але цей договір не може бути доказом передачі на зберігання саме зазначеного в позові компактно-вирізного електроіскрового станку Sodick» AQ300L відповідачу.

Суд помилково вважав цей факт доведеним.

Відповідно до п.3,4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм процесуального та матеріального права.

Зі змісту мотивувальної частини рішення, вбачається, що позивач передав, а відповідач прийняв компактний вирізний електроіскровий станок «Sodick» AQ300L згідно договору купівлі-продажу. Ці обставини не ґрунтуються на матеріалах справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не був повідомлений про розгляд справи, заслуговують на увагу, в зв'язку з чим відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню, з постановленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1800,00 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390, 391 ЦПК України суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 листопада 2018 року скасувати і ухвалити нове.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1, паспорт серія НОМЕР_2 виданий Київським РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області, 28.03.2009, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2) на користь ОСОБА_3 (АДРЕСА_1) судові витрати в сумі 1800 (одна тисяча вісімсот) гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий С.С. Кругова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук

Повний текст постанови

складено 5 лютого 2019 року