Справа № 185/6841/19
Провадження № 2/185/3628/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2019 року м. Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Бондаренко В.М.,

за участю секретаря: Данильченко Ю.О.,

прокурора: Ємельянова В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Павлограді у порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області в інтересах Павлоградської міської ради Дніпропетровської області в особі Комунального закладу "Павлоградська міська лікарня № 4" Павлоградської міської ради" до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину, -

В С Т А Н О В И В :

У липні 2019 року Павлоградська місцева прокуратура Дніпропетровської області звернулася до суду з позовною заявою в інтересах Павлоградської міської ради Дніпропетровської області в особі Комунального закладу "Павлоградська міська лікарня № 4" Павлоградської міської ради" до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину, в якій просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального закладу "Павлоградська міська лікарня № 4" Павлоградської міської ради" витрати на лікування потерпілого від злочину ОСОБА_2 у розмірі 4 877,24 грн.

В обґрунтування позову прокурор посилався на те, що вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 грудня 2018 року у справі № 185/5466/18 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, яке полягає у спричиненні умисних тяжких тілесних ушкодженнях потерпілому ОСОБА_2 , та призначено покарання. З отриманими тілесними ушкодженнями потерпілий ОСОБА_2 перебував на лікуванні у КЗ "Павлоградська міська лікарня № 4" Павлоградської міської ради" та на його лікування витрачено 4 877,24 грн., які прокурор просить стягнути з відповідача на користь Комунального закладу "Павлоградська міська лікарня № 4" Павлоградської міської ради".

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 жовтня 2019 року відкрито провадження у справі та справа призначена для розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомлення (викликом) сторін.

У судовому засіданні прокурор Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області Ємельянов В.А. позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити на доводах та підставах, зазначених у позові.

Представники Павлоградської міської ради Дніпропетровської області, Комунального закладу "Павлоградська міська лікарня № 4" Павлоградської міської ради" у судове засідання не з`явилися, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просять суд їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення.

Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, встановив наступне.

За вимогами ст. ст. 263, 264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Стаття 55 Конституції України закріплює право кожної особи на судовий захист. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті. Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї конституційної норми є поняття «інтерес держави».

Згідно частини 4 статті 56 ЦПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Як встановлено у судовому засіданні та підтверджено матеріалами справи, вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 грудня 2018 року у справі № 185/5466/18 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком п`ять років. Відповідно до ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом приєднання до покарання у вигляді позбавлення волі строком п`ять років частини покарання, у вигляді шести місяців позбавлення волі, що не відбуте ОСОБА_1 за попереднім вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 червня 2016 року, остаточно призначено покарання ОСОБА_1 у вигляді позбавлення волі на строк п`ять років шість місяців.

Статтею 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 грудня 2018 року у справі № 185/5466/18 встановлено, що ОСОБА_1 09 квітня 2018 року приблизно о 00.35 год., реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_2 , взяв з сусідньої кімнати буд АДРЕСА_1 металевий совок та підійшов до ОСОБА_2 , де, тримаючи його в правій руці, наніс останньому п`ять шість ударів вказаним металевим совком в область голови ОСОБА_2 , в результаті чого ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритої проникаючої черепно-мозкової травми, що супроводжувалася вдавленим уламковим переломом лівої тім`яної кістки, уламковими переломами кісток лицьового черепа з ліва, забоєм головного мозку 2 ст., окрім цього у нього мали місце 6 забійних ран волосистої частини голови, виличної області зліва та лівої кисті руки. Травма голови за ознакою небезпеки для життя відноситься до ступеню тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.

З отриманими тілесними ушкодженнями потерпілий ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні КЗ "Павлоградська міська лікарня № 4" Павлоградської міської ради" з 09.04.2018 року по 20.04.2018 року, тобто 11 ліжко-днів та на його лікування витрачено 4 877,24 грн., що підтверджується листом КЗ "Павлоградська міська лікарня № 4" Павлоградської міської ради" за № 1350 від 31.05.2019 року та доданою довідкою про витрати на стаціонарне лікування.

Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що витікають із зобов`язань відшкодування шкоди завданої злочином.

Статтею 1206 ЦК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілої від злочину. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 07.07.1995 року №11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16 липня 1993 року. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебуває на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі.

Постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16 липня 1993 року «Про порядок обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання» передбачено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003(у) або інших документів, які підтверджують дати госпіталізації та виписки хворого із стаціонарного лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання. Визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора.

Підстави для відхилення доказів судом відсутні, оскільки подані позивачем докази є належними, допустимими, достовірними та достатніми.

Аналізуючи докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що відповідач дійсно вчинив злочин, внаслідок якого потерпілий ОСОБА_2 перебував на лікуванні у КЗ "Павлоградська міська лікарня № 4" Павлоградської міської ради" та на його лікування було витрачено 4 877,24 грн., що підтверджується матеріалами справи, тому суд дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 274, 279, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області в інтересах Павлоградської міської ради Дніпропетровської області в особі Комунального закладу "Павлоградська міська лікарня № 4" Павлоградської міської ради" до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь Комунального закладу "Павлоградська міська лікарня № 4" Павлоградської міської ради", , витрати на лікування потерпілого від злочину ОСОБА_2 у розмірі 4 877 (чотири тисячі вісімсот сімдесят сім) грн. 24 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь держави (отримувач коштів: УК у м. Павлограді/м. Павл-д/22030101, код за , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача: 899998, рахунок отримувача: UA6004032, код класифікації доходів бюджету: 220301061) судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення, а учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду з дня вручення йому повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.М. Бондаренко