Справа № 214/6510/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(заочне)

05 лютого 2019 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі: головуючого судді Гриня Н.Г.,

при секретарі судового засідання Печарник З.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Кривому Розі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб зареєстрований 21.09.1990 року Саксаганським відділом реєстрації актів громадського стану районного управління юстиції м. Кривий Ріг. Причиною позову є те, що сімейне життя між ними припинено, спільне господарство сторони не ведуть. Вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі.

Ухвалою суду від 05.11.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 30 листопада 2018 року сторонам надано строк на примирення до 30.01.2019 року.

До судового засідання позивач не з'явилася, від неї надійшла заява про підтримання позовних вимог із проханням розглянути справу за її відсутності.

Відповідач у судове засідання на неодноразові виклики не з'явився, про дату, час, місце слухання справи повідомлявся належним чином, про що в матеріалах справи маються поштові повідомлення. Про поважність причини неявки суд не повідомив.

Керуючись ст. 280 ЦПК України, суд вважає, що дану справу можливо вирішити на підставі наявних в ній доказів, з урахуванням думки позивача викладеної в заяві, за відсутності відповідача і постановити заочне рішення.

Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що 21 вересня 1990 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с.8).

У сторін спору про розподіл майна на даний час немає, а їх спільні діти досягли повноліття.

Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї.

Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України.

За змістом частини третьої статті 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права.

Позивач в заяві вказала, що сторони шлюбні відносини фактично припинили, спільне господарство не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують.

Судом застосовувались положення ст.111 СК України шляхом надання сторонам строку на примирення з метою збереження їх сім'ї, що позитивних результатів не дало. Натомість, після спливу зазначеного строку позивач подала заяву в якій наполягала на розірванні шлюбу, а відповідач взагалі до суду не з'явився.

З огляду на викладене, суд виходить з того, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, в той час як сторони не мають наміру зберегти шлюб.

За таких обставин суд дійшов висновку, що сім'я сторін по справі розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, за таких обставин, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позивачем не заявлено вимогу про відшкодування судових витрат, тому вони покладаються на неї.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 110, 112 СК України, ст.ст. 200, 206, 211, 259, 264-268, 272 ЦПК України суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу - задовольнити в повному обсязі.

Шлюб зареєстрований 21.09.1990 року між ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, (адреса: АДРЕСА_1) та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, (адреса: АДРЕСА_1) Саксаганським відділом реєстрації актів громадського стану районного управління юстиції м. Кривий Ріг, актовий запис № 997 - розірвати.

Після розірвання шлюбу прізвище позивача залишити без змін.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу протягом 30 днів з дня його складання.

Повний текст рішення складено 05.02.2019 року.

Суддя Н.Г. Гринь