ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9558/19 Справа № 212/6395/19 Суддя у 1-й інстанції - Власенко М. Д. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.

сторони справи :

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому порядку згідно ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Гузєв Ігор Григорович, відповідача Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 25 вересня 2019 року, ухваленого суддею Власенко М.Д. у м. Кривому Розі, повний текст судового рішення складено 25 вересня 2019 року,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат», (надалі - ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат») про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що тривалий час більше 11 років працював у ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат», де внаслідок недосконалості технології, механізмів робочого процесу, отримав професійне захворювання та втратив 25 % професійної працездатності. Змушений тривалий час проходити чисельні медичні огляди та обстеження, медико-соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури і лікування переносить постійний біль, задишку та втому. Тому, просить суд стягнути з ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» на свою користь моральну шкоду, завдану внаслідок ушкодження здоров`я у розмірі 104325 грн. без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 вересня 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 30000грн., а також на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду, представника позивача ОСОБА_1 - адвокат Гузєв І.Г., посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповним з`ясуванням обставин справи, яке має значення для вірного вирішення спірного питання, просить рішення змінити та збільшити розмір моральної шкоди до заявленого в позовних вимогах. Вважає визначений судом розмір моральної шкоди, значно заниженим, таким, що не відповідає стражданням позивача та принципу розумності, виваженості та справедливості. Зазначає, що судом першої інстанції не враховано характер отриманого позивачем професійного захворювання, відсоток втрати професійної працездатності.

Не погоджуючись із рішенням суду, представник відповідач ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат», посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповно досліджених доказах, на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог. В мотивування доводів апеляційної скарги зазначає, що позивачем не надано доказів заподіяння йому моральної шкоди та вину підприємства в її заподіянні. Крім того, зауважують, що на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди з ПрАТ «Суха Балка» стягнуто вже 40000 грн., де він працював у шкідливих умовах більше 19 років. Вважають, що визначений судом розмір компенсації моральної шкоди без урахування роботи позивача на іншому підприємстві та отримання в удовому порядку компенсації моральної шкоди.

Відзив на апеляційній скарги не надходив.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді- доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, наданого відзиву, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Судом встановлено, що згідно записів, що містяться в трудовій книжці, ОСОБА_1 з 10.09.1975 року по 23.08.1979 та з 16.02.1981 року по 05.05.1988 року працював на підприємстві відповідача на посаді дільничного геолога та старшого геолога шахти «Октябрська ВАТ «КЗРК».

Рішенням Науково-дослідного інституту промислової медицини від 05.05.2011 р. № 843, позивачу встановлено професійне захворювання за діагнозом: Хронічне обструктивне захворювання легень першої - другої ст. (пиловий бронхіт першої-другої ст., емфізема легень першої-другої ст.). Легенева недостатність першого-другого ст.

Відповідно до висновку МСЕК від 16.06.2011 року позивачу первинно встановлено 25% втрати професійної працездатності в зв`язку з професійним захворюванням безстроково ( а.с.8-9).

Згідно Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 17.05.2011 року встановлено причини виникнення професійного захворювання, а саме робота протягом тривалого часу в умовах запиленості повітря робочої зони, рівні яких перевищували нормативи:пил з вмістом вільного діоксиду кремнію кристалічного від 10 до 70%: 4,2-19,3 мг/м3: при ГДК до 2,0 мг/м3 протягом 47,7-88,9% зміни (а.с.11-13).

В п.16 Акту також зазначено, що професійне захворювання у позивача виникло в тому числі під час його роботи на ВАТ «КЗРК», правонаступником якого є ПАТ «Кривбасзалізрудком» на посаді дільничного геолога та старшого геолога шахти в умовах запиленості повітря робочого простору, що перевищувала ГДК - згідно інформаційної довідки про умови праці СЕС Жовтневого району № 139 від 21.09.2010 року.

Пунктом 19 Акту встановлено осіб, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти та нормативи, серед яких вказано адміністрацію шахти «Октябрьська» ВАТ «КЗРК», правонаступником якої є ПАТ «Кривбасзалізрудком», шахти ім.Фрунзе ВАТ «Суха Балка», та особисто ОСОБА_1 на керівних посадах (а.с.13).

Відповідно до наданих позивачем виписних епікризів та довідок медичних закладів, у зв`язку з професійним захворюванням, позивач неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні, що підтверджується виписками-епікризами із медичної карти стаціонарного хворого (а.с.14-25).

На підставі встановлених обставин та наданих в їх підтвердження доказів, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем доведені заявлені позовні вимоги та наявність правових підстав для відшкодування йому моральної шкоди відповідачем, через отримане професійне та втрату працездатності.

Колегія суддів погоджується із висновком суду, щодо обов`язку відповідача відшкодувати позивачу моральну шкоду спричинену втратою здоров`я на виробництві, вважає його законним і обґрунтованим.

У статті 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року № 155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я.

Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно ст. 173 КЗпП України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ч. 2ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першою ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України в «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»№ 4 від 31 березня 1995 року роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Як видно з акту розслідування причин виникнення у позивача хронічного професійного захворювання від 17 травня 2011 року причиною професійного захворювання ОСОБА_1 визнано роботу позивача, крім іншого на підприємстві відповідача впродовж 11 років, із загального стажу 30 років 4 міс. в умовах впливу шкідливих факторів виробничого середовища, які перевищували нормативні показники.

Отже, роботодавець ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» під час роботи позивача допустив перевищення гранично допустимого рівня концентрації небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та важкої праці, що є порушенням ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці».

Посилання представника відповідача в апеляційній скарзі на допустимість наявності негативних факторів на виробничого середовища не знімають з відповідача обов`язку відшкодувати наслідки негативного впливу на здоров`я працівника.

Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що професійне захворювання позивача, яке завдає йому фізичного болю та душевних страждань, виникло також з вини відповідача, яким не було виконано вимоги законодавства щодо створення на робочому місці працівника умов праці відповідно до нормативно-правових актів.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги відповідача ПАТ ««Криворізький залізорудний комбінат» про те, що в діях відповідача відсутня протиправна поведінка, оскільки актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання позивача не встановлено конкретних винних осіб, оскільки факт порушення відповідачем законодавства про охорону праці та перевищення нормативів на робочому місці та недосконалість технології підземного видобутку руди, доведений висновками Акту.

Стаття 4 Закону України «Про охорону праці» передбачає, що державна політика в галузі охорони праці базується , зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Спростовуються доводи апеляційної скарги відповідача щодо не доведення позивачем позовних вимог, оскільки, факт заподіяння моральної шкоди позивачу у зв`язку з отриманими ним професійними захворюваннями встановлений та доведений матеріалами справи. Так, згідно виписних епікризів, позивач час від часу змушений проходити стаціонарний курс лікування та періодичні обстеження, переносить щоденний фізичний біль та моральні страждання, позбавлений нормальних життєвих зв`язків, у зв`язку з тим, що професійне захворювання обмежує його життєву активність стійкий больовий синдром у суглобах, кашель ( емфізема легенів), що обмежує його рух і вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Крім того, згідно рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Проте, колегія суддів не може погодитися із визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача, який визначено судом виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо),яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Судом першої інстанції не достатньо враховано характер отриманого позивачем професійного захворювання, роботу позивача на підприємстві відповідача в умовах впливу шкідливих факторів, продовж 11 років, відсоток втрати ним професійної працездатності в розмірі вперше 25%, стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану та можливість такого відновлення.

Колегія суддів, беручи до уваги глибину і тривалість моральних страждань позивача, характер отриманого нею професійного захворювання, тривалість роботи на підприємстві відповідача в умовах впливу шкідливих факторів більше 11 років, відсоток втрати професійної працездатності в розмірі вперше 25%, тяжкість вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану та можливість такого відновлення, вважає що визначений судом першої інстанції розмір компенсації моральної шкоди слід змінити та збільшити з 30000 грн. до 55000 грн., що відповідно положення п.п.1,3 ч.1 ст.376 ЦПК України є підставою для зміни рішення суду.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Гузєв Ігор Григорович - задовольнити частково.

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 вересня 2019 року змінити в частині розміру моральної шкоди стягнутої з Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат "на користь ОСОБА_1 збільшивши його з 30000 грн. до 55000 грн. В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 19 грудня 2019 року.

Головуючий:

Судді: