Постанова

Іменем України

14 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 335/3462/16-ц

провадження № 61-30844св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Сердюка В. В., Фаловської І. М.,

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»,

третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Верповська Олена Володимирівна,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Запорізької області від 25 липня 2017 року у складі колегії суддів Кримської О. М., Гончар М. С., Подліянової Г. С.

у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Верповська Олена Володимирівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування позову зазначав, що у березні 2016 року він дізнався про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса Верповської О. В. від 26 березня 2013 року № 2659, за яким запропоновано звернути стягнення на належну ОСОБА_1 адміністративну будівлю літ. «А» інв. 080513, загальною площею 581,3 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 на погашення заборгованості ОСОБА_2 перед ПАТ «Дельта Банк» за кредитним договором № 0 від 12 квітня 2006 року, яка станом на 28 січня 2013 року складає 2 587 875,38 грн.

ОСОБА_1 вказував на те, що належна йому адміністративна будівля була передана акціонерному комерційному інноваційному банку «УкрСиббанк» (далі - АКІБ «УкрСиббанк») за договором іпотеки від 12 грудня 2006 року в забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_2 за кредитними договорами про надання споживчого кредиту № 0 від 12 грудня 2006 року та № 0 від 12 грудня 2006 року.

Посилаючись на наведені вище обставини, а також на те, що ПАТ «Дельта Банк» не надсилав йому документів на підтвердження його права вимоги, а строк позовної давності сплив 21 травня 2012 року, у зв`язку із зміною строку виконання основного зобов`язання, про що було зазначено ПАТ «УкрСиббанк» (первісним кредитором) у позові до ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором № 0 від 12 грудня 2006 року, поданому у січні 2010 року, ОСОБА_1 просив позов задовольнити.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20 лютого 2017 року позов задоволено.

Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 2659 від 26 березня 2013 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О. В. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Задовольняючи позовні вимоги місцевий суд виходив з того, що із встановлених судом обставин вбачається, що оспорюваний позивачем виконавчий напис вчинено із порушенням законодавчих вимог, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Наведене обґрунтовує неправильним зазначенням у виконавчому написі дати та номера кредитного договору, а також номера акта приймання-передачі, ненаданням усього обсягу документів, що підтверджують безспірність заборгованості, існуванням між сторонами спору та закінченням строку виконання основного зобов`язання.

Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 25 липня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» задоволено. Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20 лютого 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване неналежним з`ясуванням місцевим судом дійсних обставин справи та ненаданням оцінки доказам, наданих сторонами. Для вчинення нотаріусом виконавчого напису банк надав усі документи, передбачені Переліком документів, за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Оскільки вказаний Перелік не визначає які саме документи вказують на безспірність вимоги, подавши нотаріусу розрахунок заборгованості банк законодавчі вимоги не порушив. Наведеним, а також наявністю доказів належного направлення позивачу письмової вимоги про усунення порушень і відсутністю спору на момент вчинення виконавчого напису щодо розміру заборгованості, апеляційний суд обґрунтовував відсутність підстав для задоволення позову.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у серпні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20 лютого 2017 року.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження у цивільній справі, витребувано її з Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя та надано строк для подачі заперечення на касаційну скаргу.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон від 03 жовтня 2017 року), за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону від 03 жовтня 2017 року касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до підпунктів 2.3.2, 2.3.4, 2.3.13, 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, зі змінами та доповненнями, постанови Пленуму Верховного Суду від 24 травня 2019 року № 8 «Про здійснення правосуддя у Верховному Суді» та рішення зборів суддів Касаційного цивільного суду від 28 травня 2019 року № 7 «Про заходи, спрямовані на своєчасний розгляд справ і їх вирішення у розумні строки», у зазначеній справі призначено повторний автоматизований розподіл.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

10 червня 2019 року справу розподілено колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в складі Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Сердюка В. В., Фаловської І. М.

Ухвалою Верховного Суду від 01 серпня 2019 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження колегією в складі п`яти суддів.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 серпня 2019 року визначено склад колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду для розгляду справи: Грушицький А. І. (суддя-доповідач), Висоцька В. С., Сердюк В. В., Фаловська І. М., Литвиненко І. В.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що поза увагою суду апеляційної інстанції залишена та обставина, що номер кредитного договору у акті приймання-передачі прав вимоги не збігається з його номером, зазначеним у виконавчому написі нотаріуса та номером договору, копія якого була надана для вчинення виконавчого напису.

Позивач посилається на те, що апеляційним судом також не було враховано, що ПАТ «Дельта Банк» не подав нотаріусу копію вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, а надані ним копії досудової вимоги від 30 січня 2013 року та претензії від 30 січня 2013 року не містять відмітки стягувача про непогашення заборгованості.

Заявник вказує, що ухвалення Господарським судом Запорізької області рішення від 28 травня 2013 року після вчинення нотаріусом виконавчого напису не спростовує його довід щодо відсутності безспірності заборгованості, а тому відповідне посилання апеляційного суду є безпідставним.

Відзив на касаційну скаргу іншими учасниками справи не подано

Фактичні обставини справи, встановлені судами

02 грудня 2006 року між ОСОБА_1 як іпотекодавцем та АКІБ «УкрСиббанк» як іпотекодержателем укладено договір іпотеки № 0-0/З, за яким забезпечено виконання зобов`язань за кредитними договорами № 0 від 12 грудня 2006 року на суму 175 000 дол. США та № 0 від 12 грудня 2006 року на суму 205 000 дол. США. Предметом іпотеки є адміністративна будівля літ. «А» інв. 080513, загальною площею 581,3 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 , що належить позивачеві ОСОБА_1 . В подальшому до вказаного договору були укладені додаткові угоди, якими п. 1.3.2 договору іпотеки були викладені у новій редакції.

26 березня 2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О. В. вчинено виконавчий напис, за яким пропонується звернути стягнення на адміністративну будівлю літ. «А» інв. 080513, загальною площею 581,3 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 , що належить позивачу ОСОБА_1 та передано в іпотеку АКІБ «УкрСиббанк» за договором іпотеки № 0-0/З від 12 грудня 2006 року на забезпечення виконання зобов`язань за кредитними договорами № 0, 0 від 12 грудня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 .

У виконавчому написі зазначено, що 08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, у зв`язку із чим ПАТ «Дельта Банк» набув права нового кредитора за кредитними договорами з ОСОБА_2 Заборгованість ОСОБА_2 перед ПАТ «Дельта Банк» за кредитним договором № 0 від 12 квітня 2006 року станом на 28 січня 2013 року складає 2 587 875,38 грн, у тому числі заборгованість за кредитом 1 657 644,37 грн, пеня за несвоєчасне повернення кредиту 23 408,62 грн, відсотки - 847 861,79 грн, пеня за несвоєчасне повернення відсотків - 58 690,60 грн. Строк повернення заборгованості за кредитним договором настав 28 січня 2013 року. Строк, за який проводиться стягнення з 18 грудня 2011 року по 28 січня 2013 року.

Постановою державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції від 27 листопада 2015 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання вищезазначеного виконавчого напису.

Вказуючи на незаконність дій нотаріуса та відсутність підстав для вчинення ним виконавчого напису, ОСОБА_1 звернувся до суду із цим позовом.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Процедура вчинення нотаріусами виконавчих написів визначена у Главі 14 Закону України «Про нотаріат» та Главі 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок).

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов договору застави здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (надалі - Перелік).

У пункті 1. 1 Переліку зазначено, що для одержання виконавчого напису за іпотечними договорами, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання подаються: оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; довідка фінансової установи про ненадходження платежу.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. При цьому цей Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку.

Тобто, для вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки банк повинен був надати останньому первинні документи, що підтверджують надання кредитних коштів позичальнику: списання цих коштів з рахунку банку і їх надходження на рахунок позичальника.

При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Мета вчинення виконавчого напису - надати стягувачу можливість в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Також на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем повинна бути безспірною.

У свою чергу, боржник може в судовому порядку оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Наведені законодавчі положення дають підстави для висновку, що здійснюючи свою діяльність, нотаріус не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі, установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто: 1) чи існувала заборгованість взагалі; 2) чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі; 3) чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»).

З установлених судом обставин справи вбачається, що, звертаючись до нотаріуса з вимогою вчинення виконавчого напису, відповідач, з метою підтвердження наявності заборгованості ОСОБА_2 , надав розрахунок заборгованості. З урахуванням положень Переліку зазначений документ не може вважатись доказом на підтвердження безспірності заборгованості боржника.

З урахуванням наведеного, незважаючи на відсутність у Переліку конкретизації видів таких документів, посилання суду апеляційної інстанції на підтвердження відповідачем безспірності заборгованості є необґрунтованим.

Разом із цим, судом першої інстанції встановлено, що рішенням Господарського суду Запорізької області від 28 травня 2013 у справі № 908/1224/13-г за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ФОП ОСОБА_2 про стягнення суми, було стягнуто з ФОП ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банку» заборгованість за кредитним договором № 0 від 12 грудня 2006 року у меншому розмірі, ніж було заявлено ПАТ «Дельта Банк» у заяві про вчинення виконавчого напису.

Крім того, до вчинення виконавчого напису, у 2010 році у провадженні Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя також перебувала справа щодо стягнення заборгованості за кредитним договором за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 та інших осіб.

Звернення банку в суд із вказаними позовами не може свідчити про існування безспірності заборгованості, про що вмотивовано зазначено судом першої інстанції. При цьому посилання апеляційного суду на ухвалення Господарським судом Запорізької області рішення після вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису на правильність наведеного висновку місцевого суду не впливає.

Виходячи із вищевикладеного, виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О. В. з порушенням вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат» та Глави 16 розділу ІІ Порядку, оскільки вказану у виконавчому написі суму боргу не можна вважати безспірною.

Зважаючи на наведене, Верховний Суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення касаційної скарги, скасування рішення апеляційного суду із залишенням в силі рішення суду першої інстанції.

Доводи касаційної скарги щодо наявних описок у тексті виконавчого напису нотаріуса колегією суддів не приймається, у зв`язку з передбаченим пунктом 6.13 Правил ведення нотаріального діловодства, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 22 грудня 2010 року,порядком внесення нотаріусом дописок чи виправлень до тексту нотаріально оформленого документа.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судом повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального права, оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню із залишенням в силі рішення суду першої інстанції, яке по суті є правильним.

Відповідно до статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Оскільки судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону, суд касаційної інстанції скасовує рішення Апеляційного суду Запорізької області від 25 липня 2017 року та залишає в силі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20 лютого 2017 року.

Керуючись статтями 402, 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Апеляційного суду Запорізької області від 25 липня 2017 року скасувати.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20 лютого 2017 року залишити в силі.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:В. С. Висоцька А. І. Грушицький І. В. Литвиненко
В. В. Сердюк
І. М. Фаловська