ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2019 року

м.Суми

Справа №585/2642/19

Провадження № 22-ц/816/5066/19

Сумсь кий а пеляційни й суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Орлова І.В.,

суддів: Левченко Т.А., Собини О.І.,

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 15 серпня 2019 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,

в с т а н о в и в:

15 липня 2019 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк») звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 28833,50 гривень заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що 17 травня 2007 року з відповідачем був укладений кредитний договір, за умовами якого він отримав кредит у розмірі 8000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Скориставшись кредитними коштами, позичальник не виконав зобов`язання із вчасного їх повернення, внаслідок чого станом на 17 червня 2019 року утворилась заборгованість на загальну суму 28833,50 гривень, яка складається з 12829,52 гривень боргу за простроченим тілом кредиту, 7039,53 гривень пені за прострочене зобов`язання, 737,21 гривень пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн, 500 гривень фіксованої частини штрафу та 1668,74 гривень процентної складової штрафу.

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 15 серпня 2019 року у задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк» відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ КБ «Приватбанк» посилаючись на порушення судом норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд безпідставно не взяв до уваги Умови та Правила надання банківських послуг, з якими позичальник був ознайомлений, погодився з ними та у судовому порядку питання недійсності умов кредитування не оскаржував, як і не оскаржував розрахунок заборгованості за кредитним договором.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17 травня 2007 року ОСОБА_1 підписав заяву, в якій просив банк відкрити йому картковий рахунок, видати кредитну картку № НОМЕР_1 зі встановленим кредитним лімітом у розмірі 515 гривень, базовою процентною ставкою 36% річних з розрахунку 360 днів у році та строком дії кредитного ліміту, який відповідає строку дії кредитної картки. Також у заяві передбачено порядок погашення кредитної заборгованості щомісячними платежами в розмірі 7 % від суми боргу (а.с. 13).

Зазначена кредитна карта № НОМЕР_1 була видана позичальнику 17 травня 2007 року, а згідно з довідкою банку строк її дії встановлено до 31 травня 2011 року, після чого позивач здійснював неодноразовий перевипуск кредитних карт позичальнику, а строк дії останньої кредитної картки встановлено до 31 серпня 2022 року.

Матеріали справи також містять Довідку про умови кредитування з використанням кредитної карти «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, які відповідачем ОСОБА_1 не підписані (а.с. 14, 15-29).

Згідно з розрахунком заборгованість відповідача за кредитним договором від 17 травня 2007 року станом на 17 червня 2019 року становить 28833,50 гривень, з яких: 12829,52 гривень боргу по тілу кредиту; 6378,03 гривень боргу по простроченому тілу кредиту; 7039,53 гривень пені за прострочене зобов`язання; 737,21 гривень пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн; 500 гривень фіксованої частини штрафу та 1668,74 гривень процентної складової штрафу (а.с. 5-12).

Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення пені за прострочене зобов`язання, пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн, фіксованої частини штрафу та процентної складової штрафу, суд першої інстанції виходив з того, що у підписаній позичальником заяві про надання банківських послуг відсутні умови кредитного договору про встановлення відповідальності за невчасне виконання зобов`язань, а тому дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у цій частині. В частині вимог про стягнення 12829,52 гривень боргу по тілу кредиту та 6378,03 гривень по простроченому тілу кредиту суд виходив з того, що фактично цей борг позичальник банку сплатив, оскільки кредитний ліміт був встановлений на рівні 8000 гривень, а повернуто банку всього 29824,55 гривень.

Апеляційний суд частково погоджується з висновками суду першої інстанції.

Так, у підписаній відповідачем 17 травня 2007 року заяві про надання банківських послуг відсутні умови про встановлення відповідальності за порушення зобов`язань у вигляді неустойки (пені та штрафу), а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у частині стягнення з відповідача пені на загальну суму 7776,74 гривень та штрафу у сумі 1849,21 гривень, оскільки позивачем не доведено, що відповідач, підписавши і отримавши 17 травня 2007 року кредитну картку № НОМЕР_1 ознайомився і погодився з Довідкою про умови кредитування та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг, які містять умови про відповідальність за несвоєчасне виконання зобов`язань у виді неустойки.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «Приватбанк» в період з часу виникнення спірних правовідносин (17 травня 2007 року) до моменту звернення до суду з позовом (липень 2019 року). Позивач не довів суду, що редакція Витягу з Умов та правил надання банківських послуг діяла саме на момент підписання відповідачем заяви про надання банківських послуг, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги в цій частині не заслуговують на увагу колегії суддів.

Отже за відсутності доказів про конкретні запропоновані відповідачу умови відповідальності за порушення зобов`язання за кредитним договором, відсутність таких умов у підписаній ним заяві, надані банком Довідка про умови кредитування та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитись з висновком суду в частині мотивів відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення 12829,52 гривень боргу по тілу кредиту та 6378,03 гривень боргу по простроченому тілу кредиту.

Як зазначалось вище, видана позичальнику 17 травня 2007 року кредитна картка № НОМЕР_1 мала строк дії до 31 травня 2011 року. Згідно з наданого позивачем розрахунку заборгованості станом на 31 травня 2011 року простроченої заборгованості позичальник не мав, а заборгованість по тілу кредиту, яка на цю дату становила 478,07 гривень, згодом була погашена.

Зважаючи на те, що умов щодо пролонгації (продовження) дії укладеного між сторонами кредитного договору на тих самих або інших умовах з можливістю кредитора в односторонньому порядку змінювати (збільшувати) кредитний ліміт заява позичальника про надання банківських плуг не містить, а Умови та Правила надання банківських послуг, якими передбачена можливість продовження строку дії кредитного договору шляхом перевипуску кредитних карт, не є частиною укладеного 17 травня 2007 року договору, тому суд першої інстанції помилково вважав що підстави для стягнення боргу по тілу кредиту та по прострочену тілу кредиту на загальну суму 19207,55 гривень відсутні у зв`язку з фактичним погашенням боргу відповідачем шляхом здійснення платежів на загальну суму 29824,55 гривень.

Отже, саме внаслідок відсутності правових підстав для нарахування банком заборгованості по тілу кредиту у розмірі 12829,52 гривень та по простроченому тілу кредиту у розмірі 6378,03 гривень після закінчення строку дії кредитного договору, позов у цій частині не підлягає задоволенню, а не з підстав фактичного погашення боргу відповідачем станом на 17 червня 2019 року.

Згідно з ч. 4 ст. 376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

З огляду на викладене, рішення суду в частині відмови у задоволенні позову про стягнення пені за прострочене зобов`язання, пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн, фіксованої частини штрафу та процентної складової штрафу ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстав для його зміни чи скасування у цій частині за доводами апеляційної скарги немає.

Рішення суду про відмову у задоволенні позову про стягнення заборгованості по тілу кредиту у розмірі 12829,52 гривень та по простроченому тілу кредиту у розмірі 6378,03 гривень підлягає зміні в частині мотивів відмови у задоволенні цих вимог.

Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.

Розподіл судових витрат у зв`язку з частковим задоволенням апеляційної скарги суд не здійснює, оскільки за наслідками апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову залишається без змін, а змінюються лише мотиви судового рішення.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 376 ч. 2, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 15 серпня 2019 року змінити в частини мотивів відмови у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про стягнення заборгованості по тілу кредиту та заборгованості по простроченому тілу кредиту.

В іншій частині рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 15 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає. Дата складення повного тексту постанови - 19 грудня 2019 року.

Суддя-доповідач І.В.Орлов

Судді: Т.А.Левченко

О.І.Собина