Копія Справа № 326/1681/18
Провадження № 2/326/33/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2019 року м. Приморськ

Приморський районний суд Запорізької області в складі:

головуючого-судді Чапланової О.М.,

при секретарі Бородай А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням (а.с.2-3). Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідачка є її донькою.

28 грудня 1992 року вона придбала у власність житловий будинок, який знаходиться за адресою: Приморський р-н, с. Борисівка, вул. Леніна, буд. № 22. Відповідачку у вказаному будинку вона зареєструвала 10.02.2006 року, як члена своєї родини. Згідно довідки Борисівської сільської ради Запорізької області від 10.07.2018 року № 763, ОСОБА_2 дійсно зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (Леніна) , буд. 22, але не мешкає за цією адресою з 2011 року.

Таким чином, більше 3 років відповідачка за місцем свого колишнього місця проживання, тобто у її будинку, де вона зареєстрована, не мешкає.

Коли у повсякденному житті виникає питання про кількість проживаючих у будинку, відповідачка зараховується як особа, яка проживає у будинку, що створює зайвих труднощів для неї, оскільки це її власність та вона має право розпоряджатися нею на свій власний розсуд. Зокрема, вона, враховуючи відсутність можливості надати доходи відповідачки, не може оформити та отримати субсидію на житлово-комунальні послуги, оскільки її доходи повинні враховуватися при обчисленні субсидії.

Вона неодноразово зверталась до ОСОБА_2 з проханням знятися з реєстраційного обліку, але відповідачка її вимоги не виконала.

Зазначене рішення суду їй необхідно для зняття з реєстрації відповідачки та подальшої можливості розпоряджатися своїм майном на власний розсуд.

Просить визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим будинком за адресою: Запорізька область, Приморський район, с. Борисівка, вул. Центральна (до перейменування Леніна), б.22. Стягнути з відповідачки судові витрати.

Позивачка ОСОБА_1, та її представник адвокат ОСОБА_3, які про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, до суду не зявилися. Представник позивачки надала письмову заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, справу просить розглянути за її відсутності та відсутності позивачки. У випадку неявки відповідачки не заперечує проти розгляду справи за її відсутності та ухвалення заочного рішення (а.с.21,28).

Відповідачка, яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, про причини неявки до суду не повідомила, заяву про розгляд справи за її відсутності та відзив не надала.

В справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, представник позивачки у письмовій заяві проти заочного розгляду справи не заперечувала, тому, суд ухвалив на підставі ст.ст. 223, 280 ЦПК України розглянути справу заочно.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу при розгляді даної справи не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно із свідоцтвами про народження та про укладення шлюбу матірю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, є ОСОБА_1 (а.с.8-9).

Згідно із договором, посвідченим 28 грудня 1992 року секретарем Борисівської сільської Ради народних депутатів, зареєстрованим в реєстрі за № 294, зареєстрованим в Приморському КПТІ реєстраційний № 442, позивачка є власником житлового будинку №22, розташованого по вул. Леніна в с. Борисівка Приморського району Запорізької області (а.с.13).

Відповідно до домової книги реєстрації громадян, які проживають у будинку за адресою: с. Борисівка, вул. Леніна, буд. 22, з 10.02.2006 року по теперішній час за вказаною адресою зареєстрована ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.11-12,30).

Згідно довідки Борисівської сільської ради Приморського району Запорізької області № 763 від 10.07.2018 року, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, дійсно зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 (Леніна), 22 , але за цією адресою не мешкає з 2011 року. За цією адресою дійсно мешкають ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, з сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.7).

Відповідно до акту, складеного 09.01.2019 року комісією Борисівської сільської ради Приморського району Запорізької області у складі голови сільської ради, секретаря сільської ради, спеціаліста сільської ради, за участю мешканців будинку 22 по вул. Центральна (Леніна) у селі Борисівка Приморського району Запорізької області ОСОБА_4 та ОСОБА_5В, в будинку № 22 по вул. Центральна (Леніна) села Борисівка Приморського району Запорізької області зареєстрована, але не проживає з 2011 року по теперішній час ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с.29).

Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Право користування полягає в тому, що власник має юридично закріплену можливість використовувати корисні якості речі (майна) для себе, здобувати з цього користь, вигоду. Право розпорядження означає юридично забезпечену можливість встановлювати, змінювати, припиняти юридичну долю речі (майна). Право розпорядження закріплює абсолютну владу власника над річчю (майном), яка може виражатися навіть у відчуженні або знищенні речі (майна).

Згідно ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно із ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сім'ї.

Згідно ст. 150 ЖК УРСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2, яка з 10.02.2006 року зареєстрована як член сімї власника дочка, у будинку № 22, розташованому по вул. Центральна (до перейменування Леніна) в с. Борисівка Приморського району Запорізької області, що належить на праві приватної власності ОСОБА_1, фактично не проживає без поважних причин у вказаному будинку з 2011 року, участі в оплаті житлово-комунальних послуг, повязаних з проживанням у вказаному будинку, не приймає.

В судовому засіданні не встановлено будь-яких обставин, які б свідчили, що позивачка своїми діями заважала праву проживання, і відповідачка був змушена залишити житлове приміщення, в якому зареєстрована, та яке належить позивачці на праві власності.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Необхідно визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право на користування житловим будинком за адресою: Запорізька область, Приморський район, с. Борисівка, вул. Центральна (до перейменування Леніна), б.22.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, ЗУ «Про судовий збір» від 08.07.2011 р. № 3674-VІ з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору у сумі 704 грн. 80 коп., які підтверджені наданою позивачкою квитанцією (а.с.1).

Керуючись: ст.ст. 316, 317, 319, 321, 383, 405 ЦК України, ст. 150 ЖК Української УРСР, та ст.ст. 12, 13, 81, 141, 223, 264-265, 273, 280-282, 284, 289, 354 ЦПК України, ЗУ «Про судовий збір» від 08.07.2011 р. №3674- VІ суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: вул. Центральна (до перейменування Леніна), б.22, с. Борисівка, Приморський район, Запорізька область, до ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, яка зареєстрована за адресою: вул. Центральна (до перейменування Леніна), б.22, с. Борисівка, Приморський район, Запорізька область, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - задовольнити в повному обсязі.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, такою, що втратила право на користування житловим приміщенням: будинком за адресою: вул. Центральна (до перейменування Леніна), б.22, с. Борисівка, Приморський район, Запорізька область.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, витрати по оплаті судового збору в розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте Приморським районним судом Запорізької області за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, надавши в Запорізький апеляційний суд апеляційну скаргу на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, в редакції Закону України від 03.10.2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: підпис ОСОБА_6

З оригіналом згідно: суддя О.М. Чапланова

04.02.2019