Провадження № 2/522/1027/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2019 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Шенцевої О.П.

при секретарі Соболевій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми боргу у розмірі 524 400,00 грн. та судових витрат у розмірі 7800,00 грн..

Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав заяву про проведення судового засідання згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, подав заяву про проведення судового засідання згідно ч. 2 ст. 247 ЦПКМ України, в якій також зазначив, що позов визнає.

Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 05 червня 2016 року ОСОБА_1 надала позику ОСОБА_2 у вигляді грошових коштів в розмірі 20 000 доларів США, безвідсотково, на строк два роки, тобто до 05 червня 2018 року.

Гарантією виконання зобов`язань відповідача перед позивачем за договором позики від 05.06.2018 року, є нерухоме майно, що належить відповідачу на праві приватної власності.

На підтвердження отримання грошових коштів відповідачка склала розписку від 05 червня 2016 року, в якій підтверджує вищевказане.(а.с.7)

Грошові кошти у розмірі 20 000 доларів США передані відповідачці позивачем у повному обсязі в момент підписання розписки.

Грошові кошти мали бути повернені за крайнім строком 05 червня 2018 року, однак, свої зобов`язання за укладеним договором відповідачка виконує не належним чином, у зв`язку з чим вона вимушена звернутись до суду по захист своїх порушених прав.

Станом на день подачі позову борг ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 становить 524 400,00 грн. (20000,00 дол. США * 26, 22 грн. (курс НБУ станом на 17.07.2018 року)).

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до частини першої та другої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

За своїми ознаками договір позики є реальним, оплатним або диспозитивно-безоплатним, одностороннім, строковим або безстроковим.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

07.06.2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася до ОСОБА_2 з усною вимогою повернути отримані в борг грошові кошти у розмірі 20 000,00 дол. США, оскільки термін дії договору позики сплив 05.06.2018 року.

Однак ОСОБА_2 повідомила ОСОБА_1 , що не збирається повертати позичені кошти, посилаючись при цьому на скрутне фінансове становище.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно укладеного договору позики від 05.06.2016 року, відповідач повинна була повернути позивачу позичені кошти у повному обсязі до 05.06.2018 року, чого з її боку зроблено не було, а натомість як вказує позивач, вона почала уникати зустрічі з позивачем для урегулювання спору у досудовому порядку.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

На час подання позову, а саме 17.07.2018 року, курс долара США становить 26,22 грн за 1 долар США, а тому стягненню підлягає сума в розмірі 524 400,00 грн.

Зазначена сума заборгованості не спростована належними та допустимими доказами, а тому з урахуванням викладеного суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Виходячи з положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України, згідно якої суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню також судовий збір у розмірі 7800,00 грн., що був сплачений при поданні позовної заяви.

Керуючись ст.ст. 3, 11-13,17- 18,109,131,137, 141, 211, 223, 263-265, 268, 352,354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), про стягнення боргу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (паспорт НОМЕР_1 , виданий Жовтневим РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 18 травня 1998 року, РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (паспорт НОМЕР_3 виданий Суворовським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 12 червня 1997 року, РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 ) суму боргу у розмірі 524400,00 грн. (п`ятсот двадцять чотири тисячі чотириста грн. 00 коп.) та сплачений судовий збір у розмірі 7800,00 грн. (сім тисяч вісімсот грн. 00 коп.).

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Одеського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя