ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6536/19 Справа № 204/5012/17 Суддя у 1-й інстанції - Книш А. В. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.,

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.,

за участю секретаря Черкас Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про припинення права власності та стягнення грошової компенсації вартості 1/4 частки домоволодіння,-

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про припинення права власності та стягнення грошової компенсації вартості 1/4 частки домоволодіння.

В обґрунтування позовних вимог, які уточнювалися в ході судового розгляду справи, позивач посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 . Після її смерті залишилося спадкове майно: 1/2 частина житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Перед смертю ОСОБА_4 склала заповіт, яким заповіла йому зазначену частину житлового будинку в рівних частках з онуками ОСОБА_5 , ОСОБА_6 . Після смерті спадкодавця він фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, а 08 жовтня 2005 року йому було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на Ѕ частину вказаного домоволодіння. Зазначена частка домоволодіння була предметом численних судових спорів. Наразі йому належить 1/4 частина спірного домоволодіння. ОСОБА_5 була власником 1/4 частини, яку відчужила ОСОБА_7 ОСОБА_3 є власником 1/2 частини вказаного домоволодіння. Таким чином, на теперішній час власниками спірного домовлодіння є він - ОСОБА_1 1/4 частина, ОСОБА_7 1/4 частина та ОСОБА_3 є власником 1/2 частини. В у натурі 1/4 виділ частки із спільного майна домоволодіння є неможливим, тому просив суд стягнути солідарно з відповідачів на свою користь грошову компенсацію вартості 1/4 частки домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , у розмірі 164 040 грн. 50 коп., припинити його право власності на 1/4 частку спірного домоволодіння та стягнути з відповідачів в рівних долях витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 квітня 2019 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про припинення права власності та стягнення грошової компенсації вартості 1/4 частки домоволодіння було відмовлено.

З таким рішенням не погодився позивач ОСОБА_1 , звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне їх з`ясування, порушення норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обгрунтованість.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, 08 жовтня 2005 року державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори Крупською Л.В. позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за №4-2594, після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 1/2 частину житлового будинку з господарським будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належав спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Красногвардійської районної Ради народних депутатів м. Дніпропетровська 14 травня 1997 року, зареєстрованого в Дніпропетровському інвентарбюро 14 травня 1997 року за № 602-64, реєстраційний номер 12047544 (т.1 а.с.14).

Право власності на 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_1 , було зареєстровано за позивачем у комунальному підприємстві «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» 01 грудня 2005 року, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №9124863 від 01 грудня 2005 року (т.1 а.с.14, 22).

Інша 1/2 частина домоволодіння АДРЕСА_1 на праві приватної власності належить відповідачу ОСОБА_3 (т.1 а.с.22, 173-175).

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 квітня 2009 року задоволено позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ домоволодіння та розподілено домоволодіння АДРЕСА_1 , а саме: виділено в користування ОСОБА_1 квартиру з приміщеннями: в прибудові А1-1 - частину приміщення 1-1 (після переобладнання) 9,7 м. кв., приміщення 1-8, 5,5 м. кв., всього в А1-1 15,2 м. кв., в будинку А-1ж - частину приміщення 1-3 (після переобладнання) 3,9 м. кв., частину приміщення 1-5 (після переобладнання) 6,2 м. кв, приміщення 1-6 17,1 м. кв., приміщення 1-7 11,1 м. кв., всього в А-1ж - 38,3 м. кв., дворові господарські будови і споруди: 1/3 ганка - а, літня кухня - В, сарай - Г, Ѕ огорож 1-7, Ѕ водоколонки 8, Ѕ замощення 1; ОСОБА_3 виділено в користування квартиру з приміщеннями: в прибудові А1-1 - частину приміщення 1-1 (після переобладнання) 4,9 м. кв., приміщення 1-2, 9,1 м. кв., всього в А1-1 14,0 м. кв.; в будинку А-1ж - частину приміщення 1-3 (після переобладнання) 3,9 м. кв., приміщення 1-4, 9,6 м. кв., всього в А-1ж 36,4 м. кв., дворові господарські будови та споруди: 2/3 ганка - а, гараж - Б, погріб з входом - Д, вбиральна - Е, літній душ - Ж, Ѕ огорож 1-7, Ѕ водоколонки 8, Ѕ замощення - 1. При розподілі домоволодіння ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зобов`язано провести наступні переобладнання: переобладнати ганок - „а" для входу в квартиру другого співвласника, переобладнати частину віконного прорізу в приміщенні 1-1 в дверний для влаштування входу в квартиру другого співвласника, пробити і влаштувати дверні прорізи в приміщенні 1-3 шляхом закладання частини існуючих дверних прорізів цегляними колонами між прим. 1-3 і 1-1 і між прим. 1-3 і 1-5, встановити глухі перегородки в приміщеннях 1-1, 1-3 та 1-5 (т.1 а.с.55).

З листа Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції №9460/10 від 15 березня 2012 року вбачається, що на виконанні в Красногвардійському відділі державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції перебував виконавчий лист №2-102/2009, виданий 21 вересня 2009 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська про розподіл домоволодіння АДРЕСА_1 , сторонами виконавчого провадження були: боржник - ОСОБА_3 , стягувач - ОСОБА_1 ; виконавче провадження було відкрито 15 жовтня 2009 року, закінчено 06 травня 2010 року за п.8 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» як фактично виконане (т.1 а.с.56).

Таким чином, встановлено, що на підставі рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 квітня 2009 року по цивільній справі №2-0102-2009 домоволодіння АДРЕСА_1 було розділено між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_3 на дві окремі квартири, встановлено порядок користування вказаним домоволодінням та зазначене рішення суду було фактично виконано.

У вересні 2014 року ОСОБА_6 та ОСОБА_5 звернулись до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , третя особа: Третя дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання факту прийняття спадщини за заповітом, визнання свідоцтва про право на спадщину частково недійсним та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 квітня 2015 року у цивільній справі №204/6988/14-ц зазначену позовну заяву задоволено частково, визнано факт прийняття ОСОБА_6 та ОСОБА_5 спадщини з моменту її відкриття після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , у задоволенні решти позовних вимог відмовлено (т. 1 а.с.264-266).

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 вересня 2015 року по цивільній справі №204/6988/14-ц рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 20 квітня 2015 року в частині визнання факту прийняття ОСОБА_6 спадщини з моменту її відкриття після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 , ОСОБА_5 про визнання свідоцтва про право на спадщину частково недійсним та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом скасовано. В задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 про визнання факту прийняття ним спадщини за заповітом, визнання свідоцтва про право на спадщину частково недійсним та визнання за ним права власності в порядку спадкування за заповітом відмовлено. Позовні вимоги ОСОБА_5 про визнання свідоцтва про право на спадщину частково недійсним та визнання за нею права власності в порядку спадкування за заповітом були задоволені. Визнано недійсним видане на ім`я ОСОБА_1 та посвідчене 08 жовтня 2005 року державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори за реєстровим № 4-2594 свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , в частині визнання права власності ОСОБА_1 на 1/6 частину житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 . Визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/6 частину житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 1 а.с.34-36).

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2016 року, яке ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 квітня 2017 року залишено без змін, позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , третя особа Третя дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання свідоцтва про право на спадщину за заповітом частково недійсним та про визнання права власності в порядку спадкування задоволені; визнано частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 08 жовтня 2005 року Третьою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстровим №4-2594 в частині визнання права власності ОСОБА_1 на 1/12 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/12 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с.28-29).

08 жовтня 2016 року ОСОБА_5 після укладення шлюбу змінила прізвище на - ОСОБА_8 (т. 1 а.с.49).

На підставі договору дарування 1/4 частки житлового будинку від 01 червня 2018 року, укладеного між ОСОБА_9 та ОСОБА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Старовою О.С., зареєстрованого в реєстрі за №348, ОСОБА_9 подарувала ОСОБА_2 1/4 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с.153-155).

07 серпня 2018 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_2 було укладено Додаткову угоду про зміну договору дарування 1/4 частки житлового будинку за №348 від 01 червня 2018 року, в якій сторони у зв`язку з технічною помилкою погодились змінити і доповнити договір дарування, а саме змінити в першому пункті договору в адресі об`єкта дарування літеру після номеру будинку, виклавши його в такій редакції: «1. Дарувальниця дарує (безоплатно передає у власність), а обдаровуваний приймає в дар 1/4 (одну четверту) частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с.156).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 б є - відповідач ОСОБА_3 , власником 1/4 частини цього домоволодіння є - відповідач ОСОБА_2 (т.1 а.с.238-240).

Право власності на 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за позивачем ОСОБА_1 у встановленому законом порядку не зареєстровано.

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи №6185/6186-17, складеного 17 серпня 2018 року, технічна можливість виділити в натурі частину домоволодіння, розташованого за адресою АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 відповідно до вимог нормативно-правових актів відсутня; ринкова вартість усього домоволодіння в цілому за адресою: АДРЕСА_1 станом на день проведення експертизи складає 656 162 грн.; ринкова вартість 1/4 частини домоволодіння, яка належить ОСОБА_1 , станом на день проведення експертизи становить - 164 040 грн. 50 коп. (т. 1 а.с.135-144).

Звернувшись до суду із вказаними позовними вимогами, позивач ОСОБА_1 посилався на те, що виділ у натурі його 1/4 частки із спільного майна домоволодіння є неможливим, а тому просив стягнути на його користь від інших співвласників грошову компенсації, рівній вартості своєї частки у розмірі 164 040 грн. 50 коп. (т.1 а.с.166-170).

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа в порядку, встановленому цим Кодексом, має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

З урахуванням закріплених в п. 6 ст. 3 ЦК України засад справедливості, добросовісності та розумності, що спонукають суд до врахування при вирішенні спору інтересів обох сторін, при розгляді справ, у яких заявляються вимоги одного зі співвласників про припинення його права на частку у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки, виділ якої є неможливим, суди мають встановити наступне: чи дійсно є неможливим виділ належної позивачу частки в натурі або чи не допускається такий виділ згідно із законом; чи користуються спільним майном інші співвласники - відповідачі по справі; чи сплачується іншими співвласниками, які володіють та користуються майном, матеріальна компенсація позивачу за таке володіння та користування відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України; чи спроможні інші співвласники виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за ними права власності на спільне майно та чи не становитиме це для них надмірний тягар.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 13 січня 2016 року у цивільній справі №6-2925цс15.

Відповідачі під час розгляду справи в суді першої інстанції зазначали, що користуються лише належними їм частинами спірного домоволодіння, жодним чином не порушуючи права позивача та не бажають набувати у власність його частку у зазначеному будинку та зазначали, що не спроможні виплатити позивачу грошову компенсацію у заявленій ним сумі і це становитиме для них надмірний тягар.

Згідно довідки про доходи від 16 жовтня 2019 року, виданої пенсіонеру ОСОБА_3 Лівобережним управлінням ПФУ в м.Дніпрі в Дніпропетровській області, його пенсія становить - 2 580 грн. 60 коп. на місяць (т.2 а.с.56).

Згідно довідки про доходи, виданої ОСОБА_2 , який працює у ТОВ "КООП ТОРГ СЕРВІС", його заробітна плата становить 4 500 грн. на місяць (т.2 а.с.55).

Таким чином, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції обгрунтовано виходив з того, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідачі користуються належною йому 1/4 частиною домоволодіння, порушують його права щодо володіння та користування майном, як і не доведено стороною позивача, що відповідачі спроможні виплатити йому грошову компенсацію у заявленій ним сумі та це не становитиме для них надмірний тягар.

Крім того, право власності на 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 б за позивачем ОСОБА_1 у встановленому законом порядку не зареєстровано.

Отже, суд першої інстанції дійшов обргунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача, врахувавши, що правовий режим спільної часткової власності має відповідати інтересам усіх її учасників і забороняє обмеження прав одних учасників за рахунок інших.

Доводи апеляційної скарги стосовно спроможності відповідачів сплатити позивачу грошову компенсацію у вказаному у позовній заяві розмірі спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Доводи апеляційної скарги щодо неправильного застосування судом норм матеріального права не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи.

Доводи апеляційної скарги стосовно незаконності та необґрунтованості рішення суду є безпідставними.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді