Провадження № 2/522/5532/19
Справа № 522/6582/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2019 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Домусчі Л.В.,

за участі секретаря судового засідання Вадуцкої В.І.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Інститут очних хвороб і тканинної терапії ім.В.П.Філатова Національної академії медичних наук України» про визнання наказу незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 16.04.2019 року звернувся до суду з позовом до Державної установи «Інститут очних хвороб і тканинної терапії ім.В.П.Філатова Національної академії медичних наук України» про визнання наказу незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовної заяви зазначено, що наказом ДУ «Інститут очних хвороб і тканинної терапії ім. В.П. Філатова Національної академії медичних наук України» №174-л від 30.10.2018, ОСОБА_1 було прийнято на посаду сторожа сторожової охоронити з 01.11.2018, тимчасово (без закінчення кінцевого строку), було встановлено стажування 5 змін, визначено керівника стажуванням. 02.01.2019 року, ОСОБА_1 вийшов на роботу згідно графіку чергувань в 7 год. 30 хв., пропрацював повну зміну, здав її 03.01.2019 року вранці та захворів, лікувався амбулаторно та стаціонарно. Кілька разів, позивач намагався передати листки непрацездатності до відділу кадрів відповідача, які в нього не приймали. 13.03.2019 року після закінчення лікарняного, ОСОБА_1 вийшов на роботу, проте дізнався, що його звільнено ще 31.12.2018 року згідно наказу №206-л від 14.12.2018 року. При працевлаштуванні ОСОБА_1 не повідомлялося про тимчасовість трудових відносин з відповідачем, в заяві про прийняття на роботу також цього не було зазначено, натомість при прийнятті на роботу позивача змусили вказати про згоду з тримісячним терміном випробування. Також, ОСОБА_1 при прийнятті на роботу не ознайомили як з відповідним наказом, так і з посадовими обов`язками за трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку, як і з наказом про звільнення. Факт допуску Відповідачем, ОСОБА_1 до роботи 02.01.2019 року та факт роботи позивача повну зміну до 03.01.2019 року (включно), свідчить про те, що незважаючи на звільнення ще 31.12.2018 року, трудові відносини між сторонами фактично тривали станом на 02.01.2019 року. Наказ №206-д від 14.12.2018 є фіктивним, тобто, що не потягнув за собою настання правових наслідків, передбачених ст. 47, 116 КЗпП України, а саме трудова книжка не була видана позивачу та не були проведенні остаточні розрахунки. Трудова книжка ОСОБА_1 знаходиться у відповідача, вимог від Відповідача про прибуття для одержання трудової книжки позивачу не надходили, трудова книжка поштою не надсилалася, про нараховані позивачу, ОСОБА_1 суми виплат при звільненні Відповідач письмово не повідомив, усе це у сукупності свідчить про фіктивність наказу №206-л від 14.12.2018 року. Також, позивач вважає, що зазначення в наказі про прийняття на роботу сторожем про встановлення позивачу, ОСОБА_1 терміну стажування, є помилковим (таким, що не відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи), натомість є встановлення випробувального строку, який для тимчасових працівників не встановлюється. ОСОБА_1 вважає звільнення є незаконним та таким, що порушує право на працю, а тому підлягає захисту шляхом поновлення на роботі та виплати середнього заробітку за вас вимушеного прогулу.

Ухвалою суду від 06.05.2019 року було відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в загальному позовному порядку з призначенням підготовчого судового засіданні на 10.06.2019 року.

Разом із позовом позивачем подано до суду клопотання про витребування доказів.

Ухвалою суду від 13.05.2019 року клопотання позивача - задоволено.

Витребувано із Державної установи «Інститут очних хвороб і тканинної терапії ім.В.П.Філатова Національної академії медичних наук України» інформацію щодо розміру виплаченої заробітної плати ОСОБА_1 за фактично відпрацьований ним час, тобто за період із листопада 2018 року по січень 2019 року.

06.06.2019 року представником Державної установи «Інститут очних хвороб і тканинної терапії ім.В.П.Філатова Національної академії медичних наук України» надано суду відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі та застосувати до нього наслідки зловживання подання завідомо безпідставного позову.

Разом з відзивом, на виконання ухвали суду від 13.05.2019 року про витребування доказів, були надані довідка про доходи, з якої вбачається, що ОСОБА_1 отримав заробітну плату за період з листопада 2019 року по грудень 2019 року в розмірі 6 353,08 грн. (з урахуванням податків), копія заяви про прийняття на роботу ОСОБА_1 на посаду сторожа, копії наказів про прийняття та звільнення ОСОБА_1 з посади сторожа сторожової охорони, копії табелів використання робочого часу за період з листопада 2018 року по січень 2019 року, копії графіку чергування сторожів за період з листопада 2018 року по січень 2019 року, копія з Книги обліку трудових книжок працівників, копія виписки по рахункам Установи від 21.12.2018 року.

10.06.2019 року ОСОБА_1 надав суду клопотання про витребування доказів, в яких просив витребувати з Державної установи «Інститут очних хвороб і тканинної терапії ім. В.П. Філатова Національної академії медичних наук України»:- інформацію про кількість відпрацьованих ОСОБА_1 робочих днів (годин) на посаді сторожа в період з листопада 2018 року по січень 2019 року;- завірену копію журналу виходу на роботу сторожів сторожової охорони за період з січня 2018 року по квітень 2019 року;- завірену копію журналу реєстрації наказів з кадрових питань (про прийняття/звільнення працівників) за період з листопада 2018 року по квітень 2019 року;- завірену копію особової картки працівника ОСОБА_1 (форма № НОМЕР_1 );- завірену копію витягу з Книги обліку руху трудових книжок і вкладишів до них (Форма №П-10), щодо видачі трудової книжки ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 12.06.2019 року вказане клопотання задоволено частково та витребувані судом докази надані через канцелярію суду 27.06.2019 року.

В підготовче засідання 08.07.2019 року з`явився позивач, який позов підтримав, також з`явились три представники відповідача, які позов не визнавали.

Ухвалою суду від 08.07.2019 року закрито підготовче засідання по цивільній справі та призначено до судового розгляду по суті.

16.10.2019р. у судове засідання сторони не з`явились, позивач надав до суду клопотання про відкладання розгляду справи, суд відклав розгляд справи на 03.12.2019р.

В судове засідання 03.12.2019 року з`явились позивач ОСОБА_1 , представники відповідача Кравченко Т ОСОБА_2 І., Гончар Т.В., Тимченко А.А. Позивач надав суду заяву про зупинення провадження по справі до вирішення цивільної справи №522/20186/19 про витребування трудової книжки. Суд, не виходячи до нарадчої кімнати, згідно ст.ст. 44, 49, 222, 258, 260 ЦПК України, враховуючи, що позов про поновлення на роботі поданий 16.04.2019 року, провадження по справі №522/20186/19 було відкрито 02.12.2019 року та враховуючи розумні строки розгляду справи, а також те, що згідно предмету позовних вимог відсутня підстава, така як об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, суд ухвалив відмовити у задоволенні заяви про зупиненні провадження по справі.

Позивач ОСОБА_1 підтримав подану позовну заяву, просив задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Пояснив що він працював з 01.11.2018р. по 02.01.2019р., і що писав заяву про прийняття на роботу тимчасово на 3місяці, а з 03.01.2019- захворів на був на лікарняному, які у відділу кадрів не прийняли. Отримав наказ 13.03.2019р., проте спростовував те що трудову книжку він отримав, оглянувши журнал видачі трудових книжок позивач пояснив що це він розписувався коли віддавав книжку при прийом на роботу.Заробітну плату отримував на банківський рахунок. В червні 2019р. йому доплатили за невикористану відпустку. Також підтвердив що він підписував умови дотримання правил безпеки. Їх начальником по чергуванням був ОСОБА_3 .

Представники відповідача, заперечували у задоволенні позовної заяви, надали суду оригінали журналу прийому, здачі чергувань сторожової охорони з 31.12.2018 року по 31.01.2019 року та журналу обліку трудових книжок тимчасових працівників за 2018 рік для огляду.при цьому пояснили, що позивач був прийняти на посаду тимчасово згідно наказу на 2 місяці. Про що позивач був обізнаний після закінчення строку його було звільнено , він отримав свою трудову книжку, про що є відповідний запис у журналі видачі трудових книжок, і з ним проведено розрахунок, гроші перераховані 21.12.2017р. на банківську карточку вчасно. Пізніше йому також було нараховано компенсація на невикористану відпустку (4 дні).в січні 2019р. позивач не працював і не був вказаний в графік чергувань.

В судовому засіданні було допитано свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , які повідомили, що працюють сторожами в ДУ «Інститут очних хвороб і тканинної терапії ім. В.П.Філатова Національної академії медичних наук України» та знайомі з ОСОБА_1 , працювали в 2018 році під час чергувань. ОСОБА_4 повідомив, що є бригадиром охорони, з приводу звільнення позивача, зазначив, що ОСОБА_1 працював в листопаді та грудні 2018 року, а потім його звільнили, причини звільнення невідомі йому. Був дзвінок від позивача, стосовно того, що він захворів, що той переказав керівнику Мартинюку, який повідомив, що ОСОБА_1 вже звільнено, після чого подзвонив до ОСОБА_1 та переказав те, що він звільнений. При цьому після того як позивач заперечував про такий дзвінок, свідок ОСОБА_4 наполягав на своїх свідченнях та запевнив, що каже правду. 31.12.2018р. він чергував на роботі до 01.01.2019р., а з 01 по 2 січня чергували Могилевський та Мітін , з 3 січня Братченко та Носов, з 04 січня 2019р.- ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , тобто всього 4 зміни по 2 людини, а 05 січня-вже він знову заступив. Але ОСОБА_9 не було на роботі і 31.12.2018р. він його теж не бачив.

Свідок ОСОБА_6 повідомив, що він знайом з позивачем, оскільки вони разом впродовж 2 місяців на зміні працювали в парі, проте в листопаді він не працював бо був у відпустці; працював 02.01.2019 року він чергував з ОСОБА_10 та випадково бачив ОСОБА_1 на території лікарні, який прийшов забрати свої особисті речі, також ходив до керівництва розбиратися з приводу звільнення. Також він заперечував що позивач начебто чергував вночі 02.01.2019р.

Свідок ОСОБА_5 повідомив, що працює з 2015р. охоронцем, йому відомо, що позивач працював в кінці 2018 року,і вн його бачив декілька разів але до нового року 2019р., а в новому році його не бачив, у зв`язку з тим, що його звільнили. З 31.12.2018р. по 01.01.2019р. він також працював був на чергування з Цапом і не бачив позивача.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази в їх сукупності, з урахуванням пояснень учасників процесу, які були надані ними у судових засіданнях, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи із наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 було прийнято сторожем сторожової охорони Державної установи «Інститут очних хвороб і тканинної терапії ім.В.П.Філатова Національної академії медичних наук України» з 01.11.2018 року, тимчасово, Оклад відповідно тарифікації. Стажування 5 змін. Керівник стажування ОСОБА_3 КОД НОМЕР_2 . Вступний інструктаж з охорони праці пройшов, що підтверджуєтеся витягом з наказу №174-л від 30.10.2018 року (а.с. 6).

Відповідно наказу Державної установи «Інститут очних хвороб і тканинної терапії ім.В.П.Філатова Національної академії медичних наук України» №206-л від 14.12.2018 року ОСОБА_1 , сторожа сторожової охорони було звільнено 31.12.2018 року, по закінченню строку тимчасової роботи, п. 2 ст. 36 КЗпП України. Підстава: закінчення строку тимчасової роботи (а.с. 29).

Відповідно довідки №64 від 13.03.2019 року ДУ «Інституту очних хвороб і тканинної терапії ім. В.П. Філатова Національної академії медичних наук України» ОСОБА_1 працював в Інституті очних хвороб і тканинної терапії ім. В.П. Філатова з 01.11.2018 року (наказ про прийняття №174-л від 30.10.2018 року) та був звільнений 31.12.2018 року (наказ про звільнення №206-л від 14.12.2018 року) сторожем сторожової охорони (а.с. 13).

Згідно листка непрацездатності серії АЖД №378338 від 03.01.2019 року ОСОБА_1 хворів з 03.01.2019 року по 07.01.2019 року, з 08.01.2019 року, з 12.01.2019 року по 15.01.2019 року, з 16.01.2019 року по 18.01.2019 року (амбулаторний режим). Відповідно до листка непрацездатності серії АЖД №378565 від 18.01.2019 року ОСОБА_1 був звільнений від роботи з 19.01.2019 року по 21.01.2019 року (амбулаторний режим) (а.с. 10).

Згідно листка непрацездатності серії АДЖ №378648 від 25.01.2019 року ОСОБА_1 був звільнений від роботи з 26.01.2019 року по 30.01.2019 року, з 31.01.2019 року по 04.02.2019 року (амбулаторний режим) (а.с. 11).

Згідно листка непрацездатності серії АДЖ №507977 від 20.02.2019 року ОСОБА_11 звільнений від роботи з 14.02.2019 року до 20.02.2019 року (стаціонарний режим). Відповідно до листка непрацездатності серії АДЖ №291575 від 25.02.2019 року ОСОБА_1 був звільнений від роботи з 25.02.2019 року по 01.03.2019 року, з 02.03.2019 року по 06.03.2019 року (амбулаторний режим) (а.с. 9).

Відповідно до листка непрацездатності серії АДЖ №379005 від 11.03.2019 року ОСОБА_1 звільнений від роботи з 11.03.2019 року по 15.03.2019 року, з 16.03.2019 по 20.03.2019 року (амбулаторний режим) (а.с. 12).

Відповідно до листка непрацездатності серії АДЖ №390094 від 04.04.2019 року ОСОБА_1 звільнений від роботи з 25.03.2019 року по 04.04.2019 року (стаціонарний режим) (а.с. 11).

Згідно довідки про доходи від 30.05.2019 року №01-388 ДУ «Інституту очних хвороб і тканинної терапії ім. В.П. Філатова Національної академії медичних наук України» заробітна плата за період листопад-грудень 2018 року ОСОБА_1 становить 7892,02, з урахуванням утримання до виплати належить 6353,08 грн. (а.с. 40).

Відповідно листа від 25.07.2019 №01-526 ДУ «Інституту очних хвороб і тканинної терапії ім. В.П. Філатова Національної академії медичних наук України» у травні 2019 року ОСОБА_1 була нарахована та виплачена грошова компенсація за всі невикористані ОСОБА_1 дні щорічної відпустки при звільненні у сумі 526,12 грн., утриманий військовий збір у сумі 7,89 грн. До виплати на картку ОСОБА_1 належить 518,23 грн.

Відповідно виписки за контрактом позивачу було зараховано 04/12/18 року 3115,78 грн., 20/12/18 3158,38 грн. та 05/06/19 518,23 грн.

З наданого та оглянутого в судовому засіданні журналу обліку руху трудових книжок 2018 рік, а саме запис №130 вбачається, що ОСОБА_1 отримав трудову книжку 31.12.2018 року (а.с. 68), і в судовому засіданні свій підпис позивач підтвердив.

Окрім пояснень свідків, які підтвердили, що позивач працював в листопаді та грудні 2018 року, а з нового 2019 року не працював, суду також надано табелі використання робочого часу листопад, грудень 2018 року та січень 2019 року (а.с. 69-71), з якого вбачається що в січні 2019п. позивач не табелювався.

Також відповідно журналу прийому здачі чергувань сторожової охорони за 2019 рік, відомості про чергування ОСОБА_1 в січні 2019р. відсутні.

Згідно з ч. 1 ст. 55 Конституції України права та свобод громадянина захищаються судом.

Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (ст. 55 Конституції України).

У відповідності до п. 2 ст. 36 КЗпП України, підставою припинення трудового договору є закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

У відповідності до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно положень ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 18 постанови від 06 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» (із послідуючими змінами) при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з`ясовувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням), і перевіряти їх відповідність законові.

Між тим з матеріалів справи, а саме журналу обліку руху трудових книжок 2018 року, а також з пояснень свідків встановлено, що позивач був обізнаний про своє звільнення 31.12.2018 року, про що свідчить отримання ним трудової книжки, однак звернувся до суду лише 16.04.2019 року. Крім того аналізуючи лікарняні листки, вбачається. Що він хворів з 26.01.2019р по 05.02.2019р. та слідуючий листок був відкритий лише з 14.02.2019р. .

Згідно ст.233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Згідно роз`яснень п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» встановлені статтею 233 КЗпП України строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін.

Суд вбачає, що позивача було звільнено ще 31.12.2018 року. Згідно пояснень позивача з приводу незаконного його звільнення позивач звернувся лише 16.04.2019 року, оскільки дізнався про звільнення 13.03.2019 року, однак зазначене суперечить матеріалам справи то поясненням відвовідача свідків, при цьому клопотання про поновлення строку звернення до суду не заявляв.

Суд виходить з того, що позивач ОСОБА_1 належних та допустимих доказів згідно положень ст.ст.81-83 ЦПК України на підтвердження поважності причин пропуску строку зверненням до суду, не надано.

З урахуванням викладеного, підстав для поновлення таких строків судом не встановлено, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову суд приходить до висновку, що усі позовні вимоги ОСОБА_1 слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.43,55 Конституції України, ст.36, 47, 116, 232, 233, 235 КЗпП України, ст..ст.15,16 ЦК України, ст.ст. 2, 3-13, 27, 44, 49, 64, 76, 81, 95, 133, 241, 247, 256, 258-259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

У задоволені позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання АДРЕСА_1 ) - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту цього рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, мають право на поновлення строку на апеляційне оскарження.

Повний текст рішення суду складено 13.12.2019

Суддя Л.В. Домусчі