Справа № 379/1014/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.08.2019 року м.Тараща

Таращанський районний суд Київської області в складі:

головуючого: судді Потеряйко С.А.,

при секретарі: Іванченко Т.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Таращі справу за позовом ОСОБА_1 до Таращанської міської ради Київської області про визнання права власності на частину житлового будинку за набувальною давністю,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що з вересня 1986 року вона стала проживати разом із членами своєї сім`ї в 4/10 частині житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно свідоцтва про право на спадщину, посвідченого державним нотаріусом Таращанської державної нотаріальної контори 05.11.1980 року за реєстровим № 1171, належала на праві власності ОСОБА_2 , із дозволу останнього, оскільки придбала у нього частину житлового будинку, сплативши відповідні кошти, проте належним чином договір купівлі-продажу не оформила. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, будь-яких спадкоємців у нього немає, а тому зазначений об`єкт нерухомості на даний час не має власника. На підставі договору купівлі-продажу від 16.08.1989 року за реєстровим № 1652, посвідченого державним нотаріусом Таращанської державної нотаріальної контори власником 2/10 частини вищевказаного будинку є ОСОБА_3 , а власником ще 4/10 частини - ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 19.09.1980 року за реєстровим № 1486, посвідченого державним нотаріусом Таращанської державної нотаріальної контори. Оскільки позивач відкрито з вересня 1986 року і по теперішній час проживає у вказаному будинку в його 4/10 частині, володіє частиною даного будинку більше тридцяти років, сплачує комунальні послуги, утримує та веде ремонт вказаної частини будинку, тому змушена звернутися до суду з позовом про визнання за нею 4/10 частки у праві власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , за набувальною давністю, крім того просить викликати в судове засідання свідків, а саме: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які можуть підтвердити факт набуття нею права власності за набувальною давністю.

Позивач в підготовче судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник відповідача в підготовче судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, через канцелярію суду подав заяву, в якій просить розглядати справу без участі представника, позов визнає в повному обсязі.

Свідок ОСОБА_5 в підготовче судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належно, проте подала до суду заяву, в якій вказала, що будучи попередженою про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих показів, стверджує той факт, що ОСОБА_1 дійсно проживає по АДРЕСА_1 , більше 30 (тридцяти) років.

Свідок ОСОБА_6 в підготовче судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належно, проте подала до суду заяву, в якій вказала, що будучи попередженою про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих показів, стверджує той факт, що ОСОБА_1 дійсно проживає по АДРЕСА_1 , більше 30 (тридцяти) років.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з вересня 1986 року стала проживати разом із членами своєї сім`ї (чоловіком та дітьми) в 4/10 частині житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно свідоцтва про право на спадщину, посвідченого державним нотаріусом Таращанської державної нотаріальної контори 05.11.1980 року за реєстровим № 1171, належала на праві власності ОСОБА_2 , із дозволу останнього, оскільки придбала у нього частину житлового будинку, сплативши відповідні кошти, проте належним чином договір купівлі-продажу не оформила.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджено повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть, сформованим приватним нотаріусом Таращанського нотаріального округу Овраменко Л.В., свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 30.08.1996.

Будь-яких спадкоємців у ОСОБА_2 немає, а тому зазначений об`єкт нерухомості на даний час не має власника.

На підставі договору купівлі-продажу від 16.08.1989 року за реєстровим № 1652, посвідченого державним нотаріусом Таращанської державної нотаріальної контори власником 2/10 частини вищевказаного будинку є ОСОБА_3 , а власником ще 4/10 частини - ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 19.09.1980 року за реєстровим № 1486, посвідченого державним нотаріусом Таращанської державної нотаріальної контори.

З 09.09.1986 року і по теперішній час позивач проживає у вказаному житловому будинку, в його 4/10 частині, тобто добросовісно та відкрито володіє частиною цього нерухомого майна більше 30 (тридцяти) років, сплачує комунальні послуги, проводить поточний ремонт вказаної частини будинку та утримує її. Крім того, у позивача наявні оригінали документів на вищевказаний житловий будинок, а саме: будинкову книгу (копія якої наявна в матеріалах справи), що додатково підтверджує факт добросовісного володіння нерухомістю.

Як вбачається з Акту обстеження житлового приміщення від 17.07.2019, а саме: житлового будинку по АДРЕСА_1 , проведеного комісією в складі депутата Таращанської міської ради Степаненко І.О. та свідків: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , громадянка ОСОБА_7 з 09.03.1986 року і по даний час зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в частині (4/10 частині) житлового будинку за вказаною адресою. Постійно сплачує комунальні платежі (за електроенергію, водопостачання та газопостачання), проводить утримання та поточний ремонт вказаної частини цього будинку. Тобто, добросовісно, відкрито, безперервно володіє частиною нерухомого майна (житлового будинку) протягом більше ніж 30 років.

Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.

Виходячи зі змісту п.п. 9-14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07 лютого 2014 року, при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК України).

Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень ст. ст. 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.

Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 344 ЦК України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Отже, в наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що позивач добросовісно, відкрито та безперервно користується будинком по АДРЕСА_1 з 1986 року по даний час, що свідчить про набуття ним права власності на будинок за набувальною давністю, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судові витрати залишає за позивачем.

Керуючись статтями 3, 4, 12, 13, 19, 81, 200, 206, 258, 259, 263-265, 268, 352, 354-355 ЦПК України, статтями 182, 316-328, 344, 392 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності за набувальною давністю на 4/10 частину житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п. 15 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції, яка набрала чинності з 15.12.2017, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Таращанський районний суд Київської області.

Головуючий:С. А. Потеряйко