Справа № 463/2628/15-ц
Провадження № 2/463/582/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2019 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Гирич С. В.

за участю секретаря судового засідання Попович Х.І.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2 О.

в м. Львові

у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, в режимі відеоконференції,

розглянувши цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, суд

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №13-000813-01 від 26 грудня 2011 року з підстав невиконання відповідачем обов`язків за договірним зобов`язанням.

Позов мотивує тим, що 26.12.2011 року між ПАТ «Енергобанк» та ОСОБА_3 укладено договір №13-000813-01 про видачу та обслуговування кредитної міжнародної пластикової картки Visa. Згідно п.2.1.3. договору кредиту розмір кредитного ліміту складає 20000 грн. Виконуючі взяті на себе зобов`язання банк надав позичальнику грошові кошти у відповідності до умов договору кредиту, що підтверджується звітом-рахунком. У зв`язку з несплатою позичальником кредитних коштів, винагороди банку у встановлені кредитним договором строки у відповідача виник овердрафт, який залишається несплаченим. Згідно з рішенням щодо затвердження кредитного ліміту на кредитну карту Visa позичальнику встановлено відсоткову ставку у розмірі 35% річних. В порушення п.п.3.3.1, 4.4.3, 5.4 договору кредиту відповідач не сплачує кредит, відсотки за користування кредитом, штрафні санкції у встановлені договором та тарифами строки. Станом на 14.04.2015 року загальна сума заборгованості позичальника по кредиту, що підлягає поверненню становить 78945 грн. 74 коп. з яких заборгованість за кредитом 43879,90 грн., заборгованість за нарахованими доходами 35069,84 грн., яку позивач просить стягнути в судовому порядку.

Ухвалою від 30.06.2015 року відкрито провадження у справі.

Заочним рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 28 серпня 2015 року позов ПАТ КБ «Енергобанк» до ОСОБА_3 задоволено.

Ухвалою від 28 вересня 2018 року замінено сторону виконавчого провадження ПАТ «Енергобанк» на його правонаступника ТзОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія».

Ухвалою судового засідання від 05.11.2018 року скасовано заочне рішення Личаківського районного суду м.Львова від 28.08.2015 року, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою судового засідання від 25.03.2019 року замінено первісного позивача ПАТ «Енергобанк» та його правонаступника ТзОВ «Фінансова компанія Довіра та гарантія»

Представник відповідача в заперечення позовних вимог, у заяві про перегляд заочного рішення Личаківського районного суду м.Львова від 28.08.2015 року посилається на те, що в матеріалах судової справи відсутнє підтвердження видачі кредитних коштів та факт їх отримання відповідачем. Вважає, що посилання представника позивача на розрахунок заборгованості по кредитному договору не підтверджує наявність заборгованості саме в такому розмірі. Крім цього представником відповідача заявлено про застосування строків позовної давності. Вважає, що несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. Оскільки кредитний договір оформлено 26.12.2011 року з терміном дії 12 місяців, перші прострочення боржником починаються 03.04.2012 року, вважає, що є підстави вважати настання строку позовної давності в термін 10 днів після 03.04.2012 року, а саме 13 квітня 2012 року, однак позов подано 09.06.2015 року.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з мотивів викладених вище. Вказав, що банк не надавав графік платежів, оскільки така форма кредитного договору відновлювальна кредитна лінія не передбачає певного графіку погашень, так як розмір наданого або погашеного кредиту є непрогнозанованим, договором передбачено щомісячний мінімальний платіж. Розрахунок заборгованості, що наданий суду вважають достатнім та беззаперечним доказом.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечення, що викладені вище підтримав.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 3 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ст. 3 ч. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 26 грудня 2011 року між ПАТ «Енергобанк» та ОСОБА_3 укладено договір №13-000813-01 про видачу та обслуговування кредитної міжнародної пластикової картки Visa. В рамках цього договору банк відкриває держателю картковий рахунок № НОМЕР_1 в гривнях та випускає кредитну картку типу Visa Classic, а також виконує розрахункове обслуговування платіжних операцій, здійснених з використанням кредитної картки, її реквізитів чи без використання картки.

П.2.1.3 договору передбачено, що розмір кредитного ліміту складає 20000 грн. Кредитний ліміт може бути збільшений або зменшений за заявою держателя або за рішенням банку, а також в інших випадках передбачених цим договором. ( а.с.3-4)

Крім цього, як вбачається з заяви-анкети на отримання кредитної картки Visa, ОСОБА_3 звернувся з заявою про відкриття йому карткового рахунку та просить надати кредитну карту Visa, бажаний розмір кредитної лінії 20000 грн., термін кредитування 12 місяців з автоматичною пролонгацією. ( а.с.19). 04.01.2012 року відповідно до розписки, що міститься в матеріалах цивільної справи ( а.с.21), ОСОБА_4 отримав платіжну картку, з правилами користування карткою ознайомлений. Згідно з рішенням щодо затвердження кредитного ліміту на кредитну карту Visa позичальнику встановлено відсоткову ставку у розмірі 35% річних. ( а.с.20)

З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що вище наведені докази є достатньою підставою для того, щоб зробити висновок, що відповідач отримав кредитні кошти. Крім цього з часу укладення кредитного договору - 26.12.2011 року відповідач жодного разу не висловлював заперечення, що кредитних коштів не отримував та у нього відсутня можливість використання платіжної картки. На запитання суду представник відповідача зазначив, що не уточняв у відповідача чи заперечує той факт отримання коштів у банку.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина першастатті 1048 ЦК України).

П.4.3.3 кредитного договору визначено, що після надання банком кредиту для здійснення платіжних операцій чи сплати винагород банку держатель вважається таким, що отримав кредит у повному обсязі. Розмір наданого кредиту відображається у звіті-рахунку. Застереження. Кредит для здійснення платіжних операцій чи сплати винагород банку надається незалежно від наявності на картковому рахунку власних коштів держателя або наявності невичерпаного кредитного ліміту.

Згідно з представленого звіту рахунку (а.с. 7-13), такий проведено за період з 26.12.2011 року по 20.03.2015 року, держатель картки ОСОБА_3 , кредитна лінія складає 20000 грн. з якого вбачається, що відповідач ОСОБА_3 здійснював операції за рахунком з 30.12.2011 року, термін дії картки до 26.12.2012 року, однак після цього часу ( а.с.10) продовжував користуватися карткою, останнє зарахування коштів на картку ним здійснено 10.02.2014 року в сумі 3000 грн. ( а.с.12)

Заперечення представника відповідача про те, що розрахунок заборгованості по кредитному договору та звіт-рахунок не підтверджують наявність заборгованості саме в такому розмірі суд до уваги не приймає, оскільки відповідачем не подано жодних доказів на спростування поданого позивачем розрахунку, не надано, як держателем картки, розрахунок про рух коштів по картці, хоча як власник картки мав можливість такий розрахунок отримати та подати суду, якщо не згідний з розрахунком, що поданий позивачем.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами 1, 2 ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

П.3.3.1 договору кредиту сторони погодили, що держатель зобов`язаний вчасно та в повному обсязі погашати Банку суму боргових зобов`язань, але не менше суми мінімального платежу з урахуванням вимог п.5.4.1. цього договору.

У підписаному сторонами договорі 26.12.2011 року сторони погодили, що у випадку несвоєчасного погашення мінімального платежу чи виникнення овердрафу держатель зобов`язаний додатково сплатити на користь банку штраф у розмірі передбаченому тарифами ( п.6.2 договору)

П.4.4.1 кредитного договору передбачено, що в результаті здійснення держателем платіжних операцій проведених за допомогою картки та/або її реквізитів та в інших випадках передбачених цим договором та за умови повного використання держателем кредитного ліміту може виникнути Овердрафт, який є непрогнозованим по розміру та часу виникнення. Овердрафт може виникнути в результаті нарахованих процентів, комісій та інших платежів згідно тарифів банку.

Як вбачається з розрахунку заборгованості ( а.с.14-18) заборгованість позичальника ОСОБА_3 за договором від 26.12.2011 року станом на 14.04.2014 року становить 78945,74 грн., в тому числі заборгованість за кредитом 43879. 90 грн. та 35065,84 грн. заборгованість за нарахованими доходами з яких 18554,20 грн. заборгованість за штрафами за виникнення простроченої заборгованості, заборгованість за штрафами за несанкціонований овердрафт - 11308,62 грн., заборгованість за штрафами за виникнення простроченої заборгованості 2171,06 грн., заборгованість за нарахованими процентами 3031,96 грн.

Представником відповідача подано заяву про застосування строків позовної давності. Вважають, що строк позовної давності пропущено позивачем по тілу кредиту та відсоткам, заборгованість за договором розраховувалася з 26.12.2011 року по 20.03.2015 року, тобто за 51 місяць, що значно перевищує строк позовної давності. Кредитний договір було оформлено 26.12.2011 року з терміном дії 12 місяців, дата закінчення договору 26.12.2012 року, а позовна заява зареєстрована 09.06.2015 року. Крім цього перші прострочення платежів зі сторони відповідача вчинено 03.04.2012 року, тому вважають, що строк позовної давності настав в термін після 10 днів після 03.04.2012 року, а саме 13 квітня 2012 року.

Вирішуючи питання про застосування строків позовної давності судом встановлено наступне.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов`язання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Дійсно у позиції, що викладена у постанові Верховного суду від 01.03.2019 року справа № 490/3240/16-ц. визначено, що якщо умовами кредитного договору передбачено окремі самостійні зобов`язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов`язку, то в разі неналежного виконання позичальником цих зобов`язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Під час розгляду справи судом встановлено, що між сторонами укладений кредитний договір у формі відновлювальна кредитна лінія, яка не передбачає певного графіку погашень, так як розмір наданого або погашеного кредиту є непрогнозанованим, договором передбачено лише щомісячний мінімальний платіж. Таким чином, умовами кредитного договору не установлено окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами.

Відповідно до розрахунку виданого/погашеного кредиту за період з 26.12.2011 року по 13.04.2015 рік ( а.с.18), вбачається, що 30.12.2011 року - дата першого видачу кредиту, остання дата видачі коштів відповідачу - 30.01.2015 року, загальна сума отриманих коштів по договору становить 79919,91 грн., сума повернутих коштів за договором - 36040,01 грн., відповідно заборгованість за тілом кредиту становить 43879,90 грн.

П.2.6 кредитного договору сторонами погоджено, що строк дії кредитної лінії становить один рік з моменту підписання сторонами цього договору. Якщо не пізніше ніж за 45 днів до закінчення терміну дії кредитної лінії, за умови що з боку держателя відсутня прострочена заборгованість за кредитом та/або обслуговуванню карткового рахунку та жодна із сторін в установленому договором порядку не заявить про припинення строку дії кредитної лінії, термін дії кредитної лінії продовжується на той же строк і на тих же умовах.

Як встановлено судом з розрахунку виданих відповідачу коштів, 30.01.2015 року в рамках кредитної лінії ним було востаннє отримано кошти, останнє повернення коштів ним було зроблено 10.02.2014 року, у матеріалах справи відсутні будь-які дані про те, що відповідач заявляв про припинення строку дії кредитної лінії. Отримання ним коштів до 30.01.2015 року свідчить про те, що він погодився на продовження дії кредитної лінії. Оскільки жодних доказів того, що відповідач не погоджувався на продовження строку дії кредитної лінії і звертався до банку про припинення дії договору не надано, а банк також незважаючи на наявність певної частини заборгованості не припиняв дію кредитної лінії і видавав кошти відповідачу, тому суд робить висновок, що термін дії кредитної лінії було продовжено за згодою сторін.

Судом встановлено, що з 30 грудня 2011 року до 30 січня 2015 року позичальник користувався коштами кредитної лінії, 10.02.2014 року здійснив останнє повернення коштів, а позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором 9 червня 2015 року, тобто до спливу трьохрічного терміну з дня припинення проведення останнього платежу.

Оскільки відповідачем ОСОБА_3 фактично отримані кошти в розмірі 43879,90 грн., використані кошти кредитної лінії в добровільному порядку відповідачем банку не повернуто, тому суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути заборгованість за тілом кредиту у розмірі 43879,90 грн., а також нарахованих процентів за договором в сумі 3031,96 грн.

Щодо вимог позивача про стягнення заборгованості за штрафами за виникнення простроченої заборгованості - 18554,20 грн., заборгованість за штрафами за несанкціонований овердрафт - 11308,62 грн., заборгованість за штрафами за виникнення простроченої заборгованості 2171,06 грн. суд в задоволенні таких відмовляє з огляду на наступне.

Статтею 258 ЦК України передбачено, що позовна давність в один рік застосовується зокрема до вимог про стягнення неустойки ( штрафу, пені).

Оскільки позивач звернувся з позовом до суду 09.06.2015 року, 10.02.2014 року відповідачем було здійснено останнє повернення коштів, тому вимоги про стягнення штрафів заявлені поза межами річного строку позовної давності.

У відповідності до положень ст. 141 ЦПК України слід стягнути із відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, що складає 1218 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 81, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» заборгованість за кредитним договором №13-000813-01 від 26 грудня 2011 року в розмірі 43879,90 грн. та 3031,96 грн. заборгованості за нарахованими процентами, а усього 46911,86 ( сорок шість тисяч дев`ятсот одинадцять гривень вісімдесят шість копійок)

В задоволенні решти вимог відмовити у зв`язку з пропуском строку звернення до суду.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 1218 ( тисяча двісті вісімнадцять гривень) судового збору.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення до Львівського апеляційного суду або через місцевий суд до Львівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», місце знаходження: 04112, м.Київ, вул.Сікорського,8, офіс 32;

відповідач: ОСОБА_3 , місце проживання АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 .

Дата складання повного рішення суду 09 грудня 2019 року.

Суддя: Гирич С. В.