Провадження № 22-ц/802/1248/19 Категорія: 29 Доповідач: Киця С. I.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Киці С.І.,

суддів - Данилюк В.А., Шевчук Л.Я.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 листопада 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2019 року Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування. Позов мотивує тим, що 07 червня 2016 року, близько 16 години 00 хвилин, у м. Луцьку, по вул. Г. Артемовського, 7 з вини відповідача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який керував автомобілем «ВАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 , була скоєна дорожньо-транспортна пригода. На дату вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_1 застрахована не була. Вина відповідача ОСОБА_1 підтверджується постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 липня 2016 року.

У результаті ДТП був пошкоджений автомобіль «Ауді 80», д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_2 та за кермом якого знаходилась водій ОСОБА_3 . Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності № АІ/9242822, укладеного із Aкціонерним товариством» Страхова компанія «АХА Страхування», строк дії якого з 15.01.2016 року по 14.01.2017 року.

Згідно висновку №2016/2939 від 04 липня 2016 року, складеного експертом Гуль В.І., розмір завданих збитків був визначений згідно ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", як вартість відновлювального ремонту із врахуванням коефіцієнту фізичного зносу КТЗ «Ауді 80», д.н.з. НОМЕР_2 в результаті його пошкодження під час ДТП, та складає 20 887,85 грн.

09 червня 2016 року ОСОБА_3 подала до МТСБУ повідомлення та 21 липня 2016 року з метою отримання відшкодування звернулася до Моторного (транспортного) страхового бюро України із відповідною заявою.

МТСБУ 21 жовтня 2016 року здійснило виплату страхового відшкодування потерпілому в розмірі 20887 грн 85 коп, відповідно до Наказу МТСБУ № 8058 від 20.10.2016 року про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих. Відповідно до ст. 1191 ЦК України та п. З8.2.1 ст. 38 Закону після проведення виплати потерпілій особі у МТСБУ виникло право зворотної вимоги до відповідача. Листом №3/1-05/27539 МТСБУ направило відповідачу пропозицію добровільно компенсувати витрати МТСБУ, яку він залишив без відповіді.

Просить стягнути з відповідача кошти в розмірі понесених витрат в сумі 20887 грн 85 коп, витрати за послуги експерта у розмірі 563 грн та судовий збір в розмірі 1921 грн, а всього: 23371 грн 85 коп.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 листопада 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України кошти в розмірі понесених витрат в сумі 20887 грн 85 коп та витрати за послуги експерта у розмірі 563 грн. В решті позовних вимог відмовлено.

Відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на зазначене рішення суду першої інстанції. Вважає це рішення ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи. Зазначає, що на нього розповсюджуються пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій. Відповідно до ст. 13 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" відповідач не несе відповідальності за шкоду, спричинену в результаті дорожньо - транспортної пригоди, а тому в задоволенні позову слід було відмовити. Дані обставини викладені в запереченні до позову і підтверджені в судовому засіданні, однак суд першої інстанції не взяв їх до уваги. Просить скасувати рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 листопада 2019 року та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Позивач МТСБУ подав відзив на апеляційну скаргу відповідача. Зазначає, що ДТП сталось 07.06.2016 року, а посвідчення ОСОБА_1 видане лише 16.12.2016 року після ДТП. Правилами дорожнього руху України передбачається водію мати або поліс страхування або посвідчення (підтверджуючий документ про звільнення від обов`язку страхування). ОСОБА_1 на момент ДТП не мав ні поліса, ні посвідчення. До апеляційної скарги відповідачем додано ще копію посвідчення учасника бойових дій, яка не подавалась до МТСБУ і в суд першої інстанції, причини неподання таких доказів суду не було зазначено. Просить проводити розгляд справи без врахування такого доказу, який поданий з порушенням п. 2 ч. 4 ст. 356 ЦПК України. Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції - скасувати з таких підстав.

Судом встановлено, що 07 червня 2016 року, близько 16 години 00 хвилин, у м. Луцьку, по вул. Г. Артемовського, 7 з вини відповідача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який керував автомобілем «ВАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 , була скоєна дорожньо-транспортна пригода. У результаті зазначеної ДТП був пошкоджений автомобіль «Ауді 80», д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_2 та за кермом якого знаходилась водій ОСОБА_3 .

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 липня 2016 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушеня, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн .

Відповідно до звіту № 2016/2939 про оцінку транспортного засобу від 04 липня 2016 року, складеного експертом Гуль В.І., розмір завданих збитків автомобіля «Ауді 80», д.н.з. НОМЕР_2 в результаті його пошкодження під час ДТП складає 20887,85 грн.

09 червня 2016 року потерпіла подала до МТСБУ повідомлення про ДТП, а 21 липня 2016 року з метою отримання відшкодування звернулася до Моторного (транспортного) страхового бюро України із відповідною заявою.

МТСБУ на підставі платіжного доручення № 8058 рв від 21.10.2016 року здійснило виплату страхового відшкодування в сумі 20887, 85 грн та платіжного доручення № 2016/2939р від 12.08.2016 року оплату послуг аварійного комісара в сумі 563 грн.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право зворотньої вимоги (регресу) до ОСОБА_1 в розмірі виплаченого страхового відшкодування за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, належним відповідачу.

Такі висновки суду грунтуються на неповно встановлених обставинах справи та з порушенням норм матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП.

Відповідно до підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - Моторне (транспортне) страхове бюро України), повідомлення про ДТП установленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Системний аналіз зазначених норм права дає можливість дійти до висновку про те, що право регресної вимоги до винної особи має в тому числі і позивач по справі Моторне (транспортне) страхове бюро України.

Дані правовідносини регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до пп. а п. 41.1 ст. 41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходиться в такому транспортному засобі.

Як встановлено з матеріалів справи, в момент вчинення ДТП, власником автомобіля марки ВАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 , був ОСОБА_1 який має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій згідно посвідчення серії НОМЕР_3 від 09.11.1998 року, яке є безтерміновим і дійсним на всій території України.

Відповідно до пп. г п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння особами, на яких поширюється дія пункту 13.1 статті 13 цього Закону.

Згідно п. 13.1. ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції на момент вчинення ДТП), учасники бойових дій та інваліди війни, що визначені законом, інваліди I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним інваліду I групи, у його присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.

Пунктом 38.2. статті 38 Закону України "«Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов, зокрема, до власника, водія транспортного засобу, що спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Таким чином, ОСОБА_1 , як учасник бойових дій, звільнений від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відшкодування збитків внаслідок ДТП, винуватцем якого він є, проводить МТСБУ без права на регресний позов.

Суд першої інстанції неповно встановив обставини справи, що призвело до неправильного застосування норм матеріального права.

Покликання позивача у відзиві про те, що посвідчення ветерана війни - учасника бойових дій від 09.11.1998 року було подано відповідачем лише в суд апеляційної інстанції, тобто з порушенням порядку подання доказів і не може бути прийняте до уваги, є безпідставними, оскільки як вбачається з матеріалів справи копія цього посвідчення була подана відповідачем і до заперечень на позовну заяву, поданих ним 27.08.2019 року, тобто до ухвалення рішення судом першої інстанції.

Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доводи відзиву про те, що на момент ДТП у відповідача було відсутнє посвідчення ветерана війни - учасника бойових дій, всупереч ст. 81 ЦПК України, належними доказами не підтверджені. У повідомленні потерпілої ОСОБА_3 від 09.06 2016 року, яке отримане МТСБУ, зазначено про наявність у відповідача посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_3 , тобто саме посвідчення від 09.11.1998 року, яке було додане ним до матеріалів справи.

Покликання у відзиві на те, що ДТП сталось 07.06.2016 року, а посвідчення ОСОБА_1 видане лише 16.12.2016 року після ДТП не заслуговують на увагу суду, оскільки вказане посвідчення видане відповідачу повторно, а на момент ДТП діяло посвідчення ветерана війни - учасника бойових дій серії НОМЕР_3 від 09.11.1998 року.

А тому, рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в позові.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 листопада 2019 року в даній справі скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В позові Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: