СЕРЕДИНО-БУДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Справа № 586/968/18
Номер провадження по справі 2/586/81/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А І Н И
05 лютого 2019 року м.Середина-Буда
Середино-Будський районний суд Сумської області у складі:
головуючого судді Темірова Ч.М.,
за участі секретаря судового засідання Попової М.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу №586/968/18 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою №11 у будинку №4а по вул. Південній у м. Середина-Буда Сумської області.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що їй та її чоловіку на праві приватної спільної часткової власності належить вказана квартира, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 22.06.2009. У цій квартирі крім її співвласників зареєстрована також ОСОБА_2, яка за місцем реєстрації не проживає з початку 2013 року, що підтверджується актом встановлення фактичного проживання.
Позивач зазначає, що необхідність пред'явлення даного цивільного позову виникла у звязку з тим, що факт реєстрації відповідача в квартирі створює перешкоди в користуванні житлом, оскільки для вчинення певних правочинів щодо житлового приміщення для власних потреб необхідна згода проживаючих в ньому осіб.
У судовому засіданні позивач підтримала позовну заяву та просила суд її задовольнити з підстав, викладених у неї.
Відповідач у судове засідання повторно не зявився і не повідомив суд про причини неявки, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи.
На підставі вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд за згодою позивача, ухвалив рішення про заочний розгляд справи за відсутності відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів.
Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає за необхідне задовольнити позов виходячи із такого.
Із копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 22.06.2009 серії САВ №929004 та витяга про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 22.06.2009 №23087761 встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 (а.с. 12-13).
Відповідач ОСОБА_2 зареєстрована у квартирі №11, яка розташована за адресою:
вул. Південна, б.4а, м. Середина-Буда Сумської області, що підтверджується копією будинкової книги для прописки громадян, які проживають за цією адресою (а.с.6-8).
Згідно з актом встановлення фактичного проживання громадян за адресою: АДРЕСА_2 встановлено, що ОСОБА_2 не проживає за вищезазначеною адресою з 2013 року (а.с.14).
У судовому засіданні свідок ОСОБА_3 повідомив суду, що він є чоловіком позивача та співвласником квартири АДРЕСА_3, громадянка ОСОБА_2, яка зареєстрована в їх квартирі, вже тривалий час, а саме з початку 2013 року там не проживає, виїхала на постійне місце проживання до м. Суми та вже кілька років не приїзжала до м. Середина-Буда, комунальні послуги не сплачує, не заперечував проти зняття з реєстрації громадянки ОСОБА_2
Свідок ОСОБА_4, яка є сусідкою позивача, також підвердила, що громадянка ОСОБА_2 раніше мешкала за адресою АДРЕСА_2 разом із ОСОБА_1 та ОСОБА_3, але вже тривалий час, приблизно з 2013 року покинула м. Середина-Буда та не повертається до нього. Свідок також показала, що позивач мешкає за цією адресою разом із чоловіком, інших мешканців їх квартири вона не бачить.
Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
Згідно зі ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено: місцем перебування фізичної особи є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місцем проживання є житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.
Оскільки місце проживання відповідача ОСОБА_2 зареєстроване за адресою:
АДРЕСА_2, то вона повинна знаходитись за місцем реєстрації, проживати в будинку, а не навідуватись до місця реєстрації чи перебувати в ньому незначний час.
Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України передбачено, що власник жилого будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сімї та інших осіб.
Аналогічне правило міститься в ст. 150 ЖК Української РСР, відповідно до якої громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.
Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно зі ст. 72 ЖК Української РСР суд визнає особу такою, що втратила право користуватися житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені терміни.
Оскільки відповідач ОСОБА_2 дійсно не проживає за місцем реєстрації в житловому приміщенні більше шести місяців, що підтверджується дослідженими у справі доказами, то є законні підстави для визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2.
З урахуванням вищевикладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 263-265, 280-284, 353-355 ЦПК України суд, -
Позов ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування квартирою №11, яка розташована за адресою: вул. Південна, б.4а, м. Середина-Буда Сумської області.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд-якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуючий:суддя ОСОБА_5