Справа № 647/2819/18
№ провадження 2/647/22/2019
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.01.2019 року Бериславський районний суд Херсонської області

в складі: головуючого судді - В.С.Миргород

при секретарі І.В.Татаровській

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бериславі Херсонської області цивільну справу №647/2819/18 за позовом ОСОБА_1 до Лиманецької сільської ради Бериславського району Херсонської області про визначення додаткового строку достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, суд -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Бериславського районного суду Херсонської області із позовом до Лиманецької сільської ради Бериславського району Херсонської області про визначення додаткового строку достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Позовні вимоги обгрунтовує наступним:

ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла його мати ОСОБА_3, після смерті якої залишилося спадкове майно, яке складається із земельної ділянки площею 3,4249 га, що розташована на території Кіровської (нині Лиманецької) сільської ради Бериславського району Херсонської області, яку прийняла її мати та його бабуся, ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року. У встановлений законом строк він до нотаріальної контори не звернувся, оскільки у серпні 2011 року був у відрядженні у м. Вінниця. Звернувшись до нотаріальної контори позивач отримав відмову у зв'язку з пропущенням встановленого законом строку. Просить суд визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті його бабусі, ОСОБА_4.

Ухвалою суду від 23.10.2018 року було відкрито провадження у вказаній справі в загальному порядку із призначенням підготовчого судового засідання та викликом сторін.

Позивач у судовому засіданні наполягав на задоволені позову з підстав зазначених у ньому.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, заявою від 31.10.2018 року просив розглянути справу за його відсутності, позов визнав, проти його задоволення не заперечував.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності

Заслухавши думку позивача, дослідивши письмові докази по справі та всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав:

Суд, відповідно до ст. ст. 81, 13, ч.5 ст.263 ЦПК України розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, що повністю узгоджується з Постановою Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі».

Положення ст.4 ЦПК України, ст. 15 ЦК Україні, а також положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантують кожній особі право на захист її порушених, оспорюваних чи невизнаних прав а також охоронюваних законом інтересів судом.

Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обов'язків учасниками судового розгляду, у тому числі й в частині надання доказів на підтвердження позовних вимог.

Так, відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_2 виданого ІНФОРМАЦІЯ_3 року та зареєстрованого Н-Олександрівською сільською радою Жовтневого району Амурської області, ІНФОРМАЦІЯ_3 року народився ОСОБА_1, батьками якого зазначено ОСОБА_5 та ОСОБА_3. (а.с. 7).

Із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 виданого ІНФОРМАЦІЯ_1 року Кіровською сільською радою Бериславського району Херсонської області вбачається, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року у віці 56 років в с. Кірове Бериславського району Херсонської області. (а.с. 5).

За життя ОСОБА_3 володіла земельною ділянкою розміром 3,4249 га, яка розташована на території на Кіровської сільської ради Бериславського району Херсонської області, що підтверджується витягом з державного земельного кадастру про земельну ділянку НОМЕР_3 від 15.12.2016 року (а.с. 10-12).

З інформаційної довідки зі спадкового реєстру № 50879174 вбачається, що інформація стосовно ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року відсутня (а.с.6).

Із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 виданого 22.02.2011 року Кіровською сільською радою Бериславського району Херсонської області вбачається, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року у віці 83 років в с. Кірове Бериславського району Херсонської області. (а.с. 8).

З інформаційної довідки зі спадкового реєстру № 50879201 вбачається, що інформація стосовно ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року відсутня (а.с.9).

Згідно копії із ощадної книжки на ім'я ОСОБА_6 у ощадному банку СРСР був відкритий рахунок НОМЕР_6 (а.с.32).

Згідно копії із ощадної книжки на ім'я ОСОБА_3 у ощадному банку СРСР у філії № 3246/027 був відкритий рахунок НОМЕР_7 (а.с.33).

Документи які підтверджують родинні відносини ОСОБА_1 та ОСОБА_4, а саме документи, що підтверджують родинні відносини між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 за ступенем спорідненості мати -донька суду не надано. З заявою до суду про встановлення факту родинних відносин позивач не звертався, факт родинних відносин з спадкодавцем ОСОБА_4 не підтвердив.

Відповідно до листа нотаріуса №191/01-16 від 12.02.2018 року із заявою про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_4 звернувся ОСОБА_1, але йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з пропуском строку для прийняття спадщини та рекомендовано звернутися до суду (а.с.13).

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина перша та друга статті 1220 ЦК України).

Частиною першою та другою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Наслідки пропущення строку для прийняття спадщини визначені статтею 1272 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.

Разом з тим, частиною третьою статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, які має оцінити суд з урахуванням доводів та заперечень учасників справи та врахувавши її фактичних обставин.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах: від 26 вересня 2012 року №6-85цс 12, від 4 листопада 2015 року № 6-1486 цс 15, від 14 вересня 2016 року № 6-1215 цс 16. Підстав для відступлення від цієї правової позиції немає.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Проте поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємця, складні умови праці, які пов'язані із тривалими відрядженнями, у тому числі закордонними, перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України, відбування покарання, з чим пов'язана неможливість прибуття для прийняття спадщини тощо.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа лише в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного процесу сторони справи на власний розсуд розпоряджаються наданими їм законом правами та обов'язками щодо предмета спору (стаття 13 ЦПК України ), а суд на засадах змагальності сторін може лише сприяти застосуванню таких прав та виконанню обов'язків, ураховуючи при цьому принципи справедливості та рівності учасників процесу перед законом та судом.

Відповідно до частин першої та другої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Вимогами частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України установлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Так, хвороба спадкоємця та її період мають бути підтверджені належними доказами. Звертаючись до суду із даним позовом, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини позивач зазначає своє перебування у місті Вінниця в період з 10 по 20 серпня 20011 року, на підтвердження чого надав копію договору про надання послуг від 08.08.2011 року.

Згідно договору про надання послуг від 08.08.2011 року, ОСОБА_1 в період з 10 по 20 серпня 2011 року був у відрядженні у місті Вінниця (а.с.16).

Згідно довідки виданої ТОВ ВКФ «Стасо ЛТД» виданої ОСОБА_1 вбачається, що він з 03.01.2011 року по 05.08.2011 року здобув практичні навички з підготовки та виготовлення технічної документації із землеустрою на місцевості: з виїздом до Миколаївської області з 03.01.2011 року по 04.03.2011 року, до Полтавської області з 09.03.2011 року по 03.06.2011 року, до Львівської області з 06.06.2011 року по 05.08.2011 року.(а.с.23).

Посилання позивача, як на причину поважності пропуску встановленого законодавством строку на звернення з заявою про прийняття спадщини, на те, що на час смерті баби він був у відрядження, безпідставні, оскільки відрядження тривало 10 днів, тобто у позивача був час та не було перешкод для звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, інших доказів суду не надано. Наявність у позивача ощадних книжок його матері та бабусі не свідчить про фактичне прийняття спадщини у спосіб передбачений законом.

Для подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини також позивачу не обов'язково було особисто її подавати до нотаріальної контори, він мав право направити таку заяву засобами поштового зв'язку до державної нотаріальної контори за місцем проживання спадкодавця, що узгоджується з пунктом 3.5 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. Суд звертає увагу також на те, що з часу відкриття спадщини до звернення позивача з даним позовом минуло більше семи років. .

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Таким, чином суд дійшов висновку про те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, що є його процесуальним обов'язком (статті 12, 81 ЦПК України ), щодо наявності у нього об'єктивних, істотних, непереборних перешкод для подання заяви про прийняття спадщини та що він є спадкоємцем щодо майна спадкодавця ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що визнання позову відповідачем суперечить закону, а тому заява про визнання позову не може бути прийнятою судом.

За таких обставин суд вважає, що у задоволенні позову належить відмовити.

На підставі ст. ст..1216, 1217, 1270, 1272 ЦК України, керуючись ст.ст. ст.ст. 77-83, 89, 95, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Лиманецької сільської ради Бериславського району Херсонської області про визначення додаткового строку достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, відмовити за його необґрунтованістю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення, може бути подана апеляційна скарга із врахуванням п. 15.5 розділу ХII «Перехідні положення» ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, до Херсонського апеляційного суду через Бериславський районний суд Херсонської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 01.02.2019 року.

Позивач ОСОБА_1, АДРЕСА_1 РНКОПП НОМЕР_1 .

Відповідач Лиманецька сільська рада Бериславського району Херсонської області, Херсонська область, Бериславський район, с. Лиманець, вул.. Ніни Токар, б. 12, .

Суддя В. С. Миргород