Номер провадження: 22-ц/813/8722/19
Номер справи місцевого суду: 501/2092/19
Головуючий у першій інстанції Петрюченко М. І.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.

суддів: Сегеди С.М., Цюри Т.В.

з участю секретаря Ткачука В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 на ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 02 жовтня 2019 року про забезпечення позову, постановленупід головуванням судді Петрюченко М.І., -

встановив:

У липні 2019 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна.

Під час розгляду справи, ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову,в якій просив:

- накласти арешт на земельну ділянку та будинок, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ;

- заборонити ОСОБА_2 та будь-яким іншим третім особам вчиняти дії з відчуження та/або реконструкції будівельних матеріалів на об`єкті незавершеного будівництва, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви зазначив, що в провадженні Іллічівського міського суду Одеської області на розгляді знаходиться справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права спільної сумісної власності на об`єкт незавершеного будівництва за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач також зазначив, що в період проживання сторін однією сім`єю, ОСОБА_2 придбала за спільні кошти земельну ділянку, на якій побудовано житловий будинок, вказана земельна ділянка та будівля зареєстровані за ОСОБА_2 .

Позивач вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову, оскільки існує ризик відчуження відповідачем по справі як об`єкту нерухомого майна, так і елементів конструкції незавершеного будівництва, які є предметом спору.

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 02 жовтня 2019 року заява ОСОБА_3 про забезпечення позову задоволена. Накладений арешт на земельну ділянку та будинок, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Заборонено ОСОБА_2 та будь-яким іншим третім особам вчиняти дії з відчуження та/або реконструкції будівельних матеріалів на об`єкті незавершеного будівництва, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 , представник ОСОБА_2 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу суду скасувати, відмовити у задоволені заяви про забезпечення позову,посилаючись на те, що суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, а також порушив норм процесуального права.

У обґрунтуванні своєї апеляційної скарги ОСОБА_1 , представник ОСОБА_2 зазначила, що вимоги заяви не підтверджені жодними доказами, у зв`язку з чим суд дійшов до неправильного висновку про те, що є підстави для задоволення заяви.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення представника ОСОБА_3 , перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.

Задовольняючи заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову, суд першої інстанції прийшов до висновку, що між сторонами існує спір з приводу поділу об`єкту незавершеного будівництва за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яке зареєстровано за відповідачкою та є б`єктом незавершеного будівництва є цілісним майновим комплексом, а викладені позивачем обставини, дають підстави припускати, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно утруднити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, у зв`язку з чим суд наклав арешт на спірне майно, а саме на земельну ділянку та будинок, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Проте з таким висновком суду першої інстанції, колегія суддів погоджується не в повній мірі, з огляду на таке.

Так, з матеріалів справи вбачається, що в провадження Іллічівського міського Одеської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , в якому позивач просив:

- визнати об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 об`єкт незавершеного будівництва за адресою: АДРЕСА_1 ;

- визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину об`єкта незавершеного будівництва за адресою: АДРЕСА_1 .

Зі змісту позовних вимог вбачається, що предметом позову є об`єкт незавершеного будівництва, який складається із земельної ділянки та будинку, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви про забезпечення позивач вказував на те, що в разі не забезпечення позову відповідач ОСОБА_2 , на яку згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно зареєстрована земельна ділянка та будівля за адресою: АДРЕСА_1 , датою набуття за якою права власності значиться 22.08.2013 року, може відчужити це майно, що ускладнить виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Так, забезпечення позову це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Частиною 2 статті 149 ЦПК України встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно з пунктами 1, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що підставою для забезпечення позову є обґрунтоване припущення, що невжиття певних заходів утруднить або зробить неможливим виконання судового рішення.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_3 звертаючись до суду просив визнати за ним право власності на 1/2 частину об`єкта незавершеного будівництва за адресою: АДРЕСА_1 , однак суд на наведене уваги не звернув та наклав арешт і на земельну ділянку, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, апеляційний суд вважає, що при вжитті заходів забезпечення даного позову, судом першої інстанції не було взято до уваги зміст позовних вимог, співмірність вжитих заходів із вимогами та вид забезпечення позову (пункт 3 і 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику розгляду судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

За таких підстав, колегія суддів, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду в частині накладення арешту на земельну ділянку за АДРЕСА_1 підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 379, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 02 жовтня 2019 року в частині накладення арешту на земельну ділянку за АДРЕСА_1 - скасувати.

Постановити в цієї частині постанову.

В задоволені клопотання ОСОБА_3 в частині накладення арешту на земельну ділянку за АДРЕСА_1 - відмовити.

В іншій частині ухвалу суду - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 19 грудня 2019 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ С.М. Сегеда

______________________________________ Т.В. Цюра