Справа № 314/6045/18
Провадження № 2/314/412/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.01.2019 року м.Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області в складі судді Мануйлової Н.Ю., секретар судового засідання Рясна А.В., за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача адвоката ОСОБА_2 розглянувши в приміщенні суду в підготовчому судому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу №314/6045/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 міської ради Запорізької області про визнання права власності в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому зазначив, що 26.12.2014 року померла його мати, ОСОБА_4, яка за життя склала заповіт на його користь. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої ввійшов, зоеркма, житловий будинок №39, розташований по вулиці Пушкіна в м.Вільнянск Запорізької області.

У встановлений строк він звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

15.02.2017 приватний нотаріус ОСОБА_3 територіального округу Запорізької області ОСОБА_5 винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у звязку із відсутністю правовстановлюючого документа на вказаний житловий будинок.

31.03.1983 року ОСОБА_3 міською радою народних депутатів було прийнято рішення №43, в якому зазначено: «оформить право собственности на дом №39 по ул.Пушкина за гражданкой ОСОБА_6 и выдать свидетельство на право личной собственности».

При оформлены спадщини він дізнався, що мати так і не отримала свідоцтво про право власності на житловий будинок.

У звязку з вищевикладеним позивач просить суд визнати за ним право власності на вказані житловий будинок та земельну ділянку.

У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов та просили його задовольнити з підстав, в ньому зазначених.

Представник відповідача ОСОБА_3 міської ради Запорізької області в судове засідання не зявився, адіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнано в повному обсязі.

Вислухавши пояснення позивача та його представника, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позову і наявності підстав для його задоволення.

Судом встановлено, що 26.12.2014 року померла мати позивача, ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЖС № 312112, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби ОСОБА_3 районного управління юстиції у Запорізькій області 26.12.2014, актовий запис № 391.

04.02.2008 ОСОБА_7 склала заповіт, згідно з яким все своє майно заповіла ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 (копія заповіту, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_3 районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_5, арк.с.33).

Відповідно до матеріалів, що містяться в спадковій справі № 3/2017, 08.12.2006 ОСОБА_4 склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_3 районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_5 Згідно вказаного заповіту все свої майно вона заповіла ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 16.01.2017 , яке набрало законної сили 27.01.2017, позивачу ОСОБА_1 було визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини в три місяці.

01.02.2017 позивач ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса ОСОБА_3 районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_5 із заявою про прийняття спадщини та зазначив, що крім нього інших спадкоємців немає.

Статтею 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до вимог цивільного законодавства визнається, що спадкоємець прийняв спадщину , якщо: 1) постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1268 ЦК України), 2) він подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України) протягом шестимісячного строку, встановленого ст. 1270 ЦК України.

Таким чином, позивач ОСОБА_1 прийняв спадщину у відповідності з вимогами діючого законодавства.

Згідно матеріалів інвентаризаційної справи на обєкт нерухомості за адресою: Запорізька область, м.Вільнянськ, вул. Пушкіна, буд.39, користувачем житлового будинку 1954 року побудови зазначена ОСОБА_4 з 1982 року.

31.03.1983 року ОСОБА_3 міською радою народних депутатів було прийнято рішення №43, в якому зазначено: «оформить право собственности на дом №39 по ул.Пушкина за гражданкой ОСОБА_6 и выдать свидетельство на право личной собственности».

Згідно з актом прийому індивідуального будинку від 28.04.1983 №73 міською прийомною комісією вищезазначений будинок було прийнято в експлуатацію.

Відповідно до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна, затвердженої наказаом Державного комітету будивництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 №127, не належить до самочинного будівництва: індивідуальні житлові будинки, господарські будівлі та споруди, побудовані до 5 серпня 1992 року.

15.02.2017 приватний нотаріус ОСОБА_3 територіального округу Запорізької області ОСОБА_5 винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у звязку із відсутністю правовстановлюючого документа на вказаний житловий будинок.

Згідно розяснень, наданих у п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Дослідивши надані правовстановлюючі документи на нерухомість, що успадковується позивачем ОСОБА_1, судом встановлено, що житловий будинок, розташований за адресою: Запорізька область, м.Вільнянськ, вул. Пушкіна, 39, належав померлій 26.12.2014 матері позивача, ОСОБА_4

Таким чином, враховуючи наведені обставини справи, оцінивши докази в сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Враховуючи те, що позивач не наполягав на стягненні судових витрат з відповідача, судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 89, 263-265 ЦПК України, ст.ст.1297, 1269, 1270 ЦК України, п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», суд

ВИРІШИВ:

ОСОБА_9 Івановича, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, до ОСОБА_3 міської ради Запорізької області, місцезнаходження: Запорізька область, м.Вільнянськ, вул.Бочарова, 4, код ЄДРПОУ 25486771, про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, право власності на житловий будинок № 39 по вулиці Пушкіна в місті Вільнянськ Запорізької області в порядку спадкування за заповітом після смерті матері, ОСОБА_4, яка померла 26.12.2014.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частину другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст рішення складено 04.02.2019.

Суддя Наталія Юріївна Мануйлова

04.02.2019