Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

15.08.2019 Справа №607/14262/19

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Грицай К.М.,

за участю секретаря судового засідання Облещук О.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ПрАТ СК «ПЗУ Україна» про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до відповідача ПрАТ СК «ПЗУ Україна» про стягнення заборгованості з виплати страхового відшкодування в розмірі 14730 грн., пені за прострочення строків виплати страхового відшкодування в розмірі 2784,99 грн., інфляційного збільшення суми боргу за прострочення строків виплати страхового відшкодування в розмірі 629,01 грн., 3 % річних за прострочення строків виплати страхового відшкодування в розмірі 234,00 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 4000 грн.

Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що 28 грудня 2016 року близько 19 год. 10 хв. водій ОСОБА_3 керував технічно-справним автомобілем «Daewoo Lanos», р.н. НОМЕР_1 та рухався зі швидкістю близько 30 км/год., по вул. Живова в напрямку вул. Микулинецької від вул. Шептицького м. Тернополя. Унаслідок порушення вимог Правил дорожнього руху України, ОСОБА_3 поставив себе в такі умови, що несвоєчасно застосував екстрене гальмування, чим позбавив себе технічної можливості зупинити керований ним автомобіль та скоїв наїзд на ОСОБА_4 . У результаті вищезазначеної дорожньо-транспортної події, батько позивача ОСОБА_4 потрапив до лікарні, де від отриманих травм номер, ІНФОРМАЦІЯ_1. Вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24.07.2017 року справа № 607/4334/17 ОСОБА_3 визнано винним. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу на момент ДТП, була забезпечена полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК5223990 у ПрАТ СК «ПЗУ Україна». За фактом даної ДТП ПрАТ СК «ПЗУ Україна» було заведено справу № 46004. 30 травня 2018 року, позивач поніс витрати на придбання надмогильного пам`ятника на суму 22000 грн. Відповідно до ст. 27.4. ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. 06.08.2018 року ОСОБА_2 звертався із заявою ПрАТ СК «ПЗУ Україна» де просив йому виплати 14730 грн., у якості страхового відшкодування. ПрАТ СК «ПЗУ Україна» листом повідомило, що для виплати страхового відшкодування за понесені витрати на надгробний пам`ятник ОСОБА_2 необхідно надати Акт виконаних робіт за встановлення надгробного пам`ятника. Позивач, 19.03.2019 року надіслав заяву в ПрАТ СК «ПЗУ Україна», де повідомив, що даний надгробний пам`ятник він встановлював особисто, так як має спеціальні знання та вміння у цій сфері, тому витрат на встановлення надгробного пам`ятника він не поніс. 06.08.2018 року позивачем подано до ПрАТ СК «ПЗУ Україна», заяву з усіма необхідними документами для виплати страхового відшкодування. 90 днів для виплати страхового відшкодування або прийняття обгрунтованої відмови у виплаті страхового відшкодування сплили 01.12.2018 року, тобто ПрАТ СК «ПЗУ Україна» прострочила виплату страхового відшкодування з 01.12.2018 року до 12.06.2019 року на 193 дні на суму 14730 грн. З врахуванням наведеного, позивач просить позов задовольнити у повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити.

Представник відповідача ПрАТ СК «ПЗУ Україна» в судове засідання повторно не з`явився, не повідомивши про причини неявки, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, відзиву на позов від відповідача не надходило.

За вказаних обставин судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, тому згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та відповідно до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних обставин.

28 грудня 2016 року близько 19 год. 10 хв. водій ОСОБА_3 керував технічно-справним автомобілем «Daewoo Lanos», р.н. НОМЕР_1 та рухався зі швидкістю близько 30 км/год., по вул. Живова в напрямку вул. Микулинецької від вул. Шептицького м. Тернополя. Унаслідок порушення вимог Правил дорожнього руху України, ОСОБА_3 скоїв наїзд на ОСОБА_4 . У результаті вищезазначеної дорожньо-транспортної події, батько позивача ОСОБА_4 потрапив до лікарні, де від отриманих травм номер, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24.07.2017 року справа № 607/4334/17 ОСОБА_3 визнано винним та засуджено за ч.2 ст.286 КК України до 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України, ОСОБА_3 звільнено від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з встановленням іспитового строку на 1 рік. Цивільний позов заявлений прокурором задоволений. Стягнуто з ОСОБА_3 витрати на стаціонарне лікування потерпілого від злочину ОСОБА_4 в сумі 1998 грн. 90 коп.

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Daewoo Lanos», р.н. НОМЕР_1 на момент ДТП, яка мала місце 28.12.2016 p., була забезпечена полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК5223990 у ПрАТ СК «ПЗУ Україна». За фактом даної ДТП ПрАТ СК «ПЗУ Україна» було заведено справу № 46004 ( ОСОБА_4.).

Згідно ст.1 Закону України "Про страхування", страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Факт настання страхового випадку ніким не оспорюється та визнається сторонами.

Внаслідок ДТП, яка мала місце 28.12.2016 року, батько позивача ОСОБА_4 потрапив до лікарні, проте від отриманих травм помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_2 .

Як вбачається із товарного чеку ФОП « ОСОБА_7 », 30 травня 2018 року, позивач поніс витрати на придбання надмогильного пам`ятника на суму 22000 грн.

Відповідно до ст. 27.4. ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Згідно наданого позивачем розрахунку, витрат на поховання ОСОБА_4 - 12 (мін. зарплат) х 1600 грн. = 19200 грн. Розмір мінімальної зарплати станом на грудень 2016 року - 1600 грн., згідно ст. 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік». 19200 грн. - 4470 грн. (виплачені витрати на поховання) = 14730 грн. (на спорудження надгробного пам`ятника).

Відповідно до ст. 36.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

06.08.2018 року ОСОБА_2 звертався з заявою ПрАТ СК «ПЗУ Україна» де просив йому виплати 14730 грн., у якості страхового відшкодування.

Відповідач ПрАТ СК «ПЗУ Україна» листом повідомив, що для виплати страхового відшкодування за понесені витрати на надгробний пам`ятник ОСОБА_2 необхідно надати Акт виконаних робіт за встановлення надгробного пам`ятника.

Позивач 19.03.2019 року надіслав заяву в ПрАТ СК «ПЗУ Україна», де повідомив, що даний надгробний пам`ятник він встановлював особисто, так як має спеціальні знання та вміння у цій сфері, тому витрат на встановлення надгробного пам`ятника він не поніс.

06.08.2018 року позивачем подано до ПрАТ СК «ПЗУ Україна», заяву з усіма необхідними документами для виплати страхового відшкодування, однак коштів не отримав.

Судом встановлено, що 90 днів для виплати страхового відшкодування або прийняття обгрунтованої відмови у виплаті страхового відшкодування сплили 01.12.2018 року, тобто ПрАТ СК «ПЗУ Україна» прострочила виплату страхового відшкодування з 01.12.2018 року до 12.06.2019 року на 193 дні на суму 14730 грн.

Враховуючи те що, з 01.12.2018 року до 12.06.2019 року, (момент подачі позову до суду) ПрАТ СК «ПЗУ Україна», не виплачено страхового відшкодування на суму 14730 грн., а тому пеня з розрахунку подвійної облікової ставки яка становить - 2784,99 грн., та 3% річних які становлять 234,00 грн., та інфляційного збільшення 629,01 грн. Разом - 2784,99 грн. + 234,00 + 629,01 грн. = 3648,00 грн.

Згідно із п.3 ч.1 статті 20 Закону України «Про страхування», при настанні страхового випадку Страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Згідно зі ст.36.5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно зі статтею 16 цього Закону договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, за якою страховик бере на себе зобов`язання в разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначенні строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується в разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

За статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 511 ЦК України у випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Проаналізувавши норми статей 524, 533 - 535, 625 ЦК України, можна дійти висновку, що грошовим є зобов`язання, яке виражається у грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов`язання зі сплати коштів.

Таким чином, грошовим зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У частині третій статті 510 ЦК України визначено, що якщо кожна зі сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Отже, грошовим слід вважати зобов`язання, що складається, зокрема, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов`язок боржника сплатити кошти на користь кредитора.

Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачається передача грошей як предмета договору або сплата їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.

Саме до таких грошових зобов`язань належить укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК5223990, оскільки він установлює ціну договору - страхову суму.

Сторонами договору є страхувальник та страховик, предметом Договору є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать чинному законодавству України, тому правовідносини, які склалися між сторонами у справі на підставі укладеного договору є грошовим зобов`язанням.

З огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Вказана позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28.02.2018 року у справі № 149/344/15-ц.

З урахуванням того, що на правовідносини, що склалися між сторонами у справі поширюється дія ч.2 статті 625 ЦК України, яка встановлює компенсаторний механізм у зв`язку із простроченням виконання зобов`язання, ПрАТ СК «ПЗУ Україна» зобов`язано сплатити суму боргу (страхового відшкодування) з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми страхового відшкодування.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Аналізуючи докази, досліджені в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню, шляхом стягнення з ПрАТ СК «ПЗУ Україна» 14730 гривень невиплаченого страхового відшкодування, 2784,99 гривні - пені за прострочення виплати страхового відшкодування, 629,01 гривень - інфляційних втрат та 234,00 гривні - 3% річних.

В силу ст.141 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір.

Вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу не підлягають до задоволення, оскільки позивачем не надано підтверджуючих документів.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 223, 263, 265, 284, 288, 289, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 11, 15, 509, 526, 625, 979 ЦК України, Законом України «Про страхування», Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 ) до ПрАТ СК «ПЗУ Україна» (місцезнаходження: вул. Січових Стрільців, 40, м. Київ, ) про стягнення коштів - задовольнити частково.

Стягнути з ПрАТ СК «ПЗУ Україна» (місцезнаходження: вул. Січових Стрільців, 40, м. Київ, ) на користь ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 ) суму страхового відшкодування в розмірі 14730 гривень, пеню за прострочення виплати страхового відшкодування в розмірі 2784,99 гривні, інфляційні втрати 629,01 гривень та 3% річних 234,00 гривні.

Стягнути з ПрАТ СК «ПЗУ Україна» (місцезнаходження: вул. Січових Стрільців, 40, м. Київ, ) в дохід державного бюджету 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 (сорок) копійок сплаченого судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Заочне рішення може бути переглянуте Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне рішення складене та підписане суддею 16 серпня 2019 року

Головуючий суддяК. М. Грицай