БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/2128/18
Провадження № 2/497/194/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.2019 року Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Кравцової А.В.,

секретар судового засідання - Бекметова Х.В.,

розглянувши за відсутністю сторін у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Болград цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Голицької сільської ради Болградського району Одеської області, третя особа - регіональний сервісний центр МВС України в Одеській області про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

07.12.2018 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, яким просить визнати за ним за набувальною давністю право власності на автомобіль марки ГАЗ-53А, 1981 року випуску, з реєстраційним державним номером 0928 ОЕЗ, номер шасі 0600718, технічний паспорт транспортного засобу ВЛ №788683, виданий Ізмаїльським МРЕВ Одеської області.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що Колгоспу «Росія», що був розташований у с.Голиця Болградського району на праві приватної власності, згідно технічного паспорту транспортного засобу ВЛ №788683, виданого Ізмаїльським МРЕВ Одеської області 01.08.1981 року, - належав вантажний автомобіль марки ГАЗ-53А, 1981 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер шасі - 0600718, номер двигуна - 2360479. Двигун автомобіля за номером 2360479 був замінений АТ «Голиця» 25.04.1994р. на інший - без номеру, що підтверджується довідкою, виданою АТ «Голиця» позивачу. На засіданні правління АТ «Голиця» 20.03.1999 року було ухвалене рішення про продаж вищезазначеного автомобіля ОСОБА_1 за 1000 грн. (протокол №3 від 20.03.2018 року). 06.04.1999 року між ним, позивачем, та правлінням АТ «Голиця» в особі ОСОБА_2 - голови АТ, було укладено договір, за умовами якого АТ «Голиця» передало позивачу автомобіль вартістю 1000 грн. в обмін на 2256кг. зерна на суму 361грн., 255л. вина на 306грн. та виконання бульдозерних робіт на суму 333грн. Умови договору ним, позивачем, виконані, та згідно накладної №1833 від 09.04.1999року АТ «Голиця» передало позивачу, а він прийняв вищеназваний автомобіль. З 09 квітня 1999 року позивач відкрито, безперервно та добросовісно володіє автомобілем як своїм майном, здійснює догляд, за власні кошти підтримує автомобіль в належному технічному стані, що підтверджується висновком №150/18 експертного автотоварознавчого дослідження з оцінки вартості транспортного засобу ГАЗ-53А, 1981 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер шасі: 0600718. Проте, реалізувати в повному обсязі своє право власності на автомобіль позивач не в змозі, оскільки АТ «Голиця» ліквідовано, правонаступників АТ немає.

Вказані вище обставини позбавили його, позивача, права в повній мірі володіти, користуватися, розпоряджатися належним мені автомобілем, з приводу чого він змушений звернутися до суду з позовом за захистом свого права власності. Вказаний автомобіль в даний час знаходиться в задовільному, справному технічному стані, використовується ним, позивачем, в особистому господарстві, і він має бажання зареєструвати право власності на нього за собою.

Позивач у судове засідання не з'явився, своєю заявою просив задовольнити його позовні вимоги та розглянути справу за його відсутністю.

Представник відповідача - Голицької сільської ради Болградського району Одеської області до суду не прибув, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином, надав суду заяву, якою повідомив, що позовні вимоги позивача відповідач визнає в повному обсязі, просить розглянути справу без участі його представника.

Представник треті особи - регіональний сервісний центр МВС України в Одеській області до суду не з'явилися, надав пояснення щодо позову та просить розглянути справу без участі його представника.

Згідно ст.200ч.3 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Беручи до уваги, що відповідач визнає позовні вимоги і визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку, що рішення у даній справі ухвалюється у підготовчому судовому засіданні.

Розглянувши надані суду документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заяви сторін, суд дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачаються наступні факти та відповідні ним правовідносини, що були встановлені судом на підставі наданих суду доказів:

- згідно протоколу від 20.03.1999 року за №3, в результаті засідання правління АТ «Голиця» 20.03.1999 року було ухвалене рішення про продаж позивачу автомобіля ГАЗ-53А, 1981 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер шасі: 0600718 - за 1000 грн.( а.с.7);

- згідно договору, який укладено 06.04.1999 року між позивачем та правлінням АО «Голиця» в особі ОСОБА_2 - голови АТ, АТ «Голиця» передало позивачу автомобіль вартістю 1000грн. в обмін на 2256кг. зерна на суму 361грн., 255л. вина на 306грн. та виконання бульдозерних робіт на суму 33 грн. (а.с.8);

- згідно технічного паспорту транспортного засобу ВЛ №788683, виданого Ізмаїльським МРЕВ Одеської області 01.08.1981 року, колгоспу «Росія», що був розташований у с.Голиця Болградського району, на праві приватної власності належав вантажний автомобіль марки ГАЗ-53А, 1981 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер шасі: 0600718, номер двигуна - 2360479 (а.с.9-12);

- згідно довідки, виданої позивачу в АТ «Голиця», двигун автомобіля за номером 2360479 був замінений АТ «Голиця» 25 квітня 1994 року на інший - без номеру ( а.с.13);

- згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження №150/18 з оцінки вартості транспортного засобу, ринкова вартість автомобіля ГАЗ-53А, реєстраційний номер НОМЕР_1 станом на 15 листопада 2018 року становить 16725,30грн. ( а.с.15-16);

- згідно архівного витягу з історичної довідки фонду №р-52, - АТ «Голиця» ліквідовано, правонаступників АТ немає (а.с.18-19);

- відповідно до заяви відповідача, він вимоги позивача визнає повністю.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до частини першої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набивальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду (частина четверта статті 344 ЦК України). П.9 постанови Пленуму Вищого спеціалізовано суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014р. за №5 «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснено, що при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди мають враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність в неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Отже, давність володіння є добросовісною, якщо особа при заволодінні майном не знала і не повинна була знати про відсутність в неї підстав для набуття права власності. Позов про право власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є власником. За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на майно, що належить йому і придбане добросовісним набувачем, у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню на підставі вищевикладених доводів. Відомостей того, що задоволенням позову будуть порушені права третіх осіб - суд не вбачає і матеріали справи таких не містять.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 8, 41, 55, 129, 129-1 Конституції України, ст.ст. 3, 10, 11, 16, 344 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1-23, 76-82, 89, 95, 258-259, 263-265, 267, 352, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Голицької сільської ради Болградського району Одеської області, третя особа - регіональний сервісний центр МВС України в Одеській області про визнання права власності - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП №, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, - право власності за набувальною давністю на автомобіль марки ГАЗ 53 А, 1981 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер шасі: 0600718 (технічний паспорт транспортного засобу - ВЛ №788683, виданий Ізмаїльським МРЕВ Одеської області 01.08.1981 року).

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Болградський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня отримання ним повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст судового рішення виготовлено 01.02.2019 року.

Суддя А.В. Кравцова