Постанова

Іменем України

04 грудня 2019 року

м. Київ

Справа № 346/4531/16-ц

Провадження № 14-528 цс 19

Велика Палата Верховного Суду у складі:

судді-доповідача Пророка В. В.,

суддів Антонюк Н. О., Анцупової Т. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Власова Ю. Л., Гриціва М. І., Данішевської В. І., Єленіної Ж. М., Золотнікова О. С., Кібенко О. Р., Князєва В. С., Лобойка Л. М., Лященко Н. П., Прокопенка О. Б., Рогач Л. І., Ситнік О. М., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.

розглянула в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта банк», приватного нотаріуса Коломийського міського нотаріального округу Трачук Людмили Владиславівни про припинення правовідносин за кредитним договором у зв`язку з його припиненням, припинення іпотеки у зв`язку з припиненням основного зобов`язання належним його виконанням

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду Івано-Франківської області від 11 липня 2018 року у складі колегії суддів Пнівчук О. В., Василишин Л. В., Мелінишин Г. П., та

установила:

Короткий зміст позовних вимог

1. У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк»), приватного нотаріуса Коломийського міського нотаріального округу Трачук Л. В. (далі - приватний нотаріус) про припинення правовідносин за кредитним договором у зв`язку з їх виконанням, припинення іпотеки у зв`язку з припиненням основного зобов`язання належним його виконанням.

2. Позовна заява мотивована тим, що 13 жовтня 2011 року між Акціонерним товариством «Дельта Банк» (правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк») та фізичною особою-підприємцем (далі - ФОП) ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії, згідно з умовами якого остання отримала кредитні кошти у сумі 192 000,00 грн на термін до 12 жовтня 2014 року (далі - кредитний договір).

3. На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між ПАТ «Дельта Банк» та позивачем 13 жовтня 2011 року укладений договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом (далі - договір іпотеки).

4. Предметом іпотеки виступають належні іпотекодавцю на праві приватної власності: житловий будинок загальною площею 147,3 кв. м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який складається із житлового будинку, гаража, літньої кухні, криниці, огорожі, замощення; земельна ділянка загальною площею 0,0700 га (цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд), розташована за адресою:

АДРЕСА_1. 5 . У зв`язку із виконанням у повному обсязі зобов`язання перед ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_1 була надана довідка № 13/0203-0018 від 02 березня 2015 року, відповідно до якої станом на 02 березня 2015 року заборгованість за кредитним договором відсутня.

6. Враховуючи зазначене, ОСОБА_1 у 2015 році зверталася до суду з позовом до ПАТ «Дельта Банк» та приватного нотаріуса про визнання договору іпотеки припиненим, зняття заборони з нерухомого майна та припинення запису в реєстрі іпотек, які були задоволені рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 14 березня 2016 року.

7. Рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 18 квітня 2016 року рішення Коломийського міськрайонного суду від 14 березня 2016 року було скасоване та ухвалене нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог.

8. Рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 18 квітня 2016 року мотивоване тим, що після отримання позивачкою у банку довідки від 02 березня 2015 року про відсутність заборгованості з погашення тіла кредиту та відсотків остання звернулася після цього 06 березня 2015 року до банку із заявою-клопотанням про скасування штрафних санкцій за кредитним договором від 13 жовтня 2011 року, що вказує на її обізнаність з існуванням такої заборгованості.

9. Враховуючи, що ОСОБА_1 стало відомо про те, що банк не визнає факту виконання нею у повному обсязі зобов`язання за кредитним договором, позивачка звернулася до суду за захистом свого права у цій справі.

10. Крім того, позивачка зазначає, що рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 13 листопада 2017 року ПАТ «Дельта Банк» відмовлено у задоволенні позову до ФОП ОСОБА_1 про стягнення заборгованості зі сплати процентів за кредитним договором в сумі 20 227,76 грн.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

11. Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 07 травня 2018 року позов задоволений: припинені правовідносини між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 за кредитним договором у зв`язку з виконанням ОСОБА_1 своїх зобов`язань за цим договором у повному обсязі, припинена іпотека згідно з договором іпотеки у зв`язку з припиненням основного зобов`язання за відповідним кредитним договором, вирішене питання про розподіл судових витрат.

12. Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивачка виконала свої зобов`язання за кредитним договором, а тому є підстави для припинення правовідносин за цим договором у зв`язку з його виконанням та припинення договору іпотеки у зв`язку з припиненням основного зобов`язання.

13. Постановою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 11 липня 2018 року апеляційна скарга ПАТ «Дельта Банк» задоволена частково: скасоване рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 07 травня 2018 року, закрите провадження у справі.

14. Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення місцевого суду та закриваючи провадження у справі, виходив з того, що ОСОБА_1 станом на час розгляду справи є фізичною особою-підприємцем, що підтверджується доказами у справі, у зв`язку із чим справа підлягає розгляду у порядку господарського судочинства.

Короткий зміст наведених у касаційній скарзі вимог

15. У серпні 2018 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Апеляційного суду Івано-Франківської області від 11 липня 2018 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати це судове рішення та залишити в силі рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 07 травня 2018 року.

16. Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції не врахував, що кредитний договір був укладений з нею як з фізичною особою-підприємцем, проте договір іпотеки укладався з нею як з фізичною особою, а не фізичною особою-підприємцем, а тому з огляду на правовий висновок, викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2018 року у справі № 415/2542/15-ц (провадження № 14-40цс18), від 21 березня 2018 року у справі № 2-1390/11 (провадження № 14-41цс18) та від 25 квітня 2018 року у справі № 1522/18417/12-ц (провадження № 14-74цс18), зазначені позовні вимоги мають розглядатися в одному провадженні, оскільки є однорідними, нерозривно пов`язаними між собою та від вирішення однієї з них залежить вирішення іншої.

Рух справи у суді касаційної інстанції

17. Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2018 року, серед іншого, відкрите касаційне провадження у зазначеній справі.

18. Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду ухвалою від 04 вересня 2019 року передав справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду з посиланням на частину шосту статті 403 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), відповідно до якої справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду в усіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи суб`єктної юрисдикції.

19. Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 01 жовтня 2019 року справа прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами (у порядку письмового провадження).

Позиція Великої Палати Верховного Суду

20. Велика Палата Верховного Суду, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в касаційній скарзі доводи та матеріали справи, вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

21. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

22. Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі встановленого законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

23. За змістом статті 1 ЦПК України у редакції, чинній на час звернення позивачки до суду, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

24. Тобто об`єктом судового захисту є як права, свободи та інтереси фізичних осіб, так і права та інтереси юридичних осіб, інтереси держави.

25. У пунктах 1, 3 частини першої статті 15 ЦПК України у редакції, що діяла на час звернення до суду з позовом, передбачалося, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

26. У статті 19 ЦПК України у редакції від 03 жовтня 2017 року визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

27. Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

28. Натомість Господарський процесуальний кодекс України (у редакції, що діяла на час звернення до суду з позовом) обмежував участь фізичних осіб у господарському судочинстві окремими категоріями спорів, до яких не було віднесено спори щодо правочинів, укладених з фізичними особами для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) ФОП (статті 1, 12 цього Кодексу).

29. За змістом частини першої статті 546 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, заставою.

30. Відповідно до положень статті 575 ЦК України, статей 1, 2 Закону України «Про іпотеку» іпотека є окремим видом застави, яка полягає у забезпеченні виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

31. Згідно з положеннями статті 589 ЦК України, статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

32. Зазначеними нормами не передбачено солідарного обов`язку позичальника та заставодавця/іпотекодавця, оскільки майновий поручитель відповідає перед заставодержателем/іпотекодержателем за виконання боржником основного зобов`язання в межах вартості предмета застави/іпотеки.

33. Іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника.

34. У справі, яка розглядається, позивачка - іпотекодавець фізична особа звернулася до суду з позовом до юридичної особи - іпотекодержателя з вимогою про припинення іпотеки у зв`язку з припиненням основного зобов`язання належним його виконанням.

35. Вимога про припинення правовідносин за кредитним договором є за своєю суттю обставиною, на підставі якої позивачка просить задовольнити вимоги про припинення іпотеки.

36. З огляду на викладене висновки апеляційного суду про те, що спір між іпотекодавцем - фізичною особою і банком щодо оспорювання правовідносин іпотеки на підставі повного виконання зобов`язань за кредитним договором підлягав розгляду в порядку господарського судочинства, є помилковим.

37. Відтак Велика Палата Верховного Суду вважає, що цей спір, ініційований у суді на підставі процесуальних норм, які діяли до 15 грудня 2017 року, підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

38. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема, за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

39. Згідно із частинами четвертою, шостою статті 411 ЦПК України підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом.

40. Оскільки постанова апеляційного суду про закриття провадження у справі перешкоджає провадженню у справі, рішення суду першої інстанції не було предметом апеляційного розгляду щодо фактичних обставин, від установлення яких залежить правильне визначення характеру спірних правовідносин, застосування відповідних їм норм матеріального права та вирішення позовних вимог, то постанова Апеляційного суду Івано-Франківської області від 11 липня 2018 року підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Щодо судових витрат

41. Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України в редакції, чинній з 15 грудня 2017 року, передбачено: якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

42. Оскільки в цьому випадку справа направляється для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції, розподіл судових витрат Верховним Судом не здійснюється.

Керуючись статтями 141, 402-404, 406, 409, 411, 416 ЦПК України, Велика Палата Верховного Суду

постановила:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Постанову Апеляційного суду Івано-Франківської області від 11 липня 2018 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В. В. Пророк
Судді: Н. О. Антонюк В. С. Князєв
Т. О. Анцупова Л. М. Лобойко
С. В. Бакуліна Н. П. Лященко
В. В. Британчук О. Б. Прокопенко
Ю. Л. Власов Л. І. Рогач
М. І. Гриців О. М. Ситнік
В. І. Данішевська О. С. Ткачук
Ж. М. Єленіна В. Ю. Уркевич
О. С. Золотніков О. Г. Яновська
О. Р. Кібенко

Повний текст постанови складений 12 грудня 2019 року.