Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2019 року Шевченківський районний суд м.Львова

у складі : головуючого-судді Білінської Г.Б.

при секретарі Норик І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи відділу у справах дітей Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про визначення місця проживання дітей,

у с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , третьої особи відділу у справах дітей Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про визначення місця проживання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з батьком ОСОБА_1 .

Свої вимоги мотивує тим, що з ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 02.10.2004 року. Від шлюбу мають двох дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . До грудня 2017 року вони всією сім`єю проживали у кв. АДРЕСА_1 . Однак, на той час відносини з відповідачкою у позивача вже погіршились. У грудні 2017 року відповідачка таємно забрала доньку ОСОБА_5 і виїхала з нею у невідомому напрямку. Пізніше з`ясувалось, що вона проживає з донькою у свого цивільного чоловіка у орендованій квартирі. Штучне роз`єднання дітей дуже негативно впливає на їх психіку, діти хочуть проживати разом у м.Львові із батьком, однак дружина чинить цьому перешкоди. Тому вимушений звертатись до суду за захистом прав дітей.

У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги та дали пояснення, аналогічні змісту позову.

Представник відповідача позовні вимоги заперечив та пояснив, що проживання сина ОСОБА_6 з батьком ,а доньки ОСОБА_5 з матір`ю викликані життєвими обставинами, що склались, і характером відносин між батьками. Діти не бажають міняти місце свого проживання. Стосовно визначення місяця проживання сина ОСОБА_6 , то з приводу цього взагалі відсутній спір між батьками.

Представник третьої особи відділу у справах дітей Шевченківської районної адміністрації Львівської міської Ради позовні вимоги заперечив і пояснив, що ,виходячи із тих обстежень, які були зроблені за місцем проживання дітей, найбільш сприятливою є ситуація, що склалась протягом двох років, за якої донька проживає з матір`ю, а син з батьком. Визначення місця проживання доньки з батьком ще більш ускладнить непрості стосунки між батьками та дітьми. Просить у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши доводи сторін, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до переконання, що позов до задоволення не підлягає з наступних мотивів.

Згідно ст. 161 СК України випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки піклування або судом. При розгляді спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особи прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, мають істотне значення. Відповідну позицію висловив Пленум Верховного Суду України Постанові «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» за№ 11 від 21.12.2007 р.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі з 02.10.2004 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що вбачається із свідоцтв про народження дітей.

ОСОБА_7 - син подружжя зареєстрований у м.Львові у квартирі на АДРЕСА_2 , де зареєстровані мати дитини відповідачка у справі, сестра та син останньої. Як ствердив позивач ОСОБА_1 , будучи допитаним в якості свідка у справі, і цієї обставини не заперечили інші учасники, ОСОБА_7 проживає без реєстрації постійно з ним у квартирі на АДРЕСА_3 , власником якої є його дідусь ОСОБА_8 , що стверджується довідкою форми №2 ОСББ «Велич-2» м.Львова та Актом від 26.12.2017 року ,складеному комісією ОСББ.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року донька Діана проживала у м.Львові і відвідувала дитячий навчальний заклад «Лісова казка», що стверджується відповідною довідкою №116 від 29.12.2017 року. Відповідно до наданої позивачем в якості доказу характеристики СЗШ №100 м.Львова, Грицьків Діана з вересня 2014 року відвідувала школу, куди на батьківські збори приходив її батько ОСОБА_1 .

Суд критично оцінює вказані докази, оскільки вони є суперечливими в датах, однак не ставить під сумнів тої обставини, що за період проживання у Львові дитина ОСОБА_4 була забезпечена житлом, та всім необхідним для її нормального виховання, батько дійсно опікувався нею та приймав активну участь у її вихованні.

Судом також встановлено, що з грудня 2017 року в силу неприязних стосунків, що склались між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ,що призвели до розірвання шлюбу, ОСОБА_2 переїхала проживати у м.Київ, куди з собою забрала доньку Діану за згодою останньої. 19.12.2017 р. ОСОБА_1 звернувся у Шевченківський ВП ГУНП із заявою, у якій зазначив, що ОСОБА_2 переховує від нього доньку ОСОБА_4 , просить сприяння у зустрічах з дитиною.

Як ствердила у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 , у її сестри ОСОБА_2 були проблеми у відносинах з чоловіком, вона зустріла іншого чоловіка і виїхала з донькою до нього у м.Київ, проживає у його квартирі. Донька в м.Києві відвідує школу, має там багато друзів, їй там комфортно. Влітку донька приїжджала на канікули в м.Львові, зустрічалась з батьком, при цьому ОСОБА_2 не чинила ніяких цьому перешкод. Звичайно, дитина хотіла би, щоб батьки були разом, але бажання переїхати проживати до батька без матері не висловлювала.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що її син ОСОБА_1 з невісткою ОСОБА_2 проживають окремо з 2017 року. Внучка Діана живе з матір`ю в м.Києві, невістка доньку любить, а з сином у неї відсутнє взаєморозуміння, він більше схиляється до батька, з яким постійно проживає. Протягом літа 2019 року внучка була у м.Львові на канікулах, шкодувала, що батьки не можуть разом жити. Говорила ,що вона би жила рік в Львові, рік в Києві, щоб бути і з батьком, братом і матір`ю разом.

Допитаний в якості свідка позивач ОСОБА_1 пояснив, що із відповідачкою практично протягом двох років не спілкується, оскільки вже тривалий сприймають одне одного як чужі люди. Будь-яке взаєморозуміння та почуття довіри відсутні, а це призвело до постійних суперечок в присутності дітей, що погіршило його та дітей здоров`я. ОСОБА_1 ствердив, що ,хоча він з сином проживає у квартирі ,яка належить його батькові , і син там не зареєстрований, у нього є всі належні умови для виховання та навчання. Матеріальне становище ОСОБА_1 значно краще, ніж у ОСОБА_2 і він може краще матеріально забезпечувати своїх двох дітей, при цьому покликається на довідку про його доходи ,видану по місцю праці.

Позивач у справі - батько дітей ОСОБА_1 просить визначити місце проживання обох дітей разом з ним, хоча син ОСОБА_6 і так проживає з батьком постійно, і ніхто цьому не чинить перешкод, а донька за своїм же бажанням проживає разом із матір`ю і не має наміру постійно проживати із батьком.

У Висновку органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради від 26.03.2018 р. ,який представник третьої особи підтвердив у судовому засіданні, рекомендовано визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 із батьком ОСОБА_1 , малолітню ОСОБА_4 - із матір`ю ОСОБА_2 .

Преамбулою Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 грудня 1991 року визнається, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.12 Конвенції дитині слід забезпечити здатність сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Згідно ч.1 ст.13 вказаної Конвенції, - дитина має право вільно висловлювати свої думки.

Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України.

У Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року передбачено, що дитині мають належати права на здоровий ріст та розвиток, належне харчування, житло, розваги, медичне обслуговування, отримання освіти. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для батьків .

Отже, при розгляді вимоги позивача ОСОБА_1 про визначення місця проживання дітей суд виходить саме із цього принципу, що грунтується на практиці ЄСПЛ щодо реалізації та здійснення процесуальних прав дитини /рішення ЄСПЛ «М.С. проти України»/; концепції «найкращих інтересів дитини», що відображено у ч.8 ст.7 Сімейного Кодексу України.

Враховуючи проведені обстеження житлових умов кожного із дітей, пояснень батьків з приводу місця проживання дітей та побажань самих дітей, а також із врахуванням тієї обставини, що протягом тривалого часу місце проживання дітей сторін вже визначилось/сина з батьком, доньки з матір`ю/ , суд не вважає доцільним його змінювати. І, хоча у даному випадку негативною обставиною є розділення дітей між батьками, зміна їх місця проживання поза їх волею буде більш негативним фактором, що впливатиме на їх психіку, виховання, навчання тощо .

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказування не може грунтуватися на припущеннях. З огляду на аргументованість позовної заяви, наявні докази у справі, позивачем у справі не доведено підстав для задоволення його вимог, оскільки умови проживання і більший розмір заробітку у даному випадку не є визначальними при вирішенні спору щодо місця проживання дітей подружжя.

Відтак, суд вважає, що позов ОСОБА_1 до задоволення не підлягає.

У випадку зміни життєвих обставин у сім`ях сторін, зміни побажань дітей у визначенні їх місця проживання, таке може бути переглянуто органом опіки і піклування, судом чи за погодженням самими батьками.

Керуючись ст.ст. 11, 12, 81, 84, 263-265 ЦПК , ст.ст. 7, 161 СК України, суд,-

у х в а л и в :

у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом із батьком ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_3 - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів.

Повний текст рішення складно 13.12.2019р.

Суддя Г. Б. Білінська