КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Провадження № 2/947/5979/19
Київський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді Петренка В.С.
за участю секретаря Швець А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Одесі цивільну справу за позовом
про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
08.10.2019 року ОСОБА_1 звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просить суд визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 .
Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивач зазначає, що їй на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 .
Позивач вказує, що у зазначеній квартирі зареєстрована вона - ОСОБА_1 та відповідач - ОСОБА_2 , яка не є членом її сім`ї, не є її родичем, не проживає в квартирі понад шість місяців без поважних причин, не сплачує за комунальні послуги, участі в утриманні жита не приймає, її особистих речей в квартирі немає.
Позивач зазначає, що факт реєстрації відповідача у квартирі порушує її право на вільне розпорядження та користування майном, оскільки виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються у зв`язку з реєстрацією відповідача.
Також позивач вказує, що вона не може звернутися до відповідача з проханням добровільно знятися з реєстрації, оскільки відповідач виїхала за кордон на постійне місце проживання.
З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що реєстрація відповідача у вказаній квартирі призводить до порушення прав позивача як власника, а також те, що відповідач зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1 , однак у ній не проживає, за комунальній послуги не сплачує, а позивач несе додаткові витрати по сплаті комунальних послуг, ОСОБА_1 звернулася до суду із відповідним позовом.
Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С.
Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 09.10.2019рокубуло прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі за позовною заявоюОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні.
У судовому засіданні 21.11.2019року було задоволено клопотання позивача про виклик та допит свідків.
У судовому засіданні 20.12.2019 року позивач заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити.
Відповідач - ОСОБА_2 про час та місце судових засідань повідомлялася належним чином шляхом надсилання судової ухвали та повісток на адресу, зазначену у позовній заяві, яка не змінювалась, про що свідчить довідка з відділу адресної довідкової роботи Головного управління державної міграційної служби України в Одеській області, у судові засідання не з`явилась, про поважність причин відсутності не повідомила, відзив на позовну заяву не надала.
При цьому суд зазначає, що відповідно до п.2 ч.7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Приймаючи до уваги, що судові відправлення були повернуті поштою із відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання», суд вважає за можливе розглядати справу без участі відповідача за наявними в ній матеріалами.
Відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України за згодою позивача Київським районним судом м. Одеси постановлена ухвала про заочний розгляд справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, показання свідка, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
У судовому засіданні встановлено, що позивачу - ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 25.04.2008 року, за реєстровим №677, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Коваль Н.В., на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 , яка складається з однієї кімнати, загальною площею 34,8 кв.м., в тому числі житловою 17,6 кв.м. (а.с. 6-7).
Право власності на зазначену квартиру було зареєстровано 22.05.2008року в КП «ОМБТІ та РОН» номер запису: 258 в книзі: 36допк-162, реєстраційний номер: 23002065 (а.с. 9).
Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №1346 ЖБК «Вимпел-8» від 04.10.2019 року, у квартирі АДРЕСА_1 ,, зареєстровані: ОСОБА_1 власник, та ОСОБА_2 не є членом сім`ї, родинний стан не визначено (а.с. 10).
З актів про не проживання особи за місцем реєстрації від 01.04.2019 року, 01.07.2019 року та 01.10.2019 року, завірених ЖБК «Вимпел-8», вбачається, що за адресою: АДРЕСА_2 , починаючи з 28 березня 2019 року по сьогоднішній день фактично не проживає громадянин РФ ОСОБА_2 (а.с.11-13).
Положеннями статей 317, 319, 321 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Право власності є непорушним.
Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.
Відповідно до ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Після спливу цього строку відповідно до ст. 72 ЖК України, особа, може бути визнана в судовому порядку такою, що втратила право на користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки.
Згідно ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
Відповідно до абз. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою.
Згідно ст. 6 зазначеного закону України громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання.
У судовому засіданні 20.12.2019 року позивач пояснила суду, що відповідач - ОСОБА_2 є для неї зовсім чужою людиною і вже понад шість місяців у квартирі не проживає, її особисті речі відсутні.
У судовому засіданні 20.12.2019 року судом в якості свідків були допитані сусіди позивача ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які повідомили суду про те, що з квітня 2019 року вони відповідача - ОСОБА_2 не бачили, у квартирі вона не проживає.
При викладених обставинах, з урахуванням заочного розгляду справи, відсутності обґрунтованих заперечень відповідача позов ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 , є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 768,40 грн.
Керуючись ст.ст. 259, 263-265, 268, 274-279, 280-282 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ), такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ) судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Петренко В. С.