провадження 2/201/1670/2019
УХВАЛА

05 лютого 2019 року м. Дніпро

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Антонюк О.А., ознайомившись з матеріалами позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Україна, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди та зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 28 серпня 2018 року звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до відповідачів ОСОБА_2 Україна, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди та зобовязання вчинити певні дії.

До відкриття провадження по справі ухвалою судді Бабушкінського районного суду від 28 листопада 2018 року справу передано на розгляд за підсудністю до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська.

Згідно вхідного штампу на супроводжувальному листі вищезазначена справа надійшла до Жовтневого районного суд м. Дніпропетровська 04 лютого 2019 року.

Згідно встановленого законом порядку вказану справу було розподілено автоматизованою системою документообігу суду для розгляду судді Антонюку О.А.

Зазначену справу канцелярією суду передано судді 05 лютого 2019 року.

Перевіривши матеріали справи, вважаю за необхідне заявити самовідвід за наступних підстав.

Як вбачається з чисельних заяв, скарг, що подані позивачем до суду та інших державних органів, останній дає негативну, образливу та принизливу оцінку судовим рішенням, які були ухвалені та постановлені суддею Антонюком О.А.

Крім слід звернути увагу, що цим суддею неодноразово по різних справах де учасником справи є ОСОБА_1 були заявлені самовідводи.

Статтею 39 ЦПК України визначено, що з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобовязані заявити самовідвід.

Згідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, рішення якого є джерелом права в Україні, існування безсторонності повинно визначатися на підставі суб'єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об'єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності. У контексті суб'єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного.

У п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки судді зазначається, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення обєктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

В той же час, відповідно до Висновку № 1 Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів від 01.01.2001 суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він повинен бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Інститут відводу (самовідводу) є однією з найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Самовідвід дозволяє виключити найменшу підозру в зацікавленості судді в результатах розгляду конкретної справи, навіть якщо насправді такої зацікавленості немає, оскільки пріоритетною тут є суспільна довіра до суду.

Згідно ч. 9 ст. 40 ЦПК України питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Враховуючи викладене та у звязку з тим, що у головуючого в справі сформувалося певне ставлення до особи позивача по даній справі, з урахуванням його безпідставних та образливих висловлювань щодо ухвалених цим суддею процесуальних документів, а також необґрунтованих звинувачень на адресу судді та інше, останнє свідчить про упередженість самого позивача, а тому враховуючи викладене вважаю за необхідне і за доцільне з метою усунення будь-яких сумнівів у обєктивності і неупередженості в очах суспільства та з інших підстав, заявити самовідвід щоб виключити будь-які сумніви щодо безсторонності судді при розгляді справи, вважаю за необхідне, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36, ст. 39 ЦПК України заявити по даній цивільній справі самовідвід.

Частиною першою статті 41 ЦПК України передбачено, що у разі задоволення заяви про відвід судді, який розглядає справу одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею, який визначається у порядку, встановленому статтею 33 цього Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 36, 39, 41 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

По цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Україна, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди та зобовязання вчинити певні дії заявити самовідвід.

Цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Україна, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди та зобовязання вчинити певні дії передати до канцелярії суду для виконання вимог ст. 33 ЦПК України.

Відповідно до ст. 353 ЦПК України вказана ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Ухвала набирає законної сили 05 лютого 2019 року.

Суддя О.А Антонюк