Провадження № 2/686/548/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.2019

13 грудня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Чевилюк З.А.,

за участі секретаря Перуна А.М.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника третьої особи Романішина О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Кобєлєвої Алли Михайлівни, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю « Кей-Колект» про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності та зобов`язання до вчинення дій, ,-

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2017 року позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до приватного нотаріуса Кобєлєвої А.М. з позовом про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності та зобов`язання до вчинення дій, зазначивши третьою особою Товариство з обмеженою відповідальністю « Кей-Колект».

Позивач вказала про те, що 17.05.2005 року вона уклала із Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», яке в подальшому змінило свою назву на ПАТ « УкрСиббанк» кредитний договір № 155-054/05-2005-Ж, за умовами якого банк надав останній кредит у розмірі 24000 доларів США на строк до 16 травня 2020 року під 11,5 % річних.

З метою забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором сторони уклали іпотечний договір від 19.05.2005 року, посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Лучковською Т.М. (реєстраційний № 4301-50), за яким ОСОБА_2 передала банку в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 .

21.11.2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком « УкрСиббанк », яке в подальшому змінило свою назву на ПАТ « УкрСиббанк » і ОСОБА_2 укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, за умовами якого банк надав останній кредит у розмірі 15000 швейцарських франків на строк до 21 листопада 2017 року під 8,49 % річних.

З метою забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором сторони уклали договір іпотеки від 21.11.2006 року, посвідчений державним нотаріусом першої Хмельницької державної нотаріальної контори Оксанюк А.А. ( реєстраційний № 1-5238), за яким ОСОБА_2 передала в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 .

За договором факторингу № 2 від 13.02.2012 року та за договором відступлення права вимоги за договорами іпотеки від 13.02.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київського області Саєнко Е.В. (реєстраційний № 649-650), ПАТ « УкрСиббанк » відступило ТОВ « Кей-Колект» право вимоги за вищевказаними кредитними та іпотечними договорами, про що позивачу стало відомо 07.07.2016 року від представника ТОВ « Кей-Колект».

18.03.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобєлєвою Аллою Михайлівною прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 28908296 від 24.03.2016 року, згідно яким проведено державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 за ТОВ « Кей-Колект».

Позивач вказує на те, що державну реєстрацію права власності на квартиру нотаріусом Кобєлєвою А.М. проведено незаконно, оскільки останньою не перевірено чи має ТОВ « Кей-Колект» зареєстроване право власності на вказане майно. Крім того, зазначає про те, що окремий договір про задоволення вимог іпотекодержателя не укладалось з жодною юридичною особою, а тому у відповідача ОСОБА_3 не було підстави для реєстрації права власності на вищевказану квартиру за ТОВ « Кей-Колект». Відповідач не направляв повідомлення про намір звернути стягнення на предмет іпотеки на адресу ОСОБА_2 , а остання його не отримувала. При реєстрації права власності на спірну квартиру нотаріусом Кобєлєвою А.М. порушено вимоги ст..ст.3,15,16 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяження», оскільки вчинена ним дія не була пов`язана із вчиненням нотаріальної дії з нерухомим майном. Крім того, оскаржувані дії нотаріусом вчинені всупереч Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оформлено звернення стягнення на іпотечне майно за споживчим кредитом в іноземній валюті щодо квартири за адресою АДРЕСА_2 , що використовується як місце постійного проживання.

Просила суд визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелевої А.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 28908296 від 24.03.2016 року, згідно яким проведено державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 за ТОВ « Кей-Колект»; зобов`язати приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелеву А.М. скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про реєстрацію за ТОВ « Кей-Колект» право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .; Покласти судові витрати на приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелеву А.М.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та наполягав на його задоволені. Представник третьої особи позов заперечив та зауважив, що звернення стягнення на майно здійснено відповідно до письмового іпотечного застереження з дотриманням встановленого порядку. Повідомлення про звернення стягнення направлялось позивачу по справі. Звернення стягнення на майно здійснено з врахуванням положень Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не в примусовому порядку, а відповідно до попередньо зафіксованої в договорі домовленості згідно іпотечного застереження. ОСОБА_3 повідомлялась про час та дату судового засідання в установленому порядку, проте не забезпечила явку уповноваженого представника. За інформацією Головного територіального управління юстиції у місті Києві, відповідно до наказу від 14.02.2019 року №11/6 діяльність приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої А.М. припинена з 15 лютого 2019 року. Клопотання про відкладення розгляду справи, розгляд справи за відсутності в судовому засіданні 13 грудня 2019 року від відповідача не надходило.

Судом проведено експертне дослідження рекомендованого повідомлення про вручення від 23.01.2014 року з підписом ОСОБА_2 , у зв`язку з запереченням представником позивача та позивачем автентичності підпису на повідомлені реальному підпису позивача. Висновок почеркознавчої експертизи надійшов на адресу суду, де підтверджено, що на рекомендованому повідомлені про вручення поштового відправлення, яке було відправлено ТОВ «Кей-Колект» на адресу ОСОБА_2 від 23.01.2014 року підпис виконаний не ОСОБА_2 , а іншою особою.

За вказаних обставин, при відсутності заперечень з боку сторін, суд вважає за можливе заочно розглянути справу та винести заочне рішення. Наслідки заочного розгляду роз`яснені та зрозумілі.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матерали справи, суд знаходить позов підлягаючим задоволенню частково.

Позивач укладала із Акціонерним комерційним інноваційним банком « УкрСиббанк », яке в подальшому змінило свою назву на ПАТ « УкрСиббанк» кредитний договір № 155-054/05-2005-Ж від 17.05.2005 року, на суму 24000 доларів США на строк до 16 травня 2020 року під 11,5 % річних, та 21.11.2006 року договір про надання споживчого кредиту № 0, на суму 15000 швейцарських франків на строк до 21 листопада 2017 року під 8,49 % річних.

Забезпеченням виконання кредитних зобов`язань виступили іпотечний договір від 19.05.2005 року, посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Лучковською Т.М. (реєстраційний № 4301-50) та договір іпотеки від 21.11.2006 року, посвідчений державним нотаріусом першої Хмельницької державної нотаріальної контори Оксанюк А.А. ( реєстраційний № 1-5238), предметом яких виступила квартира АДРЕСА_1 .

За договором факторингу № 2 від 13.02.2012 року та за договором відступлення права вимоги за договорами іпотеки від 13.02.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київського області Саєнко Е.В. (реєстраційний № 649-650), ПАТ « УкрСиббанк » відступило ТОВ « Кей-Колект» право вимоги за вищевказаними кредитними та іпотечними договорами, про що позивачу стало відомо 07.07.2016 року від представника ТОВ « Кей-Колект».

18.03.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобєлєвою Аллою Михайлівною прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 28908296 від 24.03.2016 року, згідно яким проведено державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 за ТОВ « Кей-Колект».

В матеріалах справи відсутнє судове рішення на підтвердження існування кредитної заборгованості позивача.

Можливість і порядок звернення стягнення на предмет іпотеки передбачені, у тому числі, й статтями 35-37 Закону № 898-IV Про іпотеку.

Зокрема, частиною першою статті 35 Закону № 898-IV передбачено, що у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. У цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

За змістом статті 36 Закону № 898-IV встановлено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

На підставі частини першої статті 37 Закону №898-IV іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Чинним законодавством передбачений порядок задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки, як шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса (у примусовому порядку), так і позасудове (добровільне) врегулювання згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, зокрема й шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки.

Положеннями частини другої статті 37 Закону №898-IV передбачено, що рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.

Предметом оскарження у цій справі є дії та рішення приватного нотаріуса про державну реєстрацію за ТОВ «Кей-Колект» права власності на нерухоме майно на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя.

За укладеними договорами іпотеки передбачено право іпотекодержателя на звернення стягнення переданого в іпотеку майна у разі невиконання чи неналежного виконання іпотекодавцем зобов`язань за кредитним договором.

Пунктом 4.1 договору іпотеки(іпотечного договору) визначено, що звернення стягнення здійснюється іпотекодержателем у випадках, зазначених у підпунктах 2.1.1-2.1.2 цього договору, або у разі порушення провадження у справі про відновлення платоспроможності іпотекодавця, або у разі порушення іпотекодавцем будь-якого зобов`язання за цим договором, або будь-якого зобов`язання, що забезпечено іпотекою за цим договором.

Як передбачено пунктом 4.2 договору іпотеки(іпотечного договору) звернення стягнення здійснюється на підставі: або рішення суду, або виконавчого напису нотаріуса, або застереження про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до пункту 4.3 договору іпотеки(іпотечного договору) у випадках, зазначених в підпунктах 2.1.1-2.1.2 договору іпотеки(іпотечного договору), іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю повідомлення, оформлене згідно із статтею 35 Закону № 898-IV. У разі невиконання іпотекодавцем вимог, зазначених в повідомленні, іпотекодержатель здійснює звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення по застереженню про задоволення вимог іпотекодержателя здійснюється відповідно до розділу 5 договору іпотеки(іпотечного договору) та відповідно до статті 36 Закону № 898-IV.

За змістом розділу 5 договору іпотеки та іпотечного договору, у разі настання обставин, зазначених у пункті 4.1, іпотекодержатель надсилає рекомендованим листом іпотекодавцю повідомлення про застосування застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, в якому зазначає який із способів задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачені частиною третьою статті 36 Закону № 898-IV, застосовується іпотекодержателем для задоволення своїх вимог. У разі застосування передачі предмета іпотеки у власність іпотекодержателя як способу задоволення вимог іпотекодержателя, право власності переходить до іпотекодержателя з моменту отримання повідомлення.

Частиною першою статті 2 Закону № 1952-IV у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об`єкти та суб`єктів цих прав.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону № 1952-IV у вказаній редакції державним реєстратором може бути громадянин України, який має вищу освіту та відповідає кваліфікаційним вимогам, установленим Міністерством юстиції України. У випадку, передбаченому цим Законом, державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб`єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно.

Державний реєстратор є державним службовцем, крім випадку, коли державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб`єкт. Умови оплати праці державного реєстратора визначаються Кабінетом Міністрів України згідно із законодавством.

Повноваження державного реєстратора, передбачені цим Законом, з видачі та прийому документів можуть виконувати посадові особи органів місцевого самоврядування, адміністратори центрів надання адміністративних послуг, нотаріуси.

Відповідно до частини п`ятої статті 3 Закону № 1952-IV Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень у вказаній редакції державна реєстрація прав є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав, який зобов`язаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом.

Державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в порядку черговості надходження заяв.

Державна реєстрація прав власності, реєстрація яких проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчиняється така дія.

Державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчинено таку дію.

Згідно із частиною другою статті 9 Закону № 1952-IV у зазначеній редакції державний реєстратор:

1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов`язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав;

2) приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав;

3) відкриває і закриває розділи Державного реєстру прав, вносить до них відповідні записи;

4) веде реєстраційні справи щодо об`єктів нерухомого майна;

5) присвоює реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна під час проведення державної реєстрації;

6) видає свідоцтво про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону;

7) надає інформацію з Державного реєстру прав або відмовляє у її наданні у випадках, передбачених цим Законом;

8) у разі потреби вимагає подання передбачених законодавством додаткових документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень;

8-1) під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та оформлені в установленому порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного на момент оформлення права законодавства проводили таке оформлення, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень, якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про правонабувача або про нерухоме майно. Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, до яких надійшов запит, зобов`язані безоплатно в установленому законодавством порядку протягом трьох робочих днів надати державному реєстратору відповідну інформацію, зокрема щодо оформлених речових прав на нерухоме майно, у тому числі земельні ділянки;

9) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами України.

Нотаріус як спеціальний суб`єкт здійснює функції державного реєстратора, крім передбачених пунктами 4 і 6 частини другої статті 9 цього Закону.

Згідно із частиною 9 статті 15 Закону № 1952-IV у зазначеній редакції державна реєстрація прав, їх обтяжень у результаті вчинення нотаріальної дії (надання відмови в ній) проводиться одночасно з вчиненням такої дії.

Частиною 13 указаної статті передбачено, що порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а також порядок надання інформації з Державного реєстру прав встановлює Кабінет Міністрів України.

Частиною першою статті 16 Закону №1952-IV у зазначеній редакціївстановлено, що заява про державну реєстрацію прав власності, реєстрація яких проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва подається нотаріусу, який вчиняє таку дію.

Заява про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва подається нотаріусу, яким вчинено таку дію.

Частиною першою статті 19 Закону № 1952-IV у вказаній редакції встановлено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі:

1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом, та актів прийому-передачі активів та/або зобов`язань неплатоспроможного банку приймаючому або перехідному банку, крім випадків, визначених законом;

2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону;

3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді;

4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом;

5) рішень судів, що набрали законної сили;

6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Відповідно до частини другої 2 статті 30 Закону № 1952-IV у зазначеній редакції дії або бездіяльність державного реєстратора, державного кадастрового реєстратора, нотаріуса, державного виконавця можуть бути оскаржені до суду.

Згідно із частиною першою статті 1 Закону № 3425-XIІ Про нотаріат нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Відповідно до частини першої статті 3 цього Закону у зазначеній редакції нотаріус - це уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності, а також здійснює функції державного реєстратора прав на нерухоме майно у порядку та випадках, встановлених Законом № 1952-IV.

Перелік нотаріальних дій, право на вчинення яких має нотаріус, наведений у статті 34 Закону № 3425-XIІ і цей перелік не є вичерпним.

Поряд з тим нотаріусу з огляду на його правовий статус, делеговані функції державного реєстратора речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, реалізовувати які він може лише у випадках і в порядку, визначених Законом № 1952-IV.

Згідно із пунктом 2 Порядку взаємодії органів державної реєстрації прав та їх посадових осіб, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2013 року № 607/5 «Про заходи взаємодії органів державної реєстрації прав та їх посадових осіб», чинного на час виникнення спірних правовідносин, державна реєстрація, скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у випадках, передбачених у пункті 1 наказу, проводиться державними реєстраторами прав на нерухоме майно Укрдержреєстру відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868.

За змістом пункту першого цього Порядку встановлено, що у разі подання до структурних підрозділів територіальних органів Мін`юсту, що забезпечують реалізацію повноважень Укрдержреєстру, заяви про державну реєстрацію права власності та/або інших речових прав на нерухоме майно (далі - речові права), що виникають на підставі <…> на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя; <…> рішення щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно приймаються державними реєстраторами прав на нерухоме майно Укрдержреєстру відповідно до додатка до цього наказу.

Таким чином, за наслідками аналізу наведених вище положень закону, що діяв на момент виникнення спірних правовідносин, можна дійти висновку, що нотаріус має право здійснити державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно в тому разі, якщо це пов`язано з вчиненням ним нотаріальної дії з таким об`єктом нерухомості.

Згідно з пунктом 57 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (далі - Порядок № 1127), для державної реєстрації права власності та інших речових прав на майно, яке набувається у зв`язку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення таких прав, також подається документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину.

Відповідно до пункту 61 цього Порядку для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

У наведених правових нормах визначено вичерпний перелік обов`язкових для подання документів та обставин, що мають бути ними підтверджені, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за договором, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, і з огляду на закріплені у статтях 9,15 Закону № 1952-IV в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин,та статті 37 Закону № 898-IV порядок державної реєстрації та коло повноважень державного реєстратора у ході її проведення ця особа приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства.

Відповідно до проведеного експертного дослідження рекомендованого повідомлення про вручення від 23.01.2014 року з підписом ОСОБА_2 , у зв`язку з запереченням представником позивача та позивачем автентичності підпису на повідомлені реальному підпису позивача, за висновком почеркознавчої експертизи підтверджено, що підпис на рекомендованому повідомлені про вручення поштового відправлення, яке було відправлено ТОВ «Кей-Колект» на адресу ОСОБА_2 від 23.01.2014 року виконаний не ОСОБА_2 , а іншою особою.

Зважаючи на викладене, можна зробити висновок, що іпотекодержатель ухилився від виконання свого обов`язку, передбаченого як Законом № 898-IV, так і Порядком № 1127 щодо надіслання боржнику повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання, що унеможливило встановлення нотаріусом завершення 30-денного строку, сплив якого пов`язується з проведенням ним подальших дій зі звернення стягнення на предмет іпотеки, в тому числі й шляхом набуття права власності, державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за ТОВ «Кей-Колект» проведена всупереч норм чинного законодавства.

Отже, повідомлення про вручення поштового відправлення є неналежним доказом відповідно до стаття 77 ЦПК України , а тому іпотекодержатель не може вважатися таким, що набув право власності на нерухоме майно за правочином, оскільки його умовами прямо пов`язано перехід за іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки із моментом отримання іпотекодавцем повідомлення про усунення порушень (пункт 5.3).

Нотаріус, будучи наділеним повноваженнями державного реєстратора (за винятком тих, які передбачено пунктами 4, 6 частини першої статті 9 Закону №1952-IV), може реалізовувати їх лише разом з вчиненням нотаріальної дії, зокрема при посвідчені ним правочину, внаслідок якого в особи виникає речове право на об`єкт нерухомості (частина 9 статті 15 Закону № 1952-IV в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

У такому випадку нотаріус одночасно з вчиненням нотаріальної дії проводить і державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно відповідно до статті 15 Закону №1952-IVв редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин.

У нотаріуса відсутні повноваження щодо прийняття рішення про державну реєстрацію права власності без вчинення безпосередньої нотаріальної дії з майном.

Аналлогічні висновки викладені в постанові Великої палати Верховного Суду від 24.04.2019 року у справі № 521/18393/16-ц.

07 червня 2014 року набув чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», пунктом 1 якого передбачено, що протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:

- таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;

- загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку.

Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не зупиняє дії решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов`язань, та він не може бути мотивом для відмови у позові, а є правовою підставою, що не дає змоги органам і посадовим особам, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнень на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, вживати заходи, спрямовані на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію цього Закону на період його чинності, з урахування положень статті 109 Житлового кодексу Української РСР.(Постанова Верховного Суду від 3.04.2019 року, справа № справа № 686/20502/16-ц).

За наслідками прийнятого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобєлєвою А. М. рішення про проведення державної реєстрації права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 за ТОВ «Кей-Колект» за відповідним застереженням в іпотечному договорі, фактично відбулося примусове стягнення зазначеного майна без згоди власника, незважаючи на заборону, встановлену Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Правильність такого висновку підтверджена в Постанові Верховного Суду від 31.10.2018 року, справа № 465/1310/17.

Зважаючи на викладене, є всі підстави визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни про державну реєстрацію прав та обтяжень 24.03.2016 року, індексний номер 28908296, згідно яким проведено державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою АДРЕСА_2 за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект».

Щодо другої позовної вимоги, то зважаючи на наказ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, відповідно від 14.02.2019 року №11/6 щодо припинення діяльності приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобєлєвої А.М. з 15 лютого 2019 року, виконання вимоги про зобов`язання ОСОБА_3 як приватного нотаріуса скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про реєстрацію за ТОВ «Кей-Колект» права власності на квартиру за адресою АДРЕСА_2 , що здійснена приватним нотаріусом 29 липня 2015 року неможливо реалізувати. Таким чином, суд констатує неправильно обраний спосіб захисту порушеного права позивачем. Правильно було визначити суб`єктом скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про реєстрацію права власності будь-якого державного реєстратора. Позовні вимоги в цій частині до задоволення не підлягають.

На підставі ст.ст.2,12,13,76,81,141,258,259,263-265,280-282 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов задоволити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни про державну реєстрацію прав та обтяжень 24.03.2016 року, індексний номер 28908296, згідно яким проведено державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою АДРЕСА_2 за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект».

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дати проголошення рішення. Заочне рішення може бути переглянуте судом за заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дати проголошення.

Позивач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 .

Відповідач: Приватнйи нотаріус Київського міського нотаріального округу м.Київ,вуд.Дмитрівська 33,оф.2.

Третя особа:ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ», м.Київ, вул..Межигірська 22.

Повний текст рішення виготовлено 21 грудня 2019 року.

Суддя З.А.Чевилюк