КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 372/914/18
Провадження № 22-ц/824/8925/2019 Доповідач 2 інстанція - Суханова Є.М.
П О С Т А Н О В А

іменем України

09 грудня 2019 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді: Суханової Є.М.,

суддів: Таргоній Д.О., Кулікової С.В.

за участю секретаря: Климчук Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 11 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Деремезнянської сільської ради Обухівського району Київської області, ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 про визнання рішення незаконним, визнання недійсним державного акту та визнання права власності, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2018 року позивач ОСОБА_2 звернувся до Обухівського районного суду Київської області з позовом до Деремезнянської сільської ради Обухівського району Київської області, ОСОБА_1 про визнання рішення незаконним, визнання недійсним державного акту та визнання права власності.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 21.07.1993 року рішенням Деремезнянської сільської ради Обухівського району Київської області, №7 позивачу було надано в безстрокове користування в АДРЕСА_1 , земельну ділянку для будівництва житлового будинку з допоміжними спорудами.

Так, 24.02.1998 року відповідач Деремезнянська сільська рада Обухівського району Київської області, своїм рішенням передав позивачу у власність земельну ділянку площею 0,45 га.

26.07.2013 року відповідач, Деремезнянська сільська рада Обухівського району Київської області, рішенням №24, на підставі заяви позивача, постійного проживання в побудованому будинку на вищевказаній земельній ділянці, вирішив оформити право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Зазначає, що при звернені до державного реєстратора для реєстрації права власності на даний житловий будинок та 06.03.2018 року державний реєстратор своїм рішенням №40011827 відмовив йому в реєстрації права власності на житловий будинок, так як земельна ділянка, на якій знаходиться будинок належить на праві власності відповідачу - ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 отримала у власність земельну ділянку в порядку спадкування після смерті батька, ОСОБА_4 , за заповітом.

Вважає, що відповідач, Деремезнянська сільська рада Обухівського району Київської області, видавши державний акт на право приватної власності на батька позивача ОСОБА_5 , без прийняття відповідного рішення, без врахування рішень про надання позивачу земельної ділянки, дозволу на оформлення права власності на будинок та без дотримання вимог законодавства України, порушив його права,

Просив визнати незаконним та скасувати рішення Деремезнянської сільської ради Обухівського району Київської області №1 від 10 січня 2002 року «Про передачу земельної ділянки ОСОБА_4 площею 0,853 га. в АДРЕСА_1 ; визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серії IV-КВ №074123 площею 0,853 га, за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровим номером :01:004:0033, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, який був зареєстрований в Книзі записів актів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №210 виданий 04 червня 2002 року на ім`я ОСОБА_4 ; визнати недійсним заповіт ОСОБА_4 в частині земельної ділянки згідно державного акту IV-КВ №074123; визнати за ним право власності на житловий будинок з допоміжними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 11 квітня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_2 до Деремезнянської сільської ради Обухівського району Київської області, ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 про визнання рішення незаконним, визнання недійсним державного акту та визнання права власності задоволено частково.

Визнано незаконним та скасувати рішення Деремезнянської сільської ради Обухівського району Київської області №1 від 10 січня 2002 року «Про передачу земельної ділянки ОСОБА_4 площею 0,853 га. в АДРЕСА_1 »

Визнано недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серії IV-КВ №074123 площею 0,853 га, за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровим номером :01:004:0033, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, який був зареєстрований в Книзі записів актів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №210 виданий 04 червня 2002 року на ім`я ОСОБА_4 .

Визнано недійсним заповіт складений ОСОБА_4 21 вересня 2016 року в частині розпорядження земельною ділянкою, площею 0,853 га, згідно державного акту IV-КВ №074123.

Стягнуто солідарно з Деремезнянської сільської ради Обухівського району Київської області та ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 сплачений ним при зверненні до суду судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.

Не погоджуючись з рішенням, відповідач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального та процесуального права, просиларішення суду скасувати та ухвалити по справі нове рішення про відмову у задоволені позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилалася на те, що судом першої інстанції не взято до уваги той факт, що позивач сам особисто підтвердив у своїх показах, що про оспорюване рішення Деремезнянської сільської ради Обухівського району Київської області № 1 від 10 січня 2002 року «Про передачу земельної ділянки ОСОБА_4 площею 0,853 га. в АДРЕСА_1 » йому було відомо ще в 2002 році. Однак не скористався своїм правом та не оспорив його в судовому порядку в передбачені законом строки без поважних причин.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Згідно з положеннями ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Деремезнянської сільської ради Обухівського району Київської області, №7 від 21 липня 1993 року ОСОБА_2 було надано в безстрокове користування в АДРЕСА_1 , земельну ділянку для будівництва житлового будинку з допоміжними спорудами, що підтверджується копією рішення.

На виконання рішення Деремезнянської сільської ради Обухівського району Київської області №7 від 21 липня 1993 року позивачем був замовлений будівельний паспорт, що підтверджується копією будівельного паспорту, довідкою №88 від 01 вересня 1993 року, довідкою №68 від 21 вересня 1993 року, планом на забудову садиби.

Рішенням Деремезнянської сільської ради Обухівського району Київської області від 24 лютого 1998 року виділили ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,45 га.

26 липня 2013 року виконавчий комітет Деремезнянської сільської ради Обухівського району Київської області, своїм рішенням №24, на підставі заяви позивача, вирішив оформити право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_2 .

27 листопада 2015 року Деремезнянська сільська рада Обухівського району Київської області, своїм рішенням №9, перейменувала АДРЕСА_1, в зв`язку з чим будинок АДРЕСА_2 , що підтверджується копією рішення.

18.12.2017 року КП КОР «Західне бюро технічної інвентаризації», на замовлення ОСОБА_2 , виготовлено технічний паспорт на житловий будинок АДРЕСА_2 .

06 березня 2018 року рішенням державного реєстратора №40011827 відмовлено позивачу в реєстрації права власності на житловий будинок АДРЕСА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача, ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

На випадок смерті ОСОБА_4 склав заповіт, відповідно до якого земельну ділянку частку (пай) серія ЯБ № 313661 в розмірі 2,1359 га. заповів сину - ОСОБА_2 , земельну ділянку згідно державного акту 4-КВ№074123 в розмірі 0,853 заповів онуці - ОСОБА_1 .

Задовольняючи частково позов ОСОБА_2 до Деремезнянської сільської ради Обухівського району Київської області, ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 про визнання рішення незаконним, визнання недійсним державного акту та визнання права власності, суд першої інстанції виходив з того, що він є обґрунтованим та доведеним належними і допустимими доказами.

Однак з вищенаведеними висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційної інстанції погодитись в повній мірі не може, виходячи з наступного.

Згідно ст.78 ЗК України встановлено, що право власності на землю-це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками; право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них; земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Громадяни України, відповідно до ч.1 ст.81 ЗК України набувають право власності на земельні ділянки на підставі: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділенні в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

У справі, яка переглядається, колегією суддів достовірно встановлено, що згідно державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії IV-КВ №074123, ОСОБА_4 передається земельна ділянка площею 0,853 га., розташована на території АДРЕСА_1 , на підставі рішення Деремезнянської сільської ради Обухівського району Київської області від 10 січня 2002 року №1.

Також встановлено, що в оспорюваному Державному акті на право власності на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 , є схема двох земельних ділянок.

На земельній ділянці площею, 62 га знаходиться будинок, придбаний покійним ОСОБА_4 у 1989 році. Земельну ділянку площею 0,22 га ОСОБА_4 отримав пізніше як працівник колгоспу після розподілу колгоспного поля.

Згідно рішення Деремезнянської сільської ради Обухівського району Київської області, на яке посилається як на доках позивач, позивачу було виділено поруч земельну ділянку площею 0,45 га, на якій він так і нічого не побудував.

Таким чином встановлено, що виділена позивачу згідно рішення Деремезнянської сільської ради Обухівського району Київської області земельна ділянка є іншою земельною ділянкою, ніж та, яку ОСОБА_4 заповідав своїй онуці - відповідачці ОСОБА_1 .

Дана обставина підтверджується зокрема, Свідоцтвом за заповітом де прописано, що земельні ділянки знаходяться порізно.

Згідно із статтею 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами, міжнародного права.

Отже враховуючи вищевикладене, колегія суддів виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, приходить до переконливого висновку, що у справі що переглядається доводи апеляційної скарги є доведеними та таким, що підтверджуються належними та допустимими доказами.

Тому встановивши, що судом першої інстанції допущено порушення норм процесуального та матеріального права та не враховано цілий ряд обставин, що призвело до постановленння необгрунтованого по суті рішення, не підтвердженого матеріалами справи.

На підставі викладеного, колегія вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає фактичним обставинам справи, нормам матеріального права, а тому не може бути залишеним без змін, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, про відмову у задоволені позову про визнання рішення незаконним, визнання недійсним державного акту та визнання права власності.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Разом з тим, відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленого цим Кодексом звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.

Керуючись ст.ст. 374, 376,367, 374, 381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 11 квітня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволені позову ОСОБА_2 до Деремезнянської сільської ради Обухівського району Київської області, ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 про визнання рішення незаконним, визнання недійсним державного акту та визнання права власності відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Є.М. Суханова

Судді: Д.О. Таргоній

С.В. Кулікова