Номер провадження: 22-ц/813/3492/19
Номер справи місцевого суду: 2-2820/07
Головуючий у першій інстанції Калашнікова О.І.
Доповідач Гірняк Л. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті апеляційного провадження

04.02.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді Гірняк Л.А., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 02 березня 2007 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,-

встановив:

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 02 березня 2007 року шлюб, зареєстрований 25 березня 1998 року Кяпазським районним відділом записів актів громадянського стану м. Гянджа, Азербайджанської респудліки, актовий запис №113 між ОСОБА_4 і ОСОБА_3, які мають неповнолітню дитину - розірвано.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 03 грудня 2018 року відновлено провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Вказане судове рішення оскаржує в апеляційному порядку ОСОБА_3.

В скарзі ставиться питання про скасування судового рішення та закриття провадження по справі.

Одночасно, з апеляційною скаргою подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду, в якій ОСОБА_3 посилається на те, що про існування рішення Київського районного суду м. Одеси від 02 березня 2007 року вона не знала та його не отримувала, тому вважає, що строк на апеляційне оскарження нею пропущений з поважних причин.

З рішення Київського районного суду м. Одеси від 02 березня 2007 року вбачається, що відповідачка - ОСОБА_3 з позовом про розірвання шлюбу погодилась.

Вказане судове рішення набрало законної сили 13 березня 2007 року (а.с. 21).

Апеляційна скарга на вказане рішення подана 03 вересня 2018 року, тобто через 11 років.

Відповідно до пункта першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Порушення пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних 1 свобод констатував Європейський суд з прав людини у справі «Устименко проти України».

Зокрема, право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип .правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановления нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами .

Пропуск процесуального строку зі спливом значного періоду часу порушує принцип правової визначеності.

Європейський Суд з прав людини у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що ця справа стосується відновлення провадження через значний період часу, шляхом поновлення строку на ординарне апеляційне оскарження. Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" п.27, та "Трух проти України"). У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata.

В справі «Пономарьов проти України» Європейський Суд з прав людини встановив порушення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод з тієї причини, що строк на оскарження був продовжений по завершенню значного періоду часу не для усунення серйозних судових помилок, а лише з метою повторного розгляду та ухвалення нового рішення (п. 42).

У справах щодо України Європейський Суд неодноразово відзначав, що відступи від принципу правової визначеності виправдані лише у випадках необхідності при обставинах істотного і непереборного характеру (справи: "Салов проти України", п.93, "Проценко проти України", п.26, "Кравченко проти Росії", п.45). Зокрема, відступ від принципу правової визначеності допустимий не в інтересах правового пуризму, а з метою виправлення "помилки, що має фундаментальне значення для судової системи" (рішення у справі "Сутяжник проти Росії", п.38).

Виходячи з того, що апеляційна скарга на рішення Київського районного суду м. Одеси від 02 березня 2007 року подана через 11 років ( 03.09.2018р), суд приходить до висновку, що пропуск процесуального строку, без поважних причин зі спливом строку понад 11 років призведе до порушення принципу правової визначеності, яка є одним із фундаментальних аспектів верховенства права та передбачає повагу до принципу (res judicata) - принципу остаточності рішення суду, що є підставою для відмови ОСОБА_3 у відкритті апеляційного провадження.

Керуючись ст. 358 ч.2 п. 2 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Відмовити ОСОБА_3 у відкритті апеляційного провадження на оскарження рішення рішення Київського районного суду м. Одеси від 02 березня 2007 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.

Ухвала набуває законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до касаційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст складено: 04.02.2019р.

Суддя Одеського апеляційного суду Л.А. Гірняк