Справа № 720/1688/19
Провадження № 2/720/769/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2019 року Новоселицький районний суд Чернівецької області

в складі:

головуючого судді Оленчука І.В.,

секретаря Єфтемій М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , інтереси яких представляє адвокат Винту Юрій Михайлович до Ванчиківецької об`єднаної територіальної громади Новоселицького району Чернівецької області про визнання права власності на спадкове майно та визначення частки у майні, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , від імені яких за дорученням діє адвокат Винту Ю.М., звернулися до суду з позовом до Ванчиківецької об`єднаної територіальної громади Новоселицького району Чернівецької області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом та визначення частки у майні бувшого колгоспного двору, яке збереглося, посилаючись на наступне.

Вказує, що позивач ОСОБА_1 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в АДРЕСА_1. Позивач ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в АДРЕСА_1. Батьком позивачів є - ОСОБА_4 , а матір`ю - ОСОБА_5

Батько позивача ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в АДРЕСА_1. Його батьками були ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Також вказує, що 14.05.2013 року позивачка ОСОБА_7 уклала шлюб з ОСОБА_8 , та надалі змінили своє прізвище з « ОСОБА_9 » на «Куку».

Будинковолодіння по АДРЕСА_1 станом на 15.04.1991 року відносилось до категорії колгоспних дворів у якому на той час було зареєстровано чотири особи, а саме: голова двору ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_10 (дід позивачів), ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_12 (бабка позивачів), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_11 (батько позивачів) та позивачка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_13.

Таким чином, кожний член колгоспного двору мав право на ј частку у майна колгоспного двору.

Зазначає, що будинковолодіння по АДРЕСА_1 складається з: житлового будинку літ. «А» 1980 року побудови; літньої кухні літ. «Г» 1989 року побудови, літньої кухні літ. «Е» 1974 року побудови, гаража літ. «Б» 1988 року побудови, сарая літ. «В» 1977 року побудови, сарая літ. «Д» 1970 року побудови, вбиральні літ. «Є»; колодязя № 1, огорожі № 2-4.

Будинковолодіння по АДРЕСА_1 станом на 03.07.2019 року має інвентаризаційну вартість 439989 грн.

Рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 24.03.2011 року визнано за позивачкою - ОСОБА_1 право на ј частку домоволодіння по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті її діда - ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 01.12.2016 року визнано за батьком позивачів - ОСОБА_4 право на ј частку домоволодіння по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті його матері - ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .

ІНФОРМАЦІЯ_6 в АДРЕСА_1 помер батько позивачів - ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 виданим 01.10.2018 року виконавчим комітетом Костичанської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області, актовий запис № 29.

21.12.2018 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Новоселицького районного нотаріального округу Унгуряну В.А. із заявою про прийняття спадщини після смерті її батька в порядку спадкування за заповітом, оскільки батько за життя залишив заповіт на її ім`я.

Звертає увагу суду на те, що 25.07.2019 року приватний нотаріус Новоселицького районного нотаріального округу Чернівецької області Унгуряну В.А. видав позивачу ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/4 частку будинковолодіння по АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_4 на підставі рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 01.12.2016 року.

Таким чином 25.07.2019 року позивач ОСОБА_1 стала власником Ѕ будинковолодіння по АДРЕСА_1 .

Одночасно приватним нотаріусом Новоселицького районного нотаріального округу Чернівецької області Унгуряну В.А. 25.07.2019 року позивачу ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину по заповіту на ј частку будинковолодіння по АДРЕСА_1 , яка належала її батькові - ОСОБА_4 у майні бувшого колгоспного двору, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на частину(частку колгоспного двору) померлого батька у будинковолодінні.

Оскільки постановою нотаріуса від 25.07.2019 року позивачу ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на частку батька у будинку, вона змушена звернутися до суду з відповідною позовною заявою.

Позивач ОСОБА_2 також просить визначити їй 1/4 частки у домоволодінні по АДРЕСА_1 , як її частку в майні колишнього колгоспного двору, що збереглося на теперішній час, оскільки вона не втрачала зв`язок з колгоспним двором у якому вона народилася.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, звернувшись до суду із заявою, в якій позов підтримав та просив розглянути справу у його відсутності.

Представник відповідача подав до суду заяву, в якій позов визнав та просив розглянути справу в його відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про можливість розгляду справи без участі сторін та про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в повному обсязі з наступних підстав.

Пленум Верховного Суду України у п. 9 своєї постанови від 04.10.1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» роз`яснив, що право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

Відповідно до п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української PCP, затвердженої наказом Міністерства юстиції Української PCP № 45/5 від 31 жовтня 1975 року, п. 45 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженої наказом Міністерства юстиції Української PCP № 1/5 від 19 січня 1976 року підтвердженням належності будинку служила відповідна довідка виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, в якій, крім підтвердження належності жилого будинку (частини будинку) відчужувачу на підставі запису в погосподарській книзі, повинно бути також зазначено: дані про склад будинку; розмір загальної жилої площі і розмір земельної ділянки.

У період чинності Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української СРСР, що затверджена Міністерством комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року державна реєстрації нерухомого майна не проводилась в сільській місцевості. Право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної місцевої ради. Інструкція втратила чинність згідно із наказом державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року № 56.

Виходячи з наведеного, підтвердженням належності жилого будинку (його частини) певній особі є запис в погосподарських книгах, ведення яких на той час передбачалось наказами Центрального статистичного управління СРСР і було обов`язковим.

Згідно ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР в редакції 1963 року колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу).

Відповідно до змісту ст. 123 цього Кодексу розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Частку працездатного члена двору в майні двору може бути зменшено або у її виділенні зовсім відмовлено в зв`язку з недовгочасним його перебуванням у складі двору або незначною участю своєю працею чи коштами в господарстві двору.

Будинковолодіння по АДРЕСА_1 станом на 15.04.1991 року відносилось до категорії колгоспних дворів у якому на той час було зареєстровано чотири особи, а саме: голова двору ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_10 (дід позивачів), ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_12 (бабка позивачів), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_11 (батько позивачів) та позивач ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_13, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Костичанської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області № 879 від 20.12.2016 року.

Таким чином, кожний член колгоспного двору по АДРЕСА_1 мав право на ј частку у майні колгоспного двору.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» №20 від 22.12.1995 року, положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15.04.1991 року).

До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 в АДРЕСА_1 помер дід позивачів - ОСОБА_5 .

Рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 24.03.2011 року визнано за позивачем - ОСОБА_1 право на ј частку домоволодіння по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті її діда - ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Також судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 в АДРЕСА_1 померла бабка позивачів - ОСОБА_6 .

Рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 01.12.2016 року визнано за батьком позивачів - ОСОБА_4 право на ј частку домоволодіння по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті його матері - ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Окрім того, судом встановлено що ІНФОРМАЦІЯ_6 в АДРЕСА_1 помер батько позивачів - ОСОБА_4

21.12.2018 року позивач - ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Новоселицького районного нотаріального округу Унгуряну В.А. із заявою про прийняття спадщини після смерті її батька в порядку спадкування за заповітом, а 25.07.2019 року приватний нотаріус Новоселицького районного нотаріального округу Чернівецької області Унгуряну В.А. видав позивачу ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/4 частку будинковолодіння по АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_4 на підставі рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 01.12. 2016 року.

Таким чином 25.07.2019 року позивач ОСОБА_1 стала власником Ѕ будинковолодіння по АДРЕСА_1 .

Одночасно приватним нотаріусом Новоселицького районного нотаріального округу Чернівецької області Унгуряну В.А. 25.07.2019 року позивачу ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину по заповіту на ј частку будинковолодіння по АДРЕСА_1 , яка належала її батькові - ОСОБА_4 у майні бувшого колгоспного двору, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на цю частину будинковолодіння на ім`я померлого батька.

Оскільки постановою нотаріуса від 25.07.2019 року позивачу ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на частку батька у будинку, вона змушена звернутися до суду з відповідною позовною заявою.

Позивач ОСОБА_1 постійно з часу народження проживає по АДРЕСА_1 .

Відповідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо iнше прямо не випливає з закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України у разi вiдсутностi документів на право власності, власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на належну йому 1/4 частку домоволодіння(у майні бувшого колгоспного двору яке збереглося) по АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Статтею 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини встановлений у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Спадщину після смерті ОСОБА_4 , як спадкоємець за заповітом на 1/4 частки домоволодіння, прийняла позивачка ОСОБА_1 , оскільки на час відкриття спадщини вона постійно проживала із спадкодавцем та своєчасно звернулася з заявою до нотаріуса про прийняття спадщини.

Відсутність правовстановлюючих документів на частину житлового будинку по АДРЕСА_1 , яка належала померлому ОСОБА_4 , підтверджується наданими позивачами суду доказами.

З часів набуття незалежності України питання введення в експлуатацію будівель та споруд вперше було врегульовано постановою Кабінету Міністрів України № 449 від 05 серпня 1992 року «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення». Саме тому у законодавстві України визначальним при реєстрації прав на будівлі та споруди є часовий проміжок закінчення їх будівництва, а саме до 05 серпня 1992 року та після вказаної дати. Документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до 05 серпня 1992 року, є технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна.

З копії технічного паспорта вбачається, що всі будівлі та споруди в господарстві по АДРЕСА_1 були побудовані до 1991 року та збереглися на сьогоднішній час.

Відповідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо iнше прямо не випливає з закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України в разi вiдсутностi документів на право власності, власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Таким чином, оскільки зареєструвати за померлим ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_4 право власності на його частку у нерухомому майні неможливо, позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеним позовом.

Окрім цього, за позивачкою ОСОБА_2 не визначена частка в майні колишнього колгоспного двору, що збереглося на теперішній час, що унеможливлює отримання свідоцтва про право власності на дане нерухоме майно та має значення для визначення часток спадкодавців у спільному сумісному майні.

Згідно п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» за № 20 від 22.12.1995 року частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини.

Визнання права та зміна правовідношення є встановленими ч. 2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів.

За змістом ст. 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

За вказаних обставин, також слід визначити за позивачкою ОСОБА_2 1/4 частки у домоволодінні по АДРЕСА_1 , як її частку в майні колишнього колгоспного двору, що збереглося на теперішній час.

На підставі наведеного, відповідно до вимог ст.ст. 328, 1218, 1223, 1241, 1268, 1269, 1270 ЦК України, керуючись ст.ст. 120, 123, 126 ЦК УРСР в редакції 1963 року, ст.ст. 12, 13, 81, 206, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , інтереси яких представляє адвокат Винту Юрій Михайлович до Ванчиківецької об`єднаної територіальної громади Новоселицького району Чернівецької області про визнання права власності на спадкове майно та визначення частки у майні -задовольнити.

Визнати право власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , на 1/4 частки домоволодіння, яке складається з житлового будинку літ. «А» 1980 року побудови; літньої кухні літ. «Г» 1989 року побудови, літньої кухні літ. «Е» 1974 року побудови, гаража літ. «Б» 1988 року побудови, сарая літ. «В» 1977 року побудови, сарая літ. «Д» 1970 року побудови, вбиральні літ. «Є»; колодязю №1, огорожі № 2-4 та розташовано по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Визначити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ІПН НОМЕР_3 , 1/4 частки в майні колишнього колгоспного двору, що збереглося на теперішній час, в домоволодінні по АДРЕСА_1 , яке складається з житлового будинку літ. «А» 1980 року побудови; літньої кухні літ. «Г» 1989 року побудови, літньої кухні літ. «Е» 1974 року побудови, гаража літ. «Б» 1988 року побудови, сарая літ. «В» 1977 року побудови, сарая літ. «Д» 1970 року побудови, вбиральні літ. «Є»; колодязю №1, огорожі № 2-4.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду через Новоселицький районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: І.В. Оленчук