Справа № 128/1720/18
РІШЕННЯ

Іменем України

28.01.2019 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі:

головуючої - судді Саєнко О.Б., при секретарі - Кузьменко А.О. , без участі сторін та їх представників,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Мізяківсько- Хутірської сільської ради Вінницького району про встановлення факту родинних відносин та про визнання права на спадкове майно в порядку спадкування за законом, -

УСТАНОВИВ:

02.07.2018 до Вінницького районного суду Вінницької області з позовом звернулась ОСОБА_1 до Мізяківсько- Хутірської сільської ради Вінницького району про встановлення факту родинних відносин та про визнання права на спадкове майно в порядку спадкування за законом.

Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла її тітка ОСОБА_2.

Вказує, що після смерті ОСОБА_2, відкрилася спадщина на належне їй майно, в тому числі на право на земельну ділянку відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія НОМЕР_1 розміром 1,51 умовних кадастрових гектара із земель колективної власності КСП с. Мізяківські Хутори села Мізяківські Хутори, виданого на підставі рішення Вінницької районної державної адміністрації від 27.06.1997 №328, та зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну ділянку (пай) за №1048, виданого члену господарства ОСОБА_2.

Зазначає, що після смерті ОСОБА_2 спадщину прийняв її брат (батько позивача) ОСОБА_3, який являвся спадкоємцем першої черги за законом, а інші спадкоємці відсутні.

Вказує, що ОСОБА_3 фактично вступив в управління спадковим майном, так як, постійно (до моменту смерті) надавав усю необхідну допомогу в управлінні майном, проживаючи зі своєю сестрою ОСОБА_2 за однією адресою.

Зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер батько позивача - ОСОБА_3

Вказує, що після смерті ОСОБА_3, спадщину прийняла позивач - ОСОБА_1, так як являється єдиним спадкоємцем першої черги, оскільки фактично вступила в управління спадковим майном, проживала у спадковому будинку, розпоряджалася особистими речами померлого ОСОБА_3

Зазначає, що крім позивача, спадкоємцем першої черги була мати позивача, яка померла після смерті спадкодавця, а саме ІНФОРМАЦІЯ_5

Вказує, що 29.03.2018 року постановою державного нотаріуса ОСОБА_4 Вінницької районної державної нотаріальної контори від 29.03.2018 року №544/02-31, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 - спадкодавця, так нотаріусу неможливо встановити факту родинних зв'язків між ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Просить суд встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 є рідним братом ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3. Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну частку (пай), розміром 1,51 умовних кадастрових гектара із земель колективної власності КСП с. Мізяківські Хутори, яка розташована на території Мізяківської-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області, яке належало ОСОБА_2 згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія НОМЕР_1, виданого на підставі рішення Вінницької районної державної адміністрації від 27.06.1997 №328, та зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну ділянку (пай) за №1048.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явилась, через канцелярію суду позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує просить їх задовольнити.

Представник відповідача -Мізяківсько- Хутірської сільської ради Вінницького району

також надала суду заяву про розгляд справи у його відсутності, при розгляді справи покладається на розсуд суду.

Суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності нез'явившихся осіб.

Вивчивши позов та оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.7).

Після її смерті відкрилась спадщина на відповідне спадкове майно, в тому числі на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП с. Мізяківські Хутори, с. Мізяківські Хутори Вінницького району Вінницької області розміром 1,51 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало померлій ОСОБА_2 згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серія НОМЕР_2 від 11.11.1997 року (а.с. 8).

Єдиним спадкоємцем другої черги за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 був її рідний брат (батько позивача) ОСОБА_3, який спадщину після смерті сестри прийняв фактично, так як на протязі шести місяців з моменту смерті сестри, періодично проживав в будинку: АДРЕСА_1, зробив в ньому поточний ремонт, що підтверджується довідкою виданою виконавчим комітетом Мізяківсько- Хутірської сільської ради за №2570 від 25.10.2017 року (а.с.12), довідкою виданою виконавчим комітетом Мізяківсько- Хутірської сільської ради за №2567 від 25.10.2017 року (а.с.10), актом затвердженим сільським головою Мізяківсько- Хутірської сільської ради від 25.10.2017 (а.с. 13).

Інші спадкоємці першої, другої черги за законом, які прийняли спадщину, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 - відсутні, що підтверджується листом з Державного нотаріального архіву Вінницької області, з якого убачається, що спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заводилась (а.с. 46).

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер батько позивача ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.14).

Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з різного майна, в тому числі до складу спадщину увійшло: право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП с. Мізяківські Хутори, с. Мізяківські Хутори Вінницького району Вінницької області розміром 1,51 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серія НОМЕР_2 від 11.11.1997 року, виданого на ім'я ОСОБА_2, яке ОСОБА_3 прийняв після смерті рідної сестри, але за життя не оформив своїх спадкових прав.

Єдиною спадкоємицею першої черги за законом, яка прийняла спадщину, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 є позивач ОСОБА_1, як донька померлого, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.17).

Інші спадкоємці першої черги за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3, які прийняли спадщину -відсутні, так як спадкоємець першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 - ОСОБА_5 відмовився від належної частки в спадковому майні.

Також спадкоємцем першої черги за законом, після смерті ОСОБА_3 була його дружина (мати позивача) ОСОБА_6, яка померла в недовгий час після його смерті -ІНФОРМАЦІЯ_5 та після її смерті прийняла спадщину лише позивач, що підтверджується копією спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_6 (а.с.53-58).

Спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3, позивач прийняла, так як у встановлений законом строк подала заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори, що підтверджується копією спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_3 (а.с.53-58).

Оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі позивач не має можливості, оскільки відсутній факт родинних відносин між спадкодавцями, а саме не підтверджено, що ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 є рідним братом ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 тому нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно (а.с.21).

Застосовую норми матеріального та процесуального права суд виходить з наступного:

Відповідно до ст.13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи, що спадкодавець ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_6, спадкодавець ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4, до даних правовідносин необхідно застосовувати законодавство чинне на час відкриття спадщини, тобто ЦК УРСР 1963 року та Земельного кодексу України 1990 року (в редакції 1992 року).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.551 ЦК УРСР якщо спадкоємець, закликаний до спадкоємства за законом або за заповітом, помер після відкриття спадщини, не встигнувши її прийняти в установлений строк (стаття 549 цього Кодексу), право на прийняття належної йому частки спадщини переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

Згідно до роз'яснень, викладених у пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 р. № 7 (Із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року № 2) «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», вбачається , що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акту про право власності на землю (пункт 17 розділу Х "Перехідні положення" ЗК).

Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Відповідно до роз'яснень ,викладених у п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України « Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року , вбачається, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акту про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року (561-12), Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Згідно до положень ч.ч.1-4,9,10 ст. 5 Земельного кодексу України 1990 року ( в редакції 1992 року). Земля може належати громадянам на праві колективної власності. Суб'єктами права колективної власності на землю є колективні сільськогосподарські підприємства, сільськогосподарські кооперативи, садівницькі товариства, сільськогосподарські акціонерні товариства, у тому числі створені на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств.

Розпорядження земельними ділянками, що перебувають у колективній власності громадян, здійснюється за рішенням загальних зборів колективу співвласників. У колективну власність можуть бути передані землі колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств в тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, землі садівничих товариств - за рішенням загальних зборів цих підприємств, кооперативів, товариств. Кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу.

Право на земельну частку може бути передано у спадщину в порядку і на умовах, передбачених цивільним законодавством щодо успадкування майна, та статутом відповідного колективного підприємства. За відсутності спадкоємців переважне право на земельну частку мають члени цих підприємств, кооперативів і товариств.

Відповідно до ч.1 ст. 524 ЦК Української РСР , спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

В п. 23 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року роз'яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд вправі встановити факт родинних відносин між фізичними особами.

Тому, аналізуючи зібрані докази у справі суд вважає, що позовні вимоги позивача щодо встановлення факту родинних відносин та визнання за позивачем права в порядку спадкування за законом на земельну частку (пай) підлягають до часткового задоволення, оскільки матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні, доведено, що спадкодавець ОСОБА_2 була рідною тіткою позивача (рідною сестрою ОСОБА_3.); єдиним спадкоємцем другої черги за законом, після смерті ОСОБА_2, був її рідний брат ОСОБА_3 , який спадщину фактично прийняв після смерті рідної сестри, але не встиг оформити своїх спадкових прав на спірну земельну частку (пай), оскільки помер ІНФОРМАЦІЯ_4.

Після смерті ОСОБА_3., єдиною спадкоємицею першої черги за законом, є позивач ОСОБА_1, яка спадщину прийняла належним чином, так якподала в шестимісячний строк до нотаріуса заяву про прийняття спадщини за законом, інший спадкоємець першої черги за законом відмовився від своєї частки в спадковому майні.

Позасудовим порядком позивач позбавлена можливості оформити свої спадкові права, оскільки відсутній факт родинних відносин між спадкодавцями, а саме не підтверджено, що ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 є рідним братом ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3,встановлення факту родинних відносин має юридичне значення, для позивача, оскільки від нього залежить виникнення спадкових прав позивача при спадкуванні майна ОСОБА_3, тому позовна вимога про встановлення факту родинних відносин підлягає до задоволення.

Позовна вимога позивача про визнання права власності на спадкову частку (пай) в поряду спадкування підлягає до часткового задоволення , з огляду на те, що п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 р., роз'яснено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року , Указу Президента України від 8 серпня 1995 року "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Тобто , позивач у позові просить визнати за собою право власності на земельну частку (пай), розміром 1,51 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що перебуває в колективній власності КСП с. Мізяківські Хутори, в зв'язку з зазначеним, суд вважає за необхідне визнати за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай), розміром 1,51 умовних кадастрових гектара із земель колективної власності КСП с. Мізяківські Хутори, яка розташована на території Мізяківської-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області, яке належало ОСОБА_2.

В іншій частині позову необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України, Суд-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Мізяківсько- Хутірської сільської ради Вінницького району про встановлення факту родинних відносин та про визнання права на спадкове майно в порядку спадкування за законом - задовольнити частково.

Встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 була рідною тіткою ОСОБА_1 зі сторони її батька ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Визнати за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай), розміром 1,51 умовних кадастрових гектара із земель колективної власності КСП с. Мізяківські Хутори, яка розташована на території Мізяківської-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області, яке належало ОСОБА_2 згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія НОМЕР_1, виданого на підставі рішення Вінницької районної державної адміністрації від 27.06.1997 №328, та зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну ділянку (пай) за №1048.

В іншій частині позову необхідно відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти дні з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: