Справа №173/1400/19
Провадження №2/173/867/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2019 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючого - судді Петрюк Т.М.

При секретареві - Рудовій Л.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні в місті Верхньодніпровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Верхньодніпровської міської ради Дніпропетровської області, треті особи, що не заявляють самостійних вимог: комунальне підприємство «Верхньодніпровська бюро технічної інвентаризації», Верхньодніпровська районна державна адміністрація, про визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

29.05.2019 року до суду звернулася позивач ОСОБА_1 , з позовом про визнання права власності до відповідача Верхньодніпровської міської ради Дніпропетровської області, треті особи, що не заявляють самостійних вимог: комунальне підприємство «Верхньодніпровська бюро технічної інвентаризації», Верхньодніпровська районна державна адміністрація, про визнання права власності

Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 31.05.2019 року відкрите провадження у справі. Справу призначено до розгляду в спрощеному провадженні без виклику сторін 15.08.2019 року

Відповідачем у встановлений строк надана заява про визнання позовних вимог.

Згідно поданої позовної заяви позивач просить визнати за нею право власності на садибний житловий будинок літ. А'-1 загальною площею 28.1 кв.м., з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: 13.11.2008 року вона купила 4/25 частини житлового будинку садибного типу з відповідними господарськими будівлями і спорудами в АДРЕСА_2 .

18.12.2013 року вона купила земельну ділянку розміром 0.0151 гектарів у межах згідно з планом кадастровий номер НОМЕР_1 .

06.03.2019 року Верхньодніпровська міська рада на підставі рішення № 51 затвердила адресу житловому будинку ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 .

Інші співвласника зазначеного будинку вийшли в самостійні одиниці об`єкту і отримали документи на право власності за адресами: АДРЕСА_3 і АДРЕСА_4

08.04.2019 року нею отримана відмова у державній реєстрації речових прав і їх обтяжень, а саме: подані документи для проведення державної реєстрації речових прав не відповідають вимогам, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. А саме для державної реєстрації права власності на нерухоме майно, що створюється шляхом поділу, виділу в натурі частки майна необхідно надати договір або рішення суду, що й стало підставою звернення до суду.

Справа розглядалась в спрощеному провадженні без виклику сторін.

Відповідачем, Верхньодніпровською міською радою Дніпропетровської області, подана заява про визнання позовних вимог.

Треті особи, що не заявляють самостійних вимог: представник КП «Верхньодніпровське БТІ» і державний реєстратор відділу з питань реєстрації речових прав на нерухоме Верхньодніпровської районної державної адміністрації письмових пояснень на позовну заяву не надали.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Між сторонами виникли правовідносини, що виникають із права власності. Способом захисту порушених цивільних прав позивачем визначено визнання права власності, з яким погоджується суд. Даний спосіб захисту порушених прав передбачений ст. 16 ЦК України.

Судом встановлено, що 13.11.2008 року позивач купила 4/25 частини житлового будинку садибного типу з відповідними господарськими будівлями і спорудами в АДРЕСА_2 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу частки житлового будинку, посвідченого державним нотаріусом Верхньодніпровської державної нотаріальної контори Малашовою Г.В,. та зареєстрований в реєстрі за № 5851.

18.12.2013 року позивач купила земельну ділянку розміром 0.0151 гектарів у межах згідно з планом кадастровий номер НОМЕР_1 , що посвідчується копією договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого державним нотаріусом Верхньодніпровської державної нотаріальної контори Малашовою Г.В,. та зареєстрований в реєстрі за № 4053 .

06.03.2019 року Верхньодніпровська міська рада на підставі рішення № 51 затвердила адресу житловому будинку ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , що підтверджується копією рішення.

Інші співвласники зазначеного будинку вийшли в самостійні одиниці об`єкту і отримали документи на право власності за адресами: АДРЕСА_3 і АДРЕСА_4

08.04.2019 року позивач з метою реєстрації права власності на належне їй домоволодіння звернулась до відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Верхньодніпровської райдержадміністрації проте їй було відмовлено у державній реєстрації речових прав і їх обтяжень, а саме: подані документи для проведення державної реєстрації речових прав не відповідають вимогам, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. А саме для державної реєстрації права власності на нерухоме майно, що створюється шляхом поділу, виділу в натурі частки майна необхідно надати договір або рішення суду, що підтверджується копією рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 41 Конституції України - кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним

Статтею 1 першого Протоколу до Конвенції про захист прав та основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною радою України від 17.07.1997 року, визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавленим своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом та загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України - право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК - право власності вважається набутим правомірним, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Судом встановлено, що у позивачки виникло право власності на домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 спочатку як на частину в цілому домоволодінні, на підставі договору купівлі-продажу, тобто на законних підставах.

На даний час інші співвласники зазначеного домоволодінні вийшли в самостійні одиниці об`єкту. І домоволодінню позивачки також присвоєна адреса як самостійному об`єкту.

Відповідно до ст. 392 ЦК України - Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Підстави припинення права власності передбачені ст. 346, 378 ЦК України, ст. 140 ЗК України, але ці норми не містять таку правову підставу припинення права власності, як зміна правового статусу нерухомого майна (виділення частки в окрему одиницю).

Позивачка намагалась зареєструвати право власності на належне їй домоволодіння в позасудовому порядку, але отримала відмову. Таким чином будь-яким іншім способом, окрім звернення до суду позивачка не має можливості захистити свої права.

За вище наведених обставин суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 770.00 грн., суд вважає за можливе покласти на позивача, так як судом не встановлено вини відповідача, щодо порушення прав позивача.

Керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ

Позовні вимоги за позовом ОСОБА_1 до Верхньодніпровської міської ради Дніпропетровської області, треті особи, що не заявляють самостійних вимог: комунальне підприємство «Верхньодніпровська бюро технічної інвентаризації», Верхньодніпровська районна державна адміністрація, про визнання права власності - задовольнити

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , паспорт сері НОМЕР_3 , виданий 04.11.1996 року, зареєстрованою за адресою АДРЕСА_2 , право власності на садибний житловий будинок літ. А'-1 площею 28.1 кв.м., з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1

Витрати по сплаті судового збору в сумі по 770.00 грн. покласти на позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрованою за адресою АДРЕСА_2

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення.

Відповідно до п. 15.5 розділу ХШ Перехідні положення ЦПК України апеляційна скарга подається через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області до приведення Положення про автоматизовану систему документообігу суду у відповідність із редакцією Цього кодексу

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення.

Повний текст рішення виготовлений 15.08.2019 року

Суддя Петрюк Т.М.

Зареєстроване: 15.08.2019 року

Оприлюднене : 19.08.2019 року

Дата набрання законної сили: 17.09.2019 року