Номер провадження: 22-ц/813/7571/19
Номер справи місцевого суду: 518/286/19
Головуючий у першій інстанції Кобзар Ю. Ю.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Комлевої О.С., Сегеди С.М.,

За участю секретаря судового засідання: Ткачука В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ширяївського районного суду Одеської області від 02 серпня 2019 року про відмову в задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу по цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу виданого за заявою ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини

В С Т А Н О В И В:

У червні 2019 року, ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, в якій просив скасувати судовий наказ Ширяївського районного суду Одеської області від 17 травня 2019 року.

Ухвалою Ширяївського районного суду Одеської області від 02 серпня 2019 року відмовлено в задоволені заяви ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Залишено в силі судовий наказ від 17.05.2019 року у справі № 518/286/19 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 14.03.2019 року до досягнення ОСОБА_3 повноліття

Не погоджуючись зі вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить суд скасувати ухвалу Ширяївського районного суду Одеської області від 02 серпня 2019 року повністю і ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, скасувати судовий наказ Ширяївського районного суду Одеської області від 17 травня 2019 року та постановити окрему ухвалу суду стосовно порушення законодавства.

У відзиві на апеляційну скаргу, представник ОСОБА_2 ОСОБА_4 посилаючись на її необґрунтованість, просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Ширяївського районного суду Одеської області від 02 серпня 2019 року залишити без змін (а.с. 79-82).

Заслухавши пояснення , дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

За змістом ч.ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду зазначеним вимогам відповідає, з огляду на таке.

Відмовляючи в перегляді судового наказу за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції послався на те, що відсутні підстави для скасування судового наказу за нововиявленими обставинами, оскільки заявником не доведено, що при видачі судового наказу, судом не були враховані істотні обставини, які б могли вплинути на рішення суду.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком районного суду, оскільки він відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.

Так, згідно ч.1 ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Згідно п.4 ч.1 ст.161ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів на одну дитину у розмірі однієї чверті заробітку ( доходу ) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Відповідно до ч.1 ст.170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно ч.8 ст.170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Судовим розглядом встановлено, що судовим наказом Ширяївського районного суду Одеської області від 17.05.2019 року по цивільній справі №518/286/19 стягнуто з з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 14.03.2019 року до досягнення ОСОБА_3 повноліття.

Так, у якості підстави для перегляду за нововиявленими обставинами судового наказу від 17.05.2019 року, ОСОБА_1 вказував на вивезення малолітнього сина, ОСОБА_3 , з Республіки Вірменія на нове місце проживання в Україні та порушення прав на спілкування з дитиною.

Відповідно до ст. 423 ЦПК України, рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами:

1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи;

2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Відповідно до п.п. 3, 4, 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 30.03.2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» (що регулює схожі за своїм змістом правовідносини), нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Необхідними умовами нововиявлених обставин є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення.

Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

При вирішенні питання про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами суд має виходити з визначених частиною другою статті 361 ЦПК ( нині 423 ЦПК України) підстав, перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Судове рішення не може переглядатись у зв`язку з нововиявленими обставинами у разі якщо обставини, передбачені частиною другою статті 361 ЦПК( нині 423 ЦПК України), відсутні, а є підстави для перегляду судового рішення в апеляційному чи касаційному порядку або Верховним Судом України, а також якщо обставини, визначені частиною другою статті 361 ЦПК, були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи.

Як вбачається із матеріалів справи, на підтвердження виникнення нововиявлених обставин, ОСОБА_1 посилається на вивезення малолітнього сина, ОСОБА_3 , з Республіки Вірменія на нове місце проживання в Україні та порушення прав на спілкування з дитиною.

При цьому він також зазначав, що ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 22.10.2018 року було відкрите провадження у справі за його позовом до ОСОБА_2 про забезпечення повернення малолітньої дитини ОСОБА_3 до місця проживання Республіки Вірменія та присвоєно №521/16839/18.

Однак, вказані обставини не можуть бути підставою для перегляду судового наказу за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V ЦПК України.

З матеріалів справи вбачається, що з 01.11.2018 року, ОСОБА_3 зареєстрований та проживає разом зі своєю матір`ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, істотними для справи обставинами для видачі судового наказу були наявність відомостей про батьківство та з ким проживає дитина.

При видачі судового наказу, було з`ясовано, що дитина зареєстрована та фактично проживає з матір`ю ОСОБА_2 , а батьком дитини є ОСОБА_1

Доводи апеляційної скарги про підроблення довідки про місце реєстрації дитини не доведені жодним доказом.

Безпідставними є і твердження апелянта про порушення правил підсудності при подачі заяви про видачу судового наказу, з огляду на таке.

Згідно до ст. 162 ЦПК України, заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Частина 1 ст. 28 ЦПК України встановлює, що позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Отже, враховуючи вищенаведене, встановлені обставини справи, доводи апеляційної скарги про передчасність видачі судового наказу через те, що існує спір про встановлення місця проживання дитини, є неспроможним з огляду на те, що наявність такого спору між батьками не є тими істотними обставинами, які б перешкоджали виконанню батьком обов`язку щодо утримання дитини, яка фактично проживає з матір`ю шляхом сплати аліментів.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення суду ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Ширяївського районного суду Одеської області від 02 серпня 2019 року про відмову в задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу по цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу виданого за заявою ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 23.12.2019 року.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: О.С. Комлева

С.М. Сегеда