Справа № 595/2074/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2019

Бучацький районний суд Тернопільської області

одноособово суддею Содоморою Р.О.,

при секретарі Пастушаку І.Д.,

з участю позивачки ОСОБА_1 , її представника ОСОБА_2 ,

відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

їх представника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Бучач справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житлом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання їх такими, що втратили право на користування житлом по АДРЕСА_1 .

Позивачка та її представник в судовому засіданні позов підтримали, суду пояснили, що вона є власником житлового будинку по АДРЕСА_1 . За даною адресою зареєстровані відповідачі, проте з 2013 року не проживають за місцем реєстрації, не сплачують платежі за газ та електроенергію, не отримують кореспонденцію за даною адресою, їх особистих речей в житловому будинку немає, і взагалі даним будинком вони не цікавляться. Перешкод у користуванні житловим приміщенням відповідачам ніхто не чинив вони добровільно залишили житловий будинок, і не користуються житлом тривалий час. На даний час вона не має можливості оформити субсидії, оскільки їй невідомо місце роботи відповідачів, а також їхня заробітна плата, що є обов`язковим при здачі документів. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Просять позов задоволити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов заперечила, суду пояснила, що відповідачів із вказаного житлового будинку вигнали, добровільно вони його не залишали, тому просить в позові відмовити.

Відповідач ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримали пояснення представника.

Свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснили, що вони є сусідами позивачки, відповідачі не проживають в житловому будинку позивачки більше 10 років, до будинку не приходили, проте щоб їх виганяли із житлового будинку вони не чули.

Вислухавши сторони, свідків, дослідивши та оцінивши письмові докази, суд встановив наступні обставини:

Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.2 ст. 405 Цивільного кодексу України,передбачені, спеціальні підстави для визнання особи такою, що втратила право на користування житлом власника: у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Згідно ст. 317 ЦК України, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Як передбачено приписами ст.ст. 386, 391 ЦК України, власник має право звертатися до суду за захистом свого прававласності перед іншою особою та вимагати усунення перешкоду здійсненні ним права користування та розпорядженнясвоїм майном.

Судом встановлено, що позивачка є власником житлового будинку по АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Право власності набуте на підставі рішення Бучацького районного суду № 595/216/19 від 12.04.2019 року.

Як вбачається із матеріалів справи та пояснень сторін, відповідачі є родичами позивачки, а саме батьком та дядьками.

Підставою звернення ОСОБА_1 з позовом про визнання втрати відповідачами права на користування житлом є їх відсутність протягом одного року за місцем реєстрації.

Факт відсутності ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 за місцем реєстрації підтверджується поясненнями свідків.

Таким чином, твердження представника відповідачів про те, що відповідачі добровільно житло не залишали, а позивачка їх вигнала, судом оцінюється критично. Зокрема, відповідачі суду пояснили, що до правоохоронних органів щодо позбавлення житла не звертались. Крім того, те що відповідачі добровільно залишили житло підтверджується показами свідків. Жодних інших доказів на підтвердження своїх доводів стороною відповідачів суду надано не було.

В судовому засіданні встановлено, що відповідачі добровільно залишили будинок ОСОБА_1 .

Враховуючи, що ОСОБА_5 добровільно знявся з реєстрації у будинку позивачки, що підтверджується копією паспорта ОСОБА_5 , тому в цій частині позов до задоволення не підлягає.

Таким чином, суд приходить до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення, оскільки відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 не проживає у будинку більш ніж як шість місяців без поважної причини, а тому втратили право на житло у вказаному будинку.

Керуючись ст.ст.12,13,81,89,141,268 ЦПК України, ст.391,405 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житлом задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право на користування житлом, яке належить ОСОБА_1 , та розташоване по АДРЕСА_1 .

Стягнути із ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в рівних частинах 768,40 грн. судового збору в користь ОСОБА_1 .

В решті позовних вимог відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду безпосередньо, або через Бучацький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, то зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: Р. О. Содомора