Провадження № 2/234/3431/19
04 грудня 2019 року місто Краматорськ
Краматорський міський суд Донецької області в складі:
головуючого - судді Бакуменко А.В.,
секретаря судового засідання Кісточки І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Комунальної лікувально-профілактичної установи «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф», третя особа - Станція швидкої медичної допомоги м.Маріуполь (відокремлений структурний підрозділ комунальної лікувально-профілактичної установи «Обласний центр екстренної медичної допомоги та медицини катастроф») про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
ОСОБА_1 звернувся до Краматорського міського суду Донецької області з позовною заявою до ОСОБА_1 до Комунальної лікувально-профілактичної установи «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф», третя особа - Станція швидкої медичної допомоги м.Маріуполь (відокремлений структурний підрозділ комунальної лікувально-профілактичної установи «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф») про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
Позов обгрунтував наступним.
З 28.11.2012 р. він є особою з інвалідністю третьої групи безстроково. Відповідно до трудової книжки з 17 січня 2012 року прийнятий на посаду завідуючого підстанцією - лікар швидкої невідкладної медичної допомоги Першотравневої підстанції. До цього часу був зарахований на посаду лікаря - терапевта дільничного Ялтинської поліклініки. Позивач працював на 1,5 ставки, мав оклад 4 000 грн., що за ставкою 1,5 становить 6 000 грн., де 60 % становило 3 600 грн. Надбавку у розмірі 60 % позивачу припинено виплачувати з вересня 2018 року. Станом на травень 2019 року надбавку у розмірі 60 % не сплачено за 8 місяців. Таким чином, розмір надбавки, яка не була сплачено позивачу, становить 28 800 грн.
Із таким рішенням комісії з трудових спорів позивач не погоджується, оскільки відповідно до трудової книжки позивач має право на отримання вказаної надбавки. Позивач перейшов на посаду завідуючого підстанцією - лікар швидкої невідкладної медичної допомоги Першотравневої підстанції 17 січня 2012 року.
Пункт, на який посилається відповідач, застосовується з січня 2013 року, станом на 20 листопада 2018 року відповідач сумлінно сплачував вказану надбавку.
Посилаючись на вказані обставини, позивач просив позовні вимоги задовольнити, визнати протиправними дії Комунальної лікувально-профілактичної установи з приводу зняття надбавки за тривалий, безперервний стаж роботи з вересня 2018 року, зобов`язати відповідача поновити виплату надбавки за тривалий, безперервний стаж роботи, стягнути з відповідача надбавку за тривалий, безперервний стаж роботи з вересня 2018 року по травень 2019 року в сумі 28 800 грн., пеню за прострочення виплати надбавки з вересня 2018 року по травень 2019 року - 913,40 грн., 3 % річних - 76,00 грн., інфляційне збільшення боргу в сумі 344,54 грн.
Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, надали заяву, в якій просять розглянути справу у їх відсутність, вимоги підтримують та просять їх задовольнити, не заперечують проти ухвалення по справі заочного рішення.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився за невідомою суду причиною, про час, дату та місце слухання справи повідомлявся належним чином, та від нього не надійшло клопотання про відкладення слухання справи або про розгляд справи у його відсутність. Надав відзив на позовну заяву, з якого вбачається що представник вважає законним та обгрунтованим рішення щодо скасування позивачу надбавки за тривалість безперервної роботи, у зв`язку з відсутністю у нього стажу безперервної роботи у виїзної бригади. З цих підстав просить відмовити у задоволенні позову.
Представник третьої особи - Станції швидкої медичної допомоги м.Маріуполь (відокремлений структурний підрозділ комунальної лікувально-пролактичної установи «Обласний центр екстренної медичної допомоги та медицини катастроф») в судове засідання не з`явився за невідомою суду причиною, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, клопотання про відкладення слухання справи не надав.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Отже, суд вважає за можливе розглянути справу у порядку заочного провадження, адже існують всі умови для ухвалення заочного рішення, передбачені ч. 1 ст. 280 ЦПК України.
Інших заяв та клопотань від сторін не надійшло.
Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні,
З 27.12.2011 року по 16.01.2012 року ОСОБА_1 працював дільничним лікарем-терапевтом Центральної районної лікарні.
17.01.2012 року ОСОБА_1 прийнятий на посаду завідувача підстанції - лікар швидкої медичної допомоги Першотравневої підстанції Маріупольської станції швидкої медичної допомоги.
01.05.2013р. Маріупольська станція швидкої медичної допомоги була реорганізована у Станцію швидкої медичної допомоги м.Маріуполя - відокремлений структурний підрозділ комунальної лікувально-профілактичної установи «Обласний центр екстренної медичної допомоги та медицини катастроф».
28.05.2015 р. назву посади змінено на: завідувач підстанцією - лікар за спеціальністю «Медицина невідкладних станів».
У вересні 2018р. адміністрацією станції було встановлено неправомірне нарахування та виплата ОСОБА_1 надбавки за тривалість безперервної роботи.
Протоколом засідання тарифікаційної комісії від 21.09.2018 року виплату надбавки за безперервний стаж роботи позивачу зупинено з 01.09.2018 року. Рішення адміністрації станції щодо зупинення ОСОБА_1 надбавки за тривалість безперервної роботи, обгрунтовано відсутністю у нього стажу безперервної роботи у виїзній бригаді.
Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Комунальної лікувально-профілактичної установи «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф», третя особа - Станція швидкої медичної допомоги м.Маріуполь (відокремлений структурний підрозділ комунальної лікувально-профілактичної установи «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф») про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Згідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_1 працює завідуючим Мангушської підстанції Станції швидкої медичної допомоги м.Маріуполь.
Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю; кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
У частині першій статті 1 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року, який є спеціальним нормативно- правовим актом, що регулює правовідносини у сфері оплати праці, міститься аналогічне визначення поняття «заробітна плата».
Згідно з ст. 2 Закону України «Про оплату праці» основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці ( норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обовязки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок ( окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, повязані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.
Так, з копії Трудової книжки ОСОБА_1 вбачається, що він з 27.12.2011 року по 16.01.2012 року працював дільничним лікарем-терапевтом Центральної районної лікарні.
17.01.2012 року ОСОБА_1 прийнятий на посаду завідувача підстанції - лікар швидкої медичної допомоги Першотравневої підстанції Маріупольської станції швидкої медичної допомоги.
Спірним питанням цієї справи є правомірність дій відповідача щодо зупинення виплати надбавки ОСОБА_1 за безперервний стаж роботи.
З матеріалів справи вбачається, що Протоколом засідання тарифікаційної комісії від 21.09.2018 року виплату надбавки за безперервний стаж роботи позивачу зупинено з 01.09.2018 року.
У п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз`яснено, що при вирішенні спорів про виплату премій, винагороди за підсумками роботи за рік чи за вислугу років, надбавок і доплат необхідно виходити з нормативно-правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат. Працівники, на яких поширюються зазначені нормативно-правові акти, можуть бути позбавлені таких виплат (або розмір останніх може бути зменшено) лише у випадках і за умов, передбачених цими актами. З мотивів відсутності коштів у проведенні вказаних виплат може бути відмовлено у тому разі, коли вони обумовлені в зазначених актах наявністю певних коштів чи фінансування.
Згідно ст.21 КЗпП України передбачено, що трудовий договір це угода між працівником та власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати певну роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобовязуються виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
Положеннями ст. ст.94, 97 КЗпП України, передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу, при цьому оплата праці працівникові здійснюється за погодинною, відрядною або іншими системами оплати праці. Форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом. Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті. Власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами. Оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці.
Статтею 98 КЗпП України передбачено, що оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законів та інших нормативно-правових актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів, у межах бюджетних асигнувань та позабюджетних доходів, а відповідно до ст. 100 цього Кодексу встановлено, що на важких роботах, на роботах із шкідливими і небезпечними умовами праці, на роботах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я встановлюється підвищена оплата праці. Перелік цих робіт визначається Кабінетом Міністрів України.
Працівникам спеціалізованих закладів надбавки, як додаткові види заробітної плати, нараховуються відповідно допостанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2002 року № 1298 «Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери»( зі змінами), наказу Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства охорони здоров`я України від 05 жовтня 2005 року №308/519 «Про впорядкування умов оплати праці працівникам закладів охорони здоров`я та установ соціального захисту населення», постанови Кабінету міністрів України від 29 грудня 2009 №1418 «Про затвердження Порядку виплати надбавки за вислугу років лікарям і фахівцям з базовою та неповною вищою освітою державних та комунальних закладів охорони здоров'я». Надбавки до посадового окладу поділяються на такі, що установлюються і на такі, що можуть установлюватися.
Посада завідувача підстанції - лікар швидкої та невідкладної медичної допомоги у переліку посад в зазначеній вище частині Умов оплати праці № 308/519 відсутня.
Посадова інструкція завідувача підстанції - лікаря швидкої та невідкладної медичної допомоги не передбачає роботу в складі виїзної бригади.
Згідно пункту 12 розділу 4 Умов оплати праці N 308/519 за лікарями бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги центрів екстреної медичної допомоги та медицини катастроф, станцій екстреної (швидкої) медичної допомоги та відділень швидкої медичної допомоги у складі лікарень, які перейшли на посади головних лікарів, їх заступників з числа лікарів та керівників структурних підрозділів центрів екстреної медичної допомоги та медицини катастроф і станцій екстреної (швидкої) медичної допомоги, а також за працівниками з числа фахівців з базовою та неповною вищою медичною освітою бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги, які перейшли на посади головного (старшого) фельдшера, фельдшера (медичної сестри) з інформування бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги про виклик екстреної медичної допомоги, зберігається надбавка за тривалість безперервної роботи у розмірах, що відповідають стажу роботи у бригадах екстреної (швидкої) медичної допомоги.
До стажу роботи, який дає право на отримання надбавки за тривалість безперервної роботи, взаємно зараховується час роботи в закладах та на посадах, які перелічені в пункті 4.1.1 і дає право на отримання надбавки за тривалість безперервної роботи:
- не пізніше 3 місяців з дня звільнення із закладу (підрозділу) у зв`язку з його ліквідацією (реорганізацією), скороченням штатів або зміною постійного місця проживання, не враховуючи періоду одержання допомоги у зв`язку з безробіттям або часу переїзду;
- не пізніше одного місяця з дня звільнення із закладів (підрозділів) за власним бажанням (з поважної причини), у тому числі при переведенні чоловіка або дружини в іншу місцевість (час переїзду не включається у місячний строк). Причини, що визнані поважними при звільненні за власним бажанням, визначаються діючим законодавством;
- не пізніше трьох тижнів при звільненні за власним бажанням (без поважних причин);
- не пізніше трьох місяців, не враховуючи часу переїзду, з дня звільнення після закінчення обумовленого трудовим договором строку роботи в районах Далекої Півночі та місцевостях, що прирівняні до них;
- не пізніше місяця після наукової або педагогічної роботи за спеціальністю, яка безпосередньо слідувала за роботою у закладах, підрозділах та на посадах, указаних у пункті 4.1.1;
- не пізніше строку, установленого для прибуття на роботу після закінчення вищого навчального закладу (з урахуванням часу проходження інтернатури), клінічної ординатури або аспірантури, якщо навчанню безпосередньо передувала робота в закладах (підрозділах) та на посадах, указаних у пункті 4.1.1;
- не пізніше 3 місяців, не враховуючи часу переїзду, з дня звільнення із строкової військової служби із Збройних Сил країн СНД, колишнього СРСР, України, якщо службі безпосередньо передувала робота в закладах (підрозділах) на посадах, указаних у пункті 4.1.1;
- не пізніше 3 місяців, не враховуючи часу переїзду, з дня звільнення з роботи за власним бажанням з указаних закладів (підрозділів), посад у зв`язку з переведенням чоловіка (дружини) військовослужбовця в іншу місцевість або переїзду чоловіка (дружини) у зв`язку із звільненням із Збройних Сил країн СНД, колишнього СРСР, України;
- протягом місяця після припинення тимчасової інвалідності або хвороби, які зумовили звільнення із закладів (підрозділів), посад, указаних у пункті 4.1.1, а також у разі переведення на іншу роботу за цих підстав;
- при переході на пенсію за віком, на пенсію за вислугу років та у зв`язку з інвалідністю, якщо переходу на пенсію безпосередньо передувала робота в закладах (підрозділах), на посадах, що вказані в пункті 4.1.1;
- не пізніше двох місяців після повернення в Україну з роботи за кордоном, у міжнародних організаціях як фахівців з надання допомоги іншим державам, якщо роботі за кордоном безпосередньо передувала робота в закладах (підрозділах) на посадах, що вказані в пункті 4.1.1.
У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 раніше, з 27.12.2011р. по 16.01.2012р. працював дільничним лікарем-терапевтом Центральної районної лікарні, після прийняття його на роботу 17.01.2012р. завідувачем підстанції - лікарем швидкої медичної допомоги Першотравневої підстанції Маріупольської станції швидкої медичної допомоги, він позбавився права на отримання надбавки за тривалість безперервної роботи.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивач ОСОБА_1 не довів суду підстави своїх позовних вимог, в зв`язку з чим позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати віднести за рахунок держави.
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Комунальної лікувально-профілактичної установи «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф», третя особа - Станція швидкої медичної допомоги м.Маріуполь (відокремлений структурний підрозділ комунальної лікувально-профілактичної установи «Обласний центр екстренної медичної допомоги та медицини катастроф») про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, відмовити у звязку з відсутністю підстав.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано до Краматорського міського суду Донецької області протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду через Краматорський міський суд (Перехідні положення п.п. 15, 15.5), протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Краматорського міського суду А. В. Бакуменко