ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 676/201/18
Провадження № 22-ц/4820/2101/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Купельського А.В., Янчук Т.О.,

секретар судового засідання Шевчук Ю.Г.,

з участю представника позивача Куриша В .І. ,

відповідачки ОСОБА_3 ,

її представника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_5 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 10 жовтня 2019 року,

встановив:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2018 року Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі - АТ «Райффайзен Банк Аваль») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_5 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

АТ «Райффайзен Банк Аваль» зазначило, що 5 квітня 2007 року між ним і ОСОБА_5 укладено кредитний договір №014/2754/82/0832, за умовами якого позивач надав останньому кредит у розмірі 25 000 доларів США на строк до 4 квітня 2017 року під 13,75% річних. ОСОБА_5 зобов`язався повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитними коштами згідно встановленого графіка. За договором поруки від 5 квітня 2007 року ОСОБА_3 поручилася перед позивачем за виконання ОСОБА_5 обов`язків за кредитним договором. ОСОБА_5 не виконав узятих на себе зобов`язань, внаслідок чого банк вправі стягнути з відповідачів 8 649 доларів 39 центів США неповернутого кредиту.

За таких обставин АТ «Райффайзен Банк Аваль» просило суд стягнути солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на свою користь 8 649 доларів 39 центів США заборгованості за кредитним договором.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 10 жовтня 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» 6 041 долар 57 центів США заборгованості за кредитним договором. Стягнуто з ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» по 1 119 грн 25 коп. судового збору з кожного.

Суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_5 не виконав зобов`язання за кредитним договором, а тому з відповідачів як солідарних божників на користь банку підлягає стягненню неповернутий кредит у межах позовної давності. Також суд дійшов висновку, що порука ОСОБА_3 не припинена, оскільки відповідно до умов договору поруки АТ «Райффайзен Банк Аваль» пред`явило вимоги до поручителя в межах трирічного строку з дня настання строку виконання боргового зобов`язання.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором і судових витрат та ухвалити в цій частині вимог нове рішення про відмову в позові посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що порука ОСОБА_3 припинена, внаслідок чого вона не може відповідати перед банком за порушення зобов`язання ОСОБА_5 . Разом із тим, суд не врахував цих обставин, не застосував норми чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, та дійшов помилкового висновку про обґрунтованість позову.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції

ОСОБА_3 не оскаржує рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову до ОСОБА_5 , а тому згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України в апеляційному порядку в цій частині рішення суду не переглядається.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

АТ «Райффайзен Банк Аваль» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, указуючи на його законність та обґрунтованість.

2. Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Частиною 1 статті 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши учасників судового процесу та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

5 квітня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», яке в подальшому змінило свою назву на АТ «Райффайзен Банк Аваль», і ОСОБА_5 укладено кредитний договір №014/2754/82/0832, за умовами якого позивач надав останньому кредит у розмірі 25 000 доларів США на строк до 4 квітня 2017 року під 13,75% річних.

ОСОБА_5 зобов`язався повернути кредит і сплатити проценти щомісячними платежами згідно встановленого графіка.

Виконання ОСОБА_5 грошового зобов`язання за кредитним договором забезпечено порукою ОСОБА_3 За договором поруки від 5 квітня 2007 року остання поручилася перед банком за виконання ОСОБА_5 обов`язків за кредитним договором, у тому числі щодо повернення кредиту. При цьому сторони визначили, що у випадку невиконання позичальником зобов`язання за кредитним договором боржник і поручитель несуть солідарну відповідальність перед банком.

Пунктом 4.1 договору поруки встановлено, що цей договір набирає чинності з дати його підписання сторонами (5 квітня 2007 року) і діє до повного виконання боргових зобов`язань за кредитним договором. Відповідальність поручителя припиняється лише після виконання боргових зобов`язань у повному обсязі. Також порука припиняється, якщо банк у межах трирічного строку з дня настання строку виконання боргових зобов`язань не пред`явить вимоги до поручителя (п. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України).

ОСОБА_5 не виконав грошового зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість з неповернутого кредиту у розмірі 8 649 доларів 39 центів США.

Застосовані норми права

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.

За змістом ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Із положень ч. 1 ст. 627 ЦК України слідує, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Як передбачено ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Виконання зобов`язання може забезпечуватися, в тому числі порукою (ч. 1 ст. 546 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 553, ч. 2 ст. 554 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Із положень ч. 4 ст. 559 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) слідує, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

За змістом указаних норм права при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору.

Порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора.

З аналізу ч. 4 ст. 559 ЦК України можна зробити висновок, що строк поруки відноситься до преклюзивних, це строк існування самого зобов`язання поруки, а застосоване в цій нормі поняття «строк чинності поруки» повинне розглядатися як строк, протягом якого кредитор може реалізувати свої права за порукою, як видом забезпечення зобов`язання.

Тому і право кредитора, і обов`язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

Якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобов`язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов`язку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобов`язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Оскільки відповідно до ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень ч. 4 ст. 559 ЦК України) повинні застосовуватись і до поручителя.

Таким чином, у разі неналежного виконання боржником зобов`язань за кредитним договором передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

У разі пред`явлення банком вимог до поручителя після спливу строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання в силу положень ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Разом із тим правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов`язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов`язань.

Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 27 березня 2019 року (справа № 200/15135/14-ц, провадження №14-23цс19), яка згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України має враховуватися нижчестоящими судами при застосуванні норм права.

Укладаючи договір поруки від 5 квітня 2007 року, АТ «Райффайзен Банк Аваль» і ОСОБА_3 визначили, що борговими зобов`язаннями є всі зобов`язання боржника перед банком по сплаті останньому будь-яких сум, що виникають згідно з положеннями кредитного договору, як це визначено кредитним договором, у тому числі щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за його користування, комісійної винагороди, неустойки (пені, штрафів), в розмірі, строки та у випадках, передбачених кредитним договором, а також відшкодування можливих збитків та виконання інших умов кредитного договору в повному обсязі. Під борговими зобов`язаннями слід розуміти як повну їх суму, та і будь яку їх частину.

Із умов п. 4.1 договору поруки слідує, що цей договір діє з 5 квітня 2007 року та до повного виконання боргових зобов`язань за кредитним договором. Отже, сторони не встановили строк припинення поруки в розумінні ч. 4 ст. 559 ЦК України, разом із тим, вони відійшли від загальних засад регулювання відносин із припинення поруки та визначили трирічний строк від дня настання строку виконання основного зобов`язання (замість встановленого законом шестимісячного строку), протягом якого кредитор вправі пред`явити вимоги до поручителя.

Пунктом 2.6 договору поруки врегульовано порядок подання банком вимоги до поручителя щодо погашення боргових зобов`язань. Зокрема, така вимога вважається отриманою поручителем, якщо банк надіслав її поштою за адресою поручителя, вказаною в цьому договорі, або повідомлену банку поручителем згідно застереження до цього пункту договору. Для дійсності вимоги банк не зобов`язаний надавати поручителю підтвердження невиконання боргових зобов`язань боржником.

За умовами кредитного договору ОСОБА_5 (а відтак і поручитель ОСОБА_3 ) зобов`язалися погашати заборгованість щомісячними платежами, зокрема, до 15-го числа наступного місяця, що слідує за звітним місяцем, і повернути кредит разом з нарахованими процентами до 4 квітня 2017 року (а.с. 26-27).

У свою чергу, укладений між АТ «Райффайзен Банк Аваль» і ОСОБА_3 договір поруки не визначає строк його дії, тому банк мав пред`явити вимоги до поручителя протягом трьох років з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Строк виконання ОСОБА_5 усіх боргових зобов`язань за кредитним договором сплив 4 квітня 2017 року.

10 жовтня 2017 року АТ «Райффайзен Банк Аваль» пред`явило вимоги до поручителя ОСОБА_3 шляхом направлення на її адресу, зазначену в договорі, Вимоги про виконання грошового зобов`язання за договором поруки від 6 жовтня 2017 року №114/5-104844 (а.с. 36-38).

Отже, заборгованість по платежам, строк дії по яким станом на 10 жовтня 2014 року не настав, забезпечена порукою ОСОБА_3

Оцінивши в сукупності надані докази, суд першої інстанції правомірно виходив з того, що ОСОБА_5 не виконав грошового зобов`язання за кредитним договором, а тому АТ «Райффайзен Банк Аваль» вправі вимагати від нього та поручителя ОСОБА_3 сплати неповернутого кредиту. При цьому суд стягнув з відповідачів заборгованість із неповернутого тіла кредиту, строк сплати якої настав у період з 11 січня 2015 року до 4 квітня 2017 року.

Посилання ОСОБА_3 про повне припинення її поруки за зобов`язаннями ОСОБА_5 не ґрунтуються на вимогах закону та фактичних обставинах справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують указаних висновків суду.

При цьому ухвалене судом першої інстанції рішення у справі не суперечить висновкам, які викладені в постанові Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року (справа №6-53цс14).

3. Висновки суду апеляційної інстанції

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 10 жовтня 2019 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 18 грудня 2019 року.

Судді: /підпис/ О.І. Ярмолюк

/підпис/ А.В. Купельський

/підпис/ Т.О. Янчук

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду О.І. Ярмолюк

Головуючий у першій інстанції - Вдовичинський А.В.

Доповідач - Ярмолюк О.І. Категорія 27