Справа № 2-4545/11
Провадження № 4-с/487/14/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.01.2019 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Гаврасієнко В.О., за участю секретаря судового засідання Гречаної А.Д., розглянувши скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_2,

В С Т А Н О В И В:

09.08.2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на дії державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_2 щодо винесення постанови від 21.05.2018 року про арешт коштів боржника у зведеному виконавчому провадженні №54692764.

В обґрунтування скарги заявник зазначила, що 21.05.2018 року накладено арешт на рахунки ОСОБА_1 на суму 2241464,79 грн. у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів. Заявник не згодна із сумою, яка підлягає стягненню, оскільки на користь стягувача вже сплачена певна сума заборгованості, яка не була врахована державним виконавцем при винесенні оскаржуваної постанови. Крім того, при арешті коштів боржника ОСОБА_1 як поручителя за кредитним договором від 13.08.2011 року допущено звернення стягнення на доходи боржника, які є пенсійною виплатою та заробітною платою, при цьому арештовані рахунки у повному обсязі. Також державним виконавцем виявлено наявність у заявника нерухомого майна, належного права приватної власності - будинок у с. Кудинка Хмельницької області, а тому відповідно до законодавства у такому випадку звернення стягнення на пенсію та заробітну плату не здійснюється. Посилаючись на викладене просила визнати дії державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_2 щодо винесення постанови про арешт коштів боржника від 21.05.2018 року неправомірними та зобовязати скасувати зазначену постанову.

До судового засідання заявник не зявилася, надала до суду заяву, у якій просила розглядати скаргу без її участі, вимоги, викладені у скарзі підтримала у повному обсязі.

Старший державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_2 до судового засідання не зявився, надав до суду заперечення проти скарг ОСОБА_1, у яких зазначив, що скаргу вважає необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, просив у задоволенні скарги відмовити.

Згідно ч.2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши матеріали скарги, матеріали цивільної справи № 2-4545/11 судом встановлено:

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва по справі № 2-4545/11 стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором №0 від 13.08.2007 у розмірі 2037087,00 грн. в рівних частках. Рішенням апеляційного суду Миколаївської області зазначене рішення змінено в частині стягнення з кожного з відповідачів солідарно з ТОВ «Плюс-О.Р.».

На виконанні зазначеного рішення Заводським районним судом м. Миколаєва 23.09.2014 року видано виконавчий лист по справі.

В Центральному відділі ДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області на виконанні перебуває зведене виконавче провадження №54692764 з примусового виконання виконавчого листа № 2/487/201/13 виданого Заводським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості у розмірі 2037087,54 грн.

22.06.2016 року державним виконавцем за заявою стягувача відкрито виконавче провадження №51466519.

Під час здійснення виконавчого провадження державним виконавцем вжито наступні заходи щодо виявлення належного боржникові майна.

Згідно отриманої відповіді Державної податкової служби, інформація стосовно боржника-фізичної особи щодо сум доходу, нарахованого (сплаченого) податковим агентом на користь платників податку, та сум утриманого з них податку в ДРФО відсутня.

Згідно відповіді Державної фіскальної служби України про номери рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах встановлено, що боржник має відкриті рахунки в Миколаївському РУ »ПРИВАТБАНК».

Згідно відповіді Пенсійного фонду України щодо осіб-боржників, які отримують пенсії - встановлено, що боржник перебуває на обліку в Управлінні ПФУ в Центральному районі м.Миколаєва.

Згідно відповіді Пенсійного фонду України щодо осіб - боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи - інформації не знайдено.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна встановлено, що за боржником зареєстроване домоволодіння за адресою: Хмельницька обл., Летичівський район, с.Кудинка, вул.Набережна,30.

Згідно пошуку по БД «Автомобіль» за боржником транспортні засоби не зареєстровані.

Керуючись ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем 21.05.2018 року винесено постанову про арешт коштів боржника у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження 2241464,79 грн.

Згідно статті 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про виконавче провадження», під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно п. п. 1, 2 Розділу 10 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5 у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року № 2832/5, звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, порядок здійснення відрахувань здійснюються відповідно до статей 68 - 70 Закону. При виконанні в примусовому порядку виконавчих документів про стягнення сум коштів, що перевищують п'ять мінімальних розмірів заробітної плати, виконавець у першу чергу перевіряє наявність коштів на рахунках боржника шляхом направлення відповідних запитів, а також перевіряє майновий стан боржника.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п'яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Таким чином беручи до уваги вимоги ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження» та положення Розділу 10 Інструкції з організації примусового виконання рішень, державним виконавцем порушено порядок проведення необхідних виконавчих дій, які мають передувати прийняттю рішення про винесення постанови про арешт коштів боржника.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК).

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частиною 2 ст. 451 ЦПК України визначено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

З урахуванням викладеного зазначені доводи скаржника суд приймає до уваги та вважає, що скарга підлягає задоволенню, оскільки знайшла своє підтвердження в судовому засіданні, так як державним виконавцем до винесення спірної постанови про арешт коштів не вчинялися дії стосовно перевірки майнового стану за місцем проживання заявника, не було проведено опису належного боржнику на праві власності нерухомого майна, згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна.

Відповідно до статті 451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. На підставі зазначеного, суд дійшов висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись вимогами ст.ст. 447-452 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_2 в частині винесення постанови від 21.05.2018 року про арешт коштів боржника ОСОБА_1 у зведеному виконавчому провадженні № 54692764.

Скасувати постанову старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_2 від 21.05.2018 року про арешт коштів боржника ОСОБА_1 у зведеному виконавчому провадженні № 54692764.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського Апеляційного суду або до того ж суду через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом п'ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Головуючий суддя В.О. Гаврасієнко