Головуючий у І інстанції Трусова Т.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Матвієнко Ю.О.,

суддів: Іванової І.В., Мельника Я.С.,

при секретарі: Ярмак О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу судді Дарницького районного суду м. Києва від 10 вересня 2019 року про відмову у забезпеченні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Платинум Фінанс», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Потапов Михайло Юрійович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Барладін Петро Олександрович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТОВ «Платинум Фінанс», про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Потаповим М.Ю. 15 квітня 2019 року за № 776 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Платинум Фінанс» заборгованості у розмірі 79 024 грн. 69 коп.

Разом з позовною заявою позивачка подала до суду заяву про забезпечення позову, в якій просила суд забезпечити позов шляхомзаборони приватному виконавцю виконавчого округу міста Києва Барладіну П.О. вчиняти дії по примусовому виконанню виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Потаповим М.Ю. за реєстровим № 776 від 15 квітня 2019 року до набрання законної сили рішенням суду у даній справі.

В обґрунтування заяви позивачем зазначено про те, щоміж нею та ТОВ «Платинум Фінанс» існує спір щодо визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису №776 від 15 квітня 2019 року, на підставі якого приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Барладіним П.О. за заявою ТОВ «Платинум Фінанс» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №591872222 від 22 травня 2019 року.

В подальшому, 27 травня 2019 року приватним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи ОСОБА_1 . Крім цього, 22 травня 2019 року виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди, а 05 липня 2019 року винесено постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження.

Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 10 вересня 2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою, позивачка ОСОБА_1 подала на неї апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просила ухвалу скасувати та постановити по справі нове судове рішення про задоволення її заяви про забезпечення позову.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник апеляційну скаргу підтримали та просили про її задоволення з викладених у ній підстав.

Інші учасники процесу, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, до суду не з`явились, однак їхня неявка згідно вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді доповідача,пояснення позивача та її представника, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення скарги, виходячи з наступного.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в справі.

Забезпечення позову по суті є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

У відповідності до ч.ч.1-2 ст.150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

За змістом п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З сукупного аналізу вищевказаних положень законодавства вбачається, що застосування у справі заходів забезпечення позову є виправданим, якщо з обставин справи встановлено об`єктивну можливість вчинення відповідачем дій, які можуть утруднити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволення позову.

При цьому варто враховувати, що підтвердити за допомогою реально існуючих доказів подію, яка ймовірно настане або може настати в майбутньому, фактично неможливо, а тому наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюються судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Докази мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми (ст.ст. 77-80 ЦПК України).

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 порушила перед судом питання про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Потаповим М.Ю. 15 квітня 2019 року за № 776 про стягнення з неї, ОСОБА_1 , на користь ТОВ «Платинум Фінанс» заборгованості у розмірі 79 024 грн. 69 коп. (а.с.9-10).

Також встановлено, що на підставі вказаного виконавчого напису №776 від 15 квітня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Барладіним П.О. за заявою ТОВ «Платинум Фінанс» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №591872222 від 22 травня 2019 року (а.с.16-17).

В подальшому, 27 травня 2019 року приватним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи ОСОБА_1 (а.с.30-31); 22 травня 2019 року виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди (а.с.28-29), а 05 липня 2019 року винесено постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження (а.с.32-33).

В апеляційному суді ОСОБА_1 зазначила, що на підставі вищевказаних постанов приватного виконавця з її заробітної плати щомісячно утримується відповідна частина грошових коштів, що ставить її сім`ю у вкрай скрутне матеріальне становище.

Вищенаведені обставини, на думку колегії, дають підстави для висновку про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання рішення суду в подальшому та ускладнити ефективний захист і поновлення порушених прав позивача.

Суд першої інстанції зміст позовної заяви та заяви позивача про забезпечення позову належним чином не дослідив та залишив поза увагою долучені позивачем до заяви докази вчинення приватним виконавцем виконавчих дій на підставі виконавчого напису, чинність якого оспорюється позивачем, дійшовши помилкового висновку про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову ОСОБА_1 .

Згідно ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Для того, щоб бути ефективним, засіб захисту має бути незалежним від будь-якої вжитої на розсуд державних органів дії, бути безпосередньо доступним для тих, кого він стосується, а також спроможним запобігти виникненню або продовженню стверджуваному порушенню чи надати належне відшкодування за будь-яке порушення, яке вже мало місце.

Заходи забезпечення позову в розумінні норм процесуального закону носять тимчасовий характер і покликані унеможливити настання обставин, за яких виконання ухваленого судом рішення буде утрудненим або взагалі стане неможливим.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне вжити захід забезпечення позову, передбачений п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, - зупинення стягнення на підставі виконавчого документу, який оскаржується боржником, оскільки такий спосіб забезпечення позову є найбільш ефективним засобом юридичного захисту та співмірний з позовними вимогами ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Враховуючи обставини справи в їх сукупності, беручи до уваги те, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, зважаючи на те, що вид забезпечення позову, який вважає за необхідне застосувати апеляційний суд, відповідає позовним вимогам, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, скасування ухвали про відмову у забезпеченні позову та постановлення по справі нового судового рішення про часткове задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу судді Дарницького районного суду м. Києва від 10 вересня 2019 року - скасувати та постановити по справі нове судове рішення, яким заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Зупинити стягнення, яке здійснюється на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Потаповим Михайлом Юрійовичем 15 квітня 2019 року за № 776 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Платинум Фінанс» заборгованості в розмірі 79 024 грн. 69 коп., до набрання законної сили рішенням по справі.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: