Провадження № 2/127/4294/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2019 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Короля О.П.,

секретаря Крижанівського В.В.,

розглянувши в судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Позов мотивований тим, що 07.09.2013 року між сторонами зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає на даний час з позивачем та перебуває на її утриманні.

Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 04.12.2018 року шлюб між сторонами було розірвано.

Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати разом з матір`ю.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Всупереч вимогам закону відповідач, який проживає окремо, ухиляється від обов`язку щодо утримання дитини, що стало підставою звернення позивача до суду з позовом.

Представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав у повному обсязі.

Відповідач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.

07.09.2013 року між сторонами зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає на даний час з позивачем та перебуває на її утриманні.

Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 04.12.2018 року шлюб між сторонами було розірвано.

Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати разом з матір`ю.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Всупереч вимогам закону відповідач, який проживає окремо, ухиляється від обов`язку щодо утримання дитини.

Сину, ОСОБА_3 , повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для повноцінного розвитку дитини.

Такий рівень позивач одна забезпечити не може.

Відповідач є здоровим та працездатним та має можливість сплачувати аліменти на утримання сина.

Утримання дитини, надання їй матеріальної допомоги є обов`язком батьків, встановленим положенням ст. 180 СК України, яким визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Положеннями ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

На виконання положень постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" судом при вирішенні цього позову враховано стан здоров`я відповідача, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатної дружини, батьків, повнолітніх дітей, інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Положеннями ч. 4 цієї статті передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи те, що відповідач позов визнав, визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси сторін та інших осіб, суд вважає, що позов про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2000 грн. щомісячно, підлягає задоволенню.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 141, 180, 181, 184 СК України, ст.ст. 4, 76-81, 89, 141, 206, 263-265 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ), аліменти на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2000 грн. щомісячно, які підлягають індексації, починаючи стягнення з 31.10.2019 р. і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) судовий збір у дохід держави в розмірі 768,40 грн.

Рішення суду в межах стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга на рішення суду подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного судового рішення.

Суддя