Ухвала

28 січня 2019 року

м. Київ

справа № 185/5926/16-ц

провадження № 61-1138ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Лесько А. О. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1, подану адвокатом Піддубною Ганною Володимирівною, на постанову Дніпровського апеляційного суду від 04 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Межиріч» про визнання протоколів дійсними, визнання свідоцтва про власності частково недійсним,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до сільськогосподарського виробничого кооперативу «Межиріч», в якому просив визнати рішення загальних зборів уповноважених членів КСП «Межиріч» Павлоградського району Дніпропетровської області, оформлене протоколом від 29 березня 2000 року № 3, дійсним; визнати рішення комісії з організації вирішення майнових питань від 12 липня 2001 року, оформлене протоколом № 2, в частині переведення машинного двору для задоволення кредиторської заборгованості КСП «Межиріч» замість молочно-тваринної ферми (МТФ) № 8 дійсним; визнати свідоцтво про право власності на МТФ № 8, санпропускник від 21 листопада 2001 року в частині нерухомого майна, яке було передано до пайового фонду, а саме: корівники, бази № 1, 2, 3, 4, 6, 7, 8, будівля котельні, водонапірна башта, будинок тваринника, родилка недійсним.

Заочним рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 серпня 2016 року позов задоволено.

Визнано дійсним рішення загальних зборів уповноважених членів КСП «Межиріч» Павлоградського району Дніпропетровської області, оформлене протоколом від 29 березня 2000 року № 3.

Визнано дійсним рішення комісії з організації вирішення майнових питань від 12 липня 2001 року, оформлене протоколом № 2 в частині переведення машинного двору для задоволення кредиторської заборгованості КСП «Межиріч» замість МТФ № 8, а саме: корівники, бази № 1, 2, 3, 4, 6, 7, 8, будівля котельні, водонапірна башта, будинок тваринника, родилка.

Визнано недійсним свідоцтво про право власності на молочно-товарну ферму № 8, санпропускник від 21 листопада 2001 року в частині нерухомого майна, яке було передано до пайового фонду, а саме: корівники, бази № 1, 2, 3, 4, 6, 7, 8, будівля котельні, водонапірна башта, будинок тваринника, родилка.

Вирішено питання судового збору.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 04 грудня 2018 року апеляційну скаргу сільськогосподарського виробничого кооперативу «Межиріч» задоволено.

Заочне рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 серпня 2016 року скасовано.

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

05 січня 2019 року (відповідно до відмітки на поштовому конверті) ОСОБА_1 через адвоката Піддубну Г. В. направив касаційну скаргу на зазначену постанову апеляційного суду, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувану постанову апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом спору в даній справі є визнання дійсними рішення КСП «Межиріч» та рішення комісії з організації вирішення майнових питань, затверджених відповідними протоколами, а також визнання недійсним в частині свідоцтва про право власності.

Зазначена справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Також ця справа не є справою з ціною позову, яка перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на 01 січня 2018 року становить 881 000,00 грн.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Згідно зі статтею 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об'єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

При цьому Верховним Судом також перевірено, чи мають місце обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, та зазначених обставин не встановлено.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 через адвоката Піддубну Г. В. подав касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків не встановлено, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1, поданою адвокатом Піддубною Ганною Володимирівною, на постанову Дніпровського апеляційного суду від 04 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Межиріч» про визнання протоколів дійсними, визнання свідоцтва про власності частково недійсним.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя А. О. Лесько