Справа №: 343/2391/19
Провадження №: 2/0343/870/19
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2019 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

судді - Монташевич С. М.,

з участю: секретаря судового засідання - Шикор Г. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі Долинського районного суду Івано-Франківської області цивільну справу № 343/2391/19 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину,

за участю: позивачки ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

В С Т А Н О В И В

Стислий виклад позиції сторін:

Позивачка ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення ним повноліття, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подання даної заяви і до досягнення дитиною повноліття; допустити негайне виконання рішення суду у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць та стягнути з відповідача на її користь витрати на надання правничої допомоги.

Свої вимоги мотивує тим, що 05.09.2009 вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_3 , однак сімейні стосунки у них не склалися, тому 12.06.2019 вони шлюб розірвали. Від проживання в шлюбі у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідач на даний час жодної участі у вихованні сина не бере, не піклується про здоров`я дитини, її фізичний та духовний розвиток. Син часто хворіє, у зв`язку з чим потребує додаткових матеріальних затрат. На утримання сина вона не отримує ніякої державної допомоги від органів соціального захисту населення України. Дитина повністю знаходяться на її утриманні. Однак її дохід не дає їй можливості повністю забезпечити фізичний, духовний розвиток сина, розвиток його творчих та пізнавальних здібностей, уподобань та обдарувань. Відповідач ніяких інших аліментних зобов`язань немає. На даний час він офіційно працевлаштований у ПАТ «Укрнафта ГТС Долина» ТД№1 та отримує постійний стабільний дохід - заробітну плату. Враховуючи те, що останній, як батько, зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, але добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає, вона змушена звернутись до суду з цим позовом.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, надала пояснення, аналогічні викладеному у позові, уточнила з приводу витрат на правову допомогу, які просила з відповідача не стягувати.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов не скористався, однак в судовому засіданні позов визнав та не заперечив проти його задоволення. Підтвердив, що він дійсно працює у ПАТ «Укрнафта ГТС Долина» ТД№1, назва якого в даний час дещо змінилась.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі:

ухвалою суду від 25.11.2019 відкрито провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Частиною 1 статті 206 ЦПК України встановлено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 206 ЦПК України, судом перевірено, що заява відповідача про визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб.

Враховуючи, що відповідач позов визнав, визнання ним позову не суперечить інтересам сторін, тому суд приймає визнання позову відповідачем та приходить до висновку про можливість задоволення позову.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:

сторони по справі є батьками малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 18.06.2010 Княжолуцькою сільською радою Долинського району Івано-Франківської області, актовий запис №29 (а.с.10).

Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 12.06.2019 у справі №343/744/19, шлюб між сторонами розірвано, малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишено проживати з матір`ю (а.с.12-14).

Згідно з довідкою № 2611 від 13.11.2019 про склад сім`ї та зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб та землекористування та актом обстеження матеріально-побутових умов і сімейних обставин від 13.11.2019 за №170, виданих Княжолуцькою сільською радою Долинського району Івано-Франківської області, ОСОБА_1 проживає разом з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у господарстві батьків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , умови проживання задовільні, ОСОБА_1 працює продавцем у магазині продовольчих товарів (а.с.15,16).

Таким чином, між сторонами виник спір щодо участі батька в утриманні малолітнього сина.

Оцінка суду:

вислухавши вступне слово сторін, взявши до уваги визнання позову відповідачем, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

В ч. 1 ст. 182 СК України зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Оцінюючи положення статті 180 СК України щодо обов`язку батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття в контексті згаданого законодавства, суд визнає, що забезпечення права дитини на рівень життя, необхідний для її гармонійного розвитку, є спільним обов`язком батьків, тобто матері та батька.

Суд вважає доведеними доводи позивачки про те, що малолітній син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає разом з нею. Відповідач проживає окремо, участь в утриманні сина не бере, тому вона просить стягувати з останнього аліменти, які забезпечать регулярне щомісячне утримання дитини.

Суд приходить до переконання, що з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на сина слід стягнути аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років, з часу подання позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів суд бере до уваги визнання позову відповідачем, враховує обставини, зазначені в ч. 1 ст. 182 СК України, і вважає, що аліменти у вказаному розмірі є гарантованими, справедливими, розумними та необхідними для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до вимог ст. 430 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання.

Питання судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України з врахуванням клопотання позивачки про залишення за нею понесених витрат за надання їй професійної правничої допомоги при складанні позовної заяви.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», зважаючи на те, що позивачка була звільнена від сплати судового збору при поданні даного позову до суду, судовий збір в розмірі 768,40 грн слід стягнути з відповідача на користь держави.

На підставі викладеного, ст.ст. 3, 27 Конвенції про права дитини, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 180, 181, 182, 183, 430 Сімейного кодексу України, ст. 141, 206 ЦПК України, та керуючись ст.ст. 258, 259, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину задовольнити.

Проводити стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стягнення аліментів розпочати з 21 листопада 2019 року і проводити до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Долинський районний суд Івано-Франківської області, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителька АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , житель АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Суддя Долинського районного суду С. М. Монташевич

Повне рішення суду складено 18 грудня 2019 року.