Справа №752/7796/18
Провадження № 2/752/1536/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

21.03.2019 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Колдіної О.О.

з участю секретаря - Петрова Є.В.,

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Стовбун О.Й. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання договору та зобов`язань припиненими,

Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 77, 78, 81, 259, 261, 265, 273, 354 ЦПК України, суд

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з позовом до ПАТ «Укрсоцбанк» про визнання кредитного договору № 030.29-50/190-С, укладеного між сторонами від 09.10.2006 р., та кредитного договору № 030.29-50/261-С від 08.05.2007 р. припиненими та припинити зобов`язання між сторонами договорів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 09.10.2006 р. між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 укладено Договір про надання не відновлювальної кредитної лінії № 030.29-50/190-С, відповідно до умов якого Кредитор надає Позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в сумі 277000 доларів США, зі сплатою 12,25% та наступним порядом погашення суми основної заборгованості, де погашення траншів кредиту будуть здійснюватись до 25 числа кожного місяця.

08.05.2007 р. між сторонами укладено Договір про надання не відновлювальної кредитної лінії № 030.29-50/261-С, відповідно до п.1.1 якого Кредитор надає Позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в сумі 237000 доларів США, зі сплатою 13% річних та наступним порядком погашення суми основної заборгованості, де погашення траншів кредиту будуть здійснюватись 10 числа кожного місяця, починаючи з 10.09.2007 р.

Позивач посилається на те, що Кредитор виконав свої зобов`язання в повному обсязі, однак він, як Позичальник, належним чином в зв`язку з погіршенням фінансового стану, не виконав зобов`язання за Кредитними договорами в повному обсязі.

Останній платіж за кредитним договором від 09.10.2006 р. він здійснив в листопаді 2012 р., а за кредитним договором від 08.05.2007 р. - 24.12.2012 р. . Умовами п.4.5 Кредитних договорів передбачено, що в разі невиконання (неналежного виконання) Позичальником обов`язків, визначених п.п. 3.3.7, 3.3.8 протягом більше, ніж 60 календарних днів, строк користування Кредитом вважається таким, що сплив, та Позичальник зобов`язаний протягом одного робочого дня погасити Кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції.

Зазначені умови Кредитних договорів фактично змінюють строк виконання зобов`язань у разі їх порушення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що оскільки він припинив сплачувати платежі за договором від 09.10.2006 р. в листопаді 2012 р., а за кредитним договором від 08.05.2007 р. - 24.12.2012 р., то з врахуванням положень ст. 261 ЦК України строк позовної давності за Кредитними договорами сплинув 10.02.2016 р. та 25.03.2016 р. відповідно, тобто через три роки з моменту початку його перебігу.

З огляду на викладене, позивач просить визнати зобов`язання за кредитним договором № 030.29-50/190-С від 09.10.2006 р. та кредитним договором № 030.29-50/261-С від 08.05.2007 припиненими в зв`язку із закінченням строків позовної давності.

Представник позивача в ході судового розгляду підтримав позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі та просив суд позов задовольнити, з підстав, зазначених в позовній заяві.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позову, зазначаючи на його необґрунтованість, а також посилався на те, що сплив позовної давності не є підставою для припинення зобов`язань.

Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 09.10.2006 р. між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 укладено Договір про надання не відновлювальної кредитної лінії № 030.29-50/190-С, відповідно до умов якого Кредитор надає Позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в сумі 277000 доларів США, зі сплатою 12,25% та наступним порядом погашення суми основної заборгованості, де погашення траншів кредиту будуть здійснюватись до 25 числа кожного місяця.

08.05.2007 р. між сторонами укладено Договір про надання не відновлювальної кредитної лінії № 030.29-50/261-С, відповідно до п.1.1 якого Кредитор надає Позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в сумі 237000 доларів США, зі сплатою 13% річних та наступним порядком погашення суми основної заборгованості, де погашення траншів кредиту будуть здійснюватись о 10 числа кожного місяця, починаючи з 10.09.2007 р.

Відповідно до п.4.5 Кредитних договорів, у разі невиконання (неналежного виконання) Позичальником обов`язків, визначених п.п.3.3.7, 3.3.8 Договору протягом більше, ніж 60 календарних днів, строк користування Кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, Позичальник зобов`язаний протягом одного робочого дня погасити Кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції.

У разі настання обставин, визначених п.п.3.2.3, 4.4, 4.5, 5.4 Кредитних договорів, строк користування Кредитом вважається таким, що сплив, та відповідно, Позичальник зобов`язаний погасити Кредит, сплатити проценти за фактичний час користування Кредитом та нараховані штрафні санкції.

Звертаючись до суду позивач просить визнати зобов`язання за Кредитними договорами від 09.10.2006 р. та від 08.05.2007 р. припиненими в зв`язку із закінченням строків позовної давності за вимогами щодо виконання зобов`язань за даними Кредитними договорами.

Як на підтвердження зазначених обставин, позивач посилається на довідку ПАТ «Укрсоцбанк» № 04.22-08/96-1832 від 02.03.2012 р., відповідно до якої ОСОБА_3 за Кредитним договором № 030.29-50/261-С від 08.05.2007 р. вніс останній платіж по погашенню основної суми заборгованості 24.12.2012 р., а також на довідку Банку № 04.22-08/96-1835 від 02.032012 р , відповідно до якої останній платіж в рахунок погашення тіла кредиту внесено 09.11.2012 р.

Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовується положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування позикодавцеві грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (частини перша та друга статті 598 ЦК України).

Відповідно до положень ст.599 ЦК України зобов`язання припиняєт ься виконанням, проведеним належним чином.

Спливу позовної давності як підстави для припинення зобов`язання норми глави 50 «Припинення зобов`язання» ЦК України не передбачають.

При цьому відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За правилами статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Наслідки спливу позовної давності визначаються статтею 267 ЦК України.

Згідно з приписами статті 267 ЦК України особа, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Таким чином, позовна давність пов`язується із судовим захистом суб`єктивного права особи в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Якщо упродовж установлених законом строків особа не подає до суду відповідного позову, то за загальним правилом ця особа втрачає право на позов у розумінні можливості в судовому порядку здійснити належне їй цивільне майнове право. Тобто сплив позовної давності позбавляє цивільне суб`єктивне право здатності до примусового виконання проти волі зобов`язаної особи.

У зобов`язальних відносинах (стаття 509 ЦК України) суб`єктивним правом кредитора є право одержати від боржника виконання його обов`язку з передачі майна, виконання роботи, надання послуги тощо. Зі спливом позовної давності в цих відносинах кредитор втрачає можливість у судовому порядку примусити боржника до виконання обов`язку. Так само боржник зі спливом строку позовної давності одержує вигоду - захист від можливості застосування кредитором судового примусу до виконання обов`язку.

Однак за змістом статті 267 ЦК України сплив позовної давності сам по собі не припиняє суб`єктивного права кредитора, яке полягає в можливості одержання від боржника виконання зобов`язання як у судовому порядку, так і без використання судового примусу. Зокрема, суд не має права застосовувати позовну давність інакше, як за заявою сторін, і без такої заяви може задовольнити позов за спливом строку позовної давності (частина третя статті 267 ЦК України). У разі пропущення позовної давності та наявності заяви сторони про її застосування суд може визнати причини пропущення поважними та прийняти рішення про задоволення позову (частина п`ята статті 267 ЦК України). Крім того, навіть після спливу позовної давності боржник може добровільно виконати зобов`язання і таке виконання закон визнає правомірним, здійсненим за наявності достатньої правової підстави (частина перша статті 267 ЦК України), установлюючи для особи, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, заборону вимагати повернення виконаного.

Отже, ЦК України сплив позовної давності окремою підставою для припинення зобов`язання не визнає. Виконання боржником зобов`язання після спливу позовної давності допускається та визнається таким, що має достатню правову підставу. Пропущення позовної давності також не породжує права боржника вимагати припинення зобов`язання в односторонньому порядку (частина друга статті 598 ЦК України), якщо таке його право не встановлено договором або законом окремо.

Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України у справі за № 6-786цс17.

в и р і ш и в:

у задоволенні позову ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання договору та зобов`язань припиненими відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя