Ухвала

21 січня 2019 року

м. Київ

справа № 227/2487/18

провадження № 61-505ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Лесько А. О. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1, подану адвокатом Чумак Іриною Миколаївною, на постанову Донецького апеляційного суду від 04 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2018 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до ОСОБА_1, в якому просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики в сумі 78 596,49 грн, що еквівалентно 2 667 євро за курсом Національного банку України станом на дату повернення позики - 27 травня 2017 року, 3 % річних від вказаної суми у розмірі 2 357,89 грн та відшкодування моральної шкоди в сумі 15 000,00 грн.

Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 22 серпня 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 суму боргу за договором позики на підставі розписки від 11 квітня 2008 року у розмірі 20 000,00 грн основного боргу та три відсотки річних за користування коштами у розмірі 641, 10 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судовий збір в сумі 206,41 грн.

Постановою Донецького апеляційного суду від 04 грудня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково.

Рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 22 серпня 2018 року скасовано в частині вирішення позовних вимог про стягнення боргу за договором позики та судового збору.

Позовні вимоги ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором позики від 11 квітня 2008 року в сумі 78 596,49 грн, 3 % річних від вказаної суми у розмірі 2 357,89 грн, а всього 80 954, 38 грн.

У частині відмови у задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2 023,85 грн.

27 грудня 2018 року (відповідно до відтиску поштового штемпеля на конверті) ОСОБА_1 через адвоката Чумак І.М. направила касаційну скаргу на зазначену постанову апеляційного суду, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати постанову Донецького апеляційного суду від 04 грудня 2018 року та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

Згідно зі статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 січня 2018 року визначено в розмірі 1 762,00 грн.

Ціна позову у даній справі становить 95 954,38 грн, яка станом на 01 січня 2018 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 762,00 грн Х 100=176 200,00 грн).

Отже, зазначена справа є малозначною в силу вимог закону.

Касаційна скарга містить посилання на те, що вона стосується питання, що має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики. Однак Верховним Судом перевірено, чи мають місце обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, та зазначених обставин не встановлено.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 через адвоката Чумак І. М. подала касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків не встановлено, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1, подану адвокатом Чумак Іриною Миколаївною, на постанову Донецького апеляційного суду від 04 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики та відшкодування моральної шкоди.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя А. О. Лесько