04.02.2019 Справа № 756/1393/19
Справа пр. №2-о/756/148/19
ун. №756/1393/19
У Х В А Л А

04 лютого 2019 року Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді Андрейчука Т.В.,

за участю секретаря судових засідань - Лісовенка О.О.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_2,

представник заінтересованої особи - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_2, поданою в інтересах малолітнього ОСОБА_4, заінтересована особа - ОСОБА_5, про видачу обмежувального припису, -

в с т а н о в и в:

У провадженні суду перебуває цивільна справа за заявою ОСОБА_2, поданою в інтересах малолітнього ОСОБА_4, заінтересована особа - ОСОБА_5, про видачу обмежувального припису.

У судовому засіданні 04 лютого 2019 року було з'ясовано, що указана справа не підсудна Оболонському районному суду м. Києва.

У зв'язку з тим, що справа за заявою ОСОБА_2, поданою в інтересах малолітнього ОСОБА_4, заінтересована особа - ОСОБА_5, про видачу обмежувального припису належить до територіальної юрисдикції Ірпінського міського суду Київської області, головуючим у справі суддею на обговорення учасників процесу було поставлено питання про можливість передати справу на розгляд згаданому суду.

Заявник у судовому засіданні проти передачі справи на розгляд Ірпінському міському суду Київської області заперечував.

Представник заінтересованої особи проти передачі справи на розгляд Ірпінському міському суду Київської області не заперечував, вказав, що на час звернення ОСОБА_2 до суду з заявою дитина проживала з матір'ю в м. Ірпені.

Заслухавши думку осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

01 лютого 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду в інтересах малолітнього сина ОСОБА_4 з заявою про видачу обмежувального припису.

У своїй заяві ОСОБА_2 вказував, що його малолітній син ОСОБА_4 зазнав економічного насильства, вчиненого його матір'ю ОСОБА_5

Отже, як стверджував ОСОБА_2, його син ОСОБА_4 є особою, яка постраждала від домашнього насильства у розмінні Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству".

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України батьки та інші законні представники дитини можуть звернутися до суду з заявою про видачу обмежувального припису.

Така заяваподається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі, а якщо зазначена особа перебуває у закладі, що належить до загальних чи спеціалізованих служб підтримки постраждалих осіб, - за місцезнаходженням цього закладу (ст. 350-1 ЦПК України).

У судовому засіданні з'ясовано, що особа, яка постраждала від домашнього насильства, не мешкає в Оболонському районі м. Києва. Ці обставини підтверджуються довідкою від 03 січня 2018 року №10, виданою ОСББ "Житловий комплекс "Аристократ", та

інформацією, зазначеною ОСОБА_2 у заяві про видачу обмежувального припису. Так, ОСОБА_2 вказав, що 17 січня 2019 року ОСОБА_5 забрала малолітнього ОСОБА_4 та вивезла за своїм місцем проживання.

Належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження того, що станом на 01 лютого 2019 року дитина проживає або перебуває в Оболонському районі м. Києві, ОСОБА_2 не надано.

Позаяк особа, яка постраждала від домашнього насильства, не мешкає в Оболонському районі м. Києва, відповідно до правил ст. 350-1 ЦПК України справа за заявою ОСОБА_2, поданою в інтересах малолітнього ОСОБА_4, про видачу обмежувального припису не підсудна Оболонському районному суду м. Києва.

За приписами ч. 1 ст. 378 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції.

Ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Інтерпретація суті конструкції "суд, встановлений законом" викладена Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) у рішенні у справі "Сокуренко і Стригун проти України". Так, ЄСПЛ наголосив, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Правова позиція ЄСПЛ у вказаній справі дозволяє виокремити дві умови відповідності критерію "суд, встановлений законом": організаційну (організація судової системи повинна регулюватися законами у їх буквальному значенні) та юрисдикційну (суд повинен діяти у спосіб та відповідно до повноважень, передбачених законом, у межах своєї компетенції).

З наведеного вище вбачається, що розгляд справи судом з порушенням правил територіальної юрисдикції є порушенням права особи на справедливий суд (ч. 1 ст. 6 Конвенції) та підставою для скасування ухваленого у справі рішення (ч. 1 ст. 378 ЦПК України).

За положеннями п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Зважаючи на те, що справа згідно зі ст. 350-1 ЦПК України належить до територіальної юрисдикції (підсудна) Ірпінського міського суду Київської області, її слід передати на розгляд цьому суду.

За таких обставин, керуючись ст. ст. 31, 350-1 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Передати цивільну справу за заявою ОСОБА_2, поданою в інтересах малолітнього ОСОБА_4, заінтересована особа - ОСОБА_5, про видачу обмежувального припису на розгляд Ірпінському міському суду Київської області.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Т.В. Андрейчук