Постанова

Іменем України

18 грудня 2019 року

м. Київ

справа №752/19949/16

провадження №61-2185св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С. (суддя-доповідач),

суддів: Грушицького А. І., Литвиненко І. В., Сердюка В. В., Фаловської І. М.,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням та вселення, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 30 січня 2018 року у складі судді Шевченко Т. М. та постанову Київського апеляційного суду від 15 листопада 2018 року у складі колегії суддів: Мельника Я. С., Іванової І. В., Матвієнко Ю. О.,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідачі: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

1. У листопаді 2016 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 з позовом, у якому просили: вселити їх у квартиру АДРЕСА_1 ; зобов`язати ОСОБА_3 надати їм ключі від всіх замків на вхідних дверях у спірну квартиру; зобов`язати ОСОБА_3 не чинити в подальшому їм перешкод в користуванні жилим приміщенням шляхом надання можливості щоденного безперешкодного доступу до всіх приміщень вказаної квартири; зобов`язати ОСОБА_4 не чинити в подальшому ОСОБА_1 та

ОСОБА_2 перешкод в користуванні вказаним жилим приміщенням шляхом надання можливості щоденного безперешкодного доступу до всіх приміщень вказаної квартири.

2. Позовна заява мотивована тим, що 07 лютого 1964 року ОСОБА_5 на сім`ю з чотирьох осіб видано ордер на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 59,9 кв. м, житловою площею 43,5 кв. м. На даний час у даній квартирі зареєстровано 5 осіб: ОСОБА_3 , який є власником особового рахунку, ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

3. Внаслідок конфлікту з приводу користування спірною квартирою позивачі позбавлені можливості користуватися житловим приміщенням та проживати в ньому. Відповідачі перешкоджають у доступі до квартири.

4. Позивачі вимушені постійно відновлювати свої права на житло у судовому порядку, вселятися у спірну квартиру за допомогою органів державної виконавчої служби.

5. У черговий раз позивачі були вселені в спірну квартиру 26 травня 2016 року на підставі рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 05 серпня 2014 року, про що державним виконавцем був складений відповідний акт.

6. Після проведення виконавчих дій, відповідачі свідомо порушуючи рішення суду, створюють позивачам перешкоди у проживанні і користуванні квартирою. На вхідних дверях до квартири змінили замок, ключі від якого не надали, до квартири не допускають, двері не відчиняють, уникають будь-якого спілкування.

7. Вирішувати у добровільному порядку питання спільного користування спірною квартирою відповідачі не бажають, ігнорують численні звернення позивачів, доступу до квартири не надають, а звернення до поліції результатів не дали.

8. Позивачі вказували, що ніколи не втрачали інтересу до спірної квартири, вживали заходів для відновлення доступу до житла в позасудовому порядку, сплачують квартплату та плату за комунальні послуги у розмірі 40% від загальної суми, нарахованої експлуатуючою організацією. Іншого, постійного місця проживання позивачі не мають і не мали, вимушені проживати у родичів та знайомих.

Короткий зміст судових рішень суду першої інстанції

9. Заочним рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 30 січня 2018 року позов задоволено.

10. Вселено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у квартиру АДРЕСА_1 , зобов`язано ОСОБА_7 надати позивачам ключі від замків на вхідних дверях квартири та зобов`язано відповідачів не чинити позивачам перешкоди у користуванні цією квартирою. Вирішено питання про судові витрати.

11. Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що обставини фактичних відносин сторін, вчинення відповідачами перешкод у користуванні та проживанні у спірній квартирі позивачів встановлені рішеннями Голосіївського районного суду м. Києва від 24 липня 2012 року у справі

№2-1439/12 та ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 23 грудня 2013 року у справі №4с/752/132/13, рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 05 серпня 2014 року, ухвалою апеляційного суду м. Києва

від 10 грудня 2014 року у справі № 752/11660/14-ц.

12. Позивачі мають право на користування спірною квартирою, а відповідачі чинять їм у цьому перешкоди, у зв`язку з чим права позивачів підлягають судовому захисту шляхом їх вселення у спірну квартиру.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

13. Постановою Київського апеляційного суду від 15 листопада 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення. Заочне рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 30 січня 2018 року - без змін.

14. Постанова апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що між сторонами існує конфлікт щодо користування спірною квартирою і позивачі неодноразово змушені були звертатися до правохоронних органів та органів місцевого самоврядування за захистом своїх прав щодо усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням, оскільки відповідачами було змінено замок на вхідних дверях вказаної квартири, проте ключі ОСОБА_1 надано не було, у зв`язку із чим остання була позбавлена можливості зайти в спірну квартиру та відповідно користуватися нею. Вказане свідчить про те, що відповідачі чинять перешкоди позивачам у користуванні квартирою.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

15. У касаційній скарзі, поданій у січні 2019 року, ОСОБА_3 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

16. Касаційна скарга мотивована тим, що позивачами не надано належних і допустимих доказів на підтвердження своїх вимог. При вирішенні даного спору і ухваленні рішень суди не перевірили і не дослідили належним чином усіх обставин справи та не врахували, що відповідачі не чинять жодних перешкод у користуванні позивачами спірної квартири, а останнім не подано доказів на підтвердження таких обставин.

17. Судами не враховано, що позивачі мають у користуванні інше житло, а їх реєстрація у спірній квартирі носить формальний характер.

18. Крім того, заявник посилається на порушення судом першої інстанції статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки судом ухвалено заочне рішення за відсутності відповідачів і належного їх повідомлення про день, час та місце розгляду справи. В порушення встановленого процесуальним законом порядку судом прийнято подані позивачами докази, на підставі яких ухвалено незаконне рішення.

19. У листопаді 2018 року відповідачем був поданий відвід колегії суддів апеляційного суду, яке не було розглянуто судом.

20. Суди дійшли безпідставних висновків про порушення прав позивачів, оскільки не врахували принципу пропорційності втручання у права відповідачів, з урахуванням того, що спірна квартира не була постійним місцем проживання позивачів тривалий час, а отже були відсутні правові підстави для задоволення позову і їх вселення.

Доводи інших учасників справи

21. У відзиві на касаційну скаргу, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заперечують проти доводів ОСОБА_3 та просять залишити ухвалені у справі рішення без змін, посилаючись на їх законність і обґрунтованість.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

22. Ухвалою Верховного Суду від 04 лютого 2019 року відкрито касаційне провадження у справі, справу витребувано з суду першої інстанції.

23. Ухвалою Верховного Суду від 12 грудня 2019 року справу призначено до розгляду в складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

24. Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

25. Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

26. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

27. Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

28. На підставі рішення виконавчого комітету Московської районної ради народних депутатів у м. Києві від 24 грудня 1963 року ОСОБА_5 (батьку ОСОБА_3 та ОСОБА_1 ) видано ордер на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 59,9 кв.м, житловою площею 43,5 кв. м, на сім`ю з 4 осіб (дружина ОСОБА_8 , син - ОСОБА_3 та дочка - ОСОБА_1 ).

29. Згідно довідки форми № 3, виданої 23 листопада 2016 року КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва», у спірній квартирі зареєстровані: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Квартира не приватизована.

30. Між сторонами триває конфлікт з приводу права користування вказаною квартирою.

31. У судовому порядку неодноразово встановлювались факти, що відповідачі ( ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ) вчиняють дії, направлені на унеможливлення проживання в квартирі позивачів.

32. 26 травня 2016 року на виконання рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 05 серпня 2014 року, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 10 грудня 2014 року, у справі № 752/11660/14-ц, відбулося чергове примусове вселення позивачів у спірну квартиру. Вказаним рішенням суду зобов`язано відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не чинити позивачам перешкод в користуванні спірною квартирою і надати ключі від вхідних дверей.

33. Також позивачі зверталися до ВДВС Голосіївського району м. Києва із заявою про відновлення виконавчого провадження і проведення повторних виконавчих дій по примусовому вселенню.

34. 26 травня 2016 року позивачі повторно були вселені у спірну квартиру, про що складено відповідний акт, а виконавче провадження було закінчене шляхом винесення постанови державним виконавцем.

35. Обставини вчинення відповідачами перешкод у користуванні та проживанні у спірній квартирі позивачів встановлені рішеннями Голосіївського районного суду м. Києва від 24 липня 2012 року у справі

№2-1439/12 та ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 23 грудня 2013 року у справі №4с/752/132/13, рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 05 серпня 2014 року, ухвалою апеляційного суду м. Києва

від 10 грудня 2014 року у справі № 752/11660/14-ц.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

36. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду вирішення справи.

37. Відповідно до вимог частин першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

38. Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

39. Предметом спору у справі, яка переглядається, є усунення позивачам перешкод з боку відповідачів в користуванні жилим приміщенням

квартири

АДРЕСА_1 та вселення у дану квартиру.

40. Відповідно до статті 47 Конституції Україникожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.

41. Статтею 9 ЖК УРСР встановлено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням, інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

42. Відповідно до частини першої статті 61 ЖК УРСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму житлового приміщення.

43. Положеннями статті 64 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї.

44. Частиною другою статті 65 ЖК УРСР визначено, що особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування цими приміщенням.

45. У члена сім`ї наймача, включеного до ордера на заселення жилого приміщення, право користування останнім виникає у зв`язку із включенням до ордера.

46. Апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції про доведеність позивачами порушення їх прав, які підлягають захисту шляхом усунення перешкод у користуванні квартирою, шляхом їх вселення, оскільки

ОСОБА_1 була включена до ордера на заселення жилого приміщення спірної квартири, як член сім`ї наймача (її батька - ОСОБА_5 ), та її син ОСОБА_2 , зареєстрований у спірній квартирі з дати народження -

з 02 червня 1986 року, тобто як члени сім`ї, мають право користування спірною квартирою нарівні з іншими наймачами, з поважних причин у ній не проживають, а відповідач ОСОБА_3 (зареєстрований у квартирі

з 19 серпня 1995 року) та його дочка ОСОБА_4 (зареєстрована у квартирі 07 червня 1999 року) чинять їм перешкоди у користуванні цим житлом та вселенні до квартири.

47. Частиною першої статті 411 ЦПК України визначено, що судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду (пункт 1).

48. Протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 03 жовтня 2018 у справі №752/19949/16 визначено колегію суддів Київського апеляційного суду у складі: головуючий суддя Мельника Я. С., судді: Іванової І. В., Матвієнко Ю. О. Ухвалою від 20 жовтня 2018 року даним складом суду справа прийнята до провадження з призначенням судового засідання на 15 листопада 2018 року о 11:45 год.

49. 14 листопада 2018 року, тобто за день до розгляду справи апеляційним судом, ОСОБА_3 подав заяви про відвід колегії суддів у складі:

Мельника Я. С., Іванової І. В., Матвієнко Ю. О.

50. Заявлений відвід не було вирішено.

51. Відмітка судді-доповідача про те, що заяви про відвід колегії суддів отримано після розгляду справи не може свідчити, що суд мав право розглядати справу по суті без вирішення питання про відвід колегії суддів, оскільки такі заяви надійшли до суду 14 листопада 2018 року, розгляд справи було призначено на 15 листопада 2018 року, а у силу положень частини сьомої статті 40 ЦПК України питання відводу має бути розглянуто не пізніше двох днів із дня надходження заяви про відвід.

52. Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.

53. Вказане свідчить про розгляд указаної справи в апеляційному суді неповноважним складом суду, що є порушенням норм процесуального права та є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду апеляційної інстанції.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

54. Згідно з пунктом 1 частиною першою статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду.

55. Частиною четвертою статті 411 ЦПК України встановлено, що справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

56. За таких обставин, ураховуючи вимоги пункту 1 частини першої статті 411 ЦПК України, колегія суддів суду касаційної інстанції дійшла висновку про наявність підстав для обов`язкового скасування постанови апеляційного суду, оскільки справу розглянуто неповноважним складом суду, з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

1. Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

2. Постанову Київського апеляційного суду від 15 листопада 2018 року скасувати.

3. Справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко

В. В. Сердюк

І. М. Фаловська