Справа № 242/588/17
Провадження № 2/242/335/18
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

02 травня 2018 року Селидівський міський суд Донецької області в складі головуючого судді: Капітонова В.І., при секретарі Нарижній О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Селидове цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В с т а н о в и в :

Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування позову зазначив, що 10.09.2012 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, на підставі якого позивач надав відповідачу кредит, у вигляді встановленого кредитного ліміту 15 000 грн. 00 коп. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 26,40 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, а відповідач зобов'язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом, проте, умови Кредитного договору відповідачем належним чином не виконуються. Так, станом на 05.12.2016 року заборгованість за кредитним договором становить 34 768 грн. 52 коп., з яких: 16 017 грн. 23 коп. - заборгованість за кредитом; 16 619 грн. 46 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина); 1631 грн. 83 коп. - штраф (процентна складова). З наведених підстав, позивач просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 34 768 грн. 52 коп., а також понесені судові витрати по оплаті судового збору.

Представник позивача належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій підтримав позов, не заперечував проти винесення по справі заочного рішення та просить суд слухати справу за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 належним чином повідомлена про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не з'явилася. Надала суду письмові заперечення на позовну заяву, в яких зазначила, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, що саме надані позивачем умови та тарифи є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці умови та тарифи вона мала на увазі підписуючи договір. Крім того, зазначила, що позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості поза межами строку позовної давності. Просить відмовити в задоволені позову у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 628, ст. 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені між ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст. 526 ЦК України, сторони мають виконувати зобов'язання належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Розглядаючи справу, суд встановив, що відповідно до договору № SAMDN9251 від 10.09.2012 року про відкриття картрахунку і обслуговування платіжної картки укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк», відповідач отримала кредит, у вигляді встановленого кредитного ліміту 15 000 грн. 00 коп. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 26,40 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідно до договору № SAMDN9251 від 10.09.2012 року, який підписаний позичальником та банком, ОСОБА_1 ознайомилася і згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. Своїм підписом вона підтверджує факт надання їй повної інформації про умови кредитування в ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с. 14).

Судом встановлено, що датою відкриття рахунку і видачі картки є 10.09.2012 року.

Таким чином, суд приходить до висновку, що кредитний договір між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено і між сторонами існують договірні зобов'язання.

Відповідно до п. 2.1.1.2.1 Умов та Правил надання банківських послуг, для надання послуг Банк видає Клієнту картку, її вид визначений в пам'ятці клієнта, довідці про умови кредитування та заяві, підписанням якого клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладання договору є дата отримання карти, що вказана в заяві.

Враховуючи, що датою отримання кредитної картки ОСОБА_1 і датою відкриття рахунку є 10.09.2012 року, на підставі Умов та Правил надання банківських послуг датою укладання кредитного договору з ОСОБА_1 є саме 10 вересня 2012 року.

Відповідно до п.п. 2.1.1.2.3. «Умови обслуговування» Умов і Правил надання банківських послуг після отримання Банком від ОСОБА_1 необхідних документів, а також заяви, проводить перевірку наданих документів і приймає рішення про можливість видачі кредиту на платіжну картку. Клієнт дає згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і клієнт дає право Банку у будь-який час змінити (зменшити, збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Держателя щодо прийняття будь якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком. Порядок здійснення платіжних операцій з використанням платіжних карток, а також порядок отримання Кредиту регулюється діючим законодавством України,… даним Договором, Умовами і правилами надання банківських послуг і Тарифами банку. Пам'ятка клієнта оформлюється і є невід'ємною частиною договору тільки у випадку оформлення і видачі платіжної картки по кредитній схемі.

Відповідно до п.п. 2.1.1.2.11. та п.п. 2.1.1.2.12. Умов, строк дії картки вказаний на лицевій стороні Картки (місяць та рік). Картка дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця. За закінченням строку дії відповідна Картка продовжується Банком на новий строк (шляхом надання Банком клієнту нової картки з новим строком дії) якщо раніше (до початку місяці закінчення строку дії) не надійшла письмова заява Держателя про закриття Картрахунку а також за умови наявності грошових коштів на Картрахунку (в останній день місяця закінчення строку дії) і при дотриманні інших умов продовження, передбачених Договором.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не зверталася до Банку з заявою про закриття картрахунку і відмову від кредитної картки.

В наданих суду запереченнях відповідач ОСОБА_1 факт отримання картки та користування кредитними коштами не заперечує.

В силу ст.ст. 526, 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодовець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом, зокрема: сплата неустойки.

Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки.

У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідач ОСОБА_1 не виконала належним чином зобов'язань щодо повернення кредитних коштів, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитним договором, яка згідно розрахунку позивача станом на 05.12.2016 року становить 34 768 грн. 52 коп., з яких: 16 017 грн. 23 коп. - заборгованість за кредитом; 16 619 грн. 46 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина); 1631 грн. 83 коп. - штраф (процентна складова).

Оскільки відповідач ОСОБА_1 не виконувала належним чином умови договору від 10.09.2012 року в частині своєчасної сплати кредитних коштів, суд дійшов висновку про те, що відповідач дійсно має заборгованість за тілом кредиту в розмірі 16 017 грн. 23 коп., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Щодо позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 процентів за користування кредитом суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до ч. 1ст. 651 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частинами 1, 3 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Водночас, у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором (ч.4 ст.1056-1 ЦК України).

Незважаючи на надання кредитору та позичальнику права самостійно визначати спосіб та порядок збільшення кредитором змінюваної процентної ставки у кредитному договорі, певні гарантії, передбачені Законом, ЦК України, повинні бути дотримані.

Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка.

У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

Індекс, що використовується у формулі визначення змінюваної процентної ставки, повинен відповідати вимогам, встановленим ч. 5 ст. 1056-1 ЦК України.

У разі застосування змінюваної процентної ставки у кредитному договорі повинен визначатися максимальний розмір збільшення процентної ставки (ч. 6 ст. 1056-1 ЦК України.

У п. 28 Постанови від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних відносин» Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надав роз'яснення про те, що при підвищенні процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (лише повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

Згідно п. 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість зміни Тарифів та інших невід'ємних частин Договору.

Суд звертає увагу, що відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг, що затверджені наказом від 06.03.2010 року №СП-2010-256 банк має право провадити зміну тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків, але при цьому банк повинен до введення змін проінформувати клієнта про зміну таких тарифів.

Відповідно до пункту 2.1.1.3.7 вказаних Умов та Правил Банк зобов'язаний не рідше одного разу на місяць способом, вказаним в заяві надавати отримувачу виписки про стан картрахунку та про проведені за останній місяць операцій по Картрахункам шляхом використання функцій СМС повідомлень через комплекс INTERNET-banking (ПРИВАТ 24).

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем не наданого жодного належного та допустимого доказу, вважати, що між сторонами укладено кредитний договір із встановленням змінюваної процентної ставки.

Оцінюючи порядок збільшення фіксованої процентної ставки, суд зазначає, що у абзаці 3 п.28 Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при вирішенні питання щодо правомірності підвищення банком чи іншою фінансовою установою процентної ставки суди також повинні розрізняти умови кредитного договору, які встановлюють односторонню зміну умов договору, від умов договору, що встановлюють погоджену сторонами процедуру зміни договору шляхом прийняття позичальником пропозиції кредитора про зміну умов договору відповідно до вимог статей або в порядку, визначеному частиною шостою статті 1056-1 ЦК України. Наприклад, не є односторонньою зміною умов договору та не суперечить статті 1056-1 ЦК України зміна розміру фіксованої процентної ставки залежно від зміни обставин кредитного ризику (не укладення договору страхування, припинення договору застави/іпотеки тощо), якщо в кредитному договорі визначено обставини, за якими застосовується інша фіксована процентна ставка, та її розмір.

В укладеному між сторонами кредитному договорі не визначено обставини, за якими застосовується інша фіксована процентна ставка, та її розмір.

Таким чином, суд приходить до висновку, що збільшення фіксованої процентної ставки здійснено кредитором в односторонньому порядку.

В зв'язку з чим, суд також не бере до уваги в якості допустимого доказу на підтвердження дотримання процедури узгодження із ОСОБА_1 зміни процентної ставки за договором роздруківки смс-повідомлень з програмного комплексу банку, наявні в матеріалах справи.

Суд приймає до уваги та вважає таким, що проведений вірно, представлений представником позивача розрахунок заборгованості за договором від 05.12.2016 року до 03 березня 2015 року, а саме до зміни банком в односторонньому порядку процентної ставки в бік її збільшення.

При визначенні розміру заборгованості відповідача за процентами за користування кредитом з 03 березня 2015 року по 05 грудня 2016 року суд виходить з погодженої сторонами процентної ставки по кредиту 2,2 % на місяць (26,40 % на рік) на залишок заборгованості.

Отже розмір заборгованості за процентами за користування кредитом за період з 03 березня 2015 року по 05 грудня 2016 року становить :

643 дні х 26,40 % : 360 днів х 16 017 гривень 23 копійок : 100% = 7 552 грн. 66 коп.

Стягненню з відповідача підлягають проценти за користування кредитом нараховані за ставкою 26,40 % річних станом на 03 березня 2015 року в розмірі 2 474 гривні 10 копійок і проценти за користування кредитом за період часу з 03 березня 2015 року по 05 грудня 2016 року в розмірі 7 552 гривні 66 копійок, а загальна сума заборгованості за процентами з урахуванням вищевикладеного становить 10 026 гривень 76 копійок (2 474 грн. 10 коп. + 7 552 грн. 66 коп.).

Щодо застосування наслідків спливу позовної давності суд дійшов до наступних висновків.

Частиною 1ст. 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

Згідно ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Судом встановлено, що 25.08.2016 року, 25.09.2016 року, 25.10.2016 року, 25.11.2016 року та 25.12.2016 року відповідач в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором здійснювала платежі, тобто, вчинила дії про визнання нею свого боргу внаслідок чого перебіг позовної давності перервався з огляду на що у суду відсутні підстави для застосування наслідків спливу позовної давності, оскільки позивач звернувся до суду з позовною заявою 16.02.2017 року.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача фіксованої частини штрафу в розмірі 500 грн. 00 копійок та процентної складової штрафу в розмірі 1631 грн. 83 коп., суд встановив наступне.

14 жовтня 2014 року набрав чинності Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», відповідно до ст. 2 якого забороняється на час проведення антитерористичної операції нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Пунктом 5 ст. 11 Прикінцевих та перехідних положень вищезазначеного Закону передбачено, що Кабінет Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону зобов'язаний, зокрема: затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 року № 405/2014, у період із 14 квітня 2014 року до її закінчення.

На виконання цього Закону 30.10.2014 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження № 1053-р, яким було затверджено Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно з п. 1 ч. 1 цього Розпорядження м. Донецьк, де зареєстрована відповідач, входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операція.

Проте, 05.11.2014 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження № 1079-р про зупинення дії Розпорядження від 30.10.2014 року № 1053-р, яке в подальшому постановою окружного адміністративного суду м. Києва від 09.02.2015 року було визнано нечинним (справа № 826/18330/14).

Згідно ст. 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» район проведення антитерористичної операції це визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція.

За наказом керівника Антитерористичного центру при СБУ від 07.10.2014 року № 33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» районами проведення АТО визначені всі населені пункти Донецької та Луганської області (без виключень).

Розпорядженням КМУ від 02.12.2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визначення такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, і до цього переліку включено Донецьк Донецької області.

Судовим розглядом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується копією паспорта відповідача серія НОМЕР_2, виданого 10.06.2010 року Ворошиловським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області, тому в даному випадку слід застосувати положення Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

З розрахунку, наданого позивачем, вбачається, що станом на 05.12.2016 року існує заборгованість відповідача за кредитом, яка складається з основного боргу, процентів, пені та штрафів у відповідному розмірі.

При цьому, з розрахунку штрафів в розмірі 500 грн. 00 коп. та 1631 грн. 83 коп., вбачається, що вони нараховані станом на 05 грудня 2016 року, тобто у період дії Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

На підставі викладеного, враховуючи, що ОСОБА_1 не виконала належним чином зобов'язань, передбачених кредитним договором № SAMDN9251 від 10.09.2012 року, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість, що утворилась станом на 05.12.2016 року в загальному розмірі 26 043 грн. 99 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом в розмірі 16 017 грн. 23 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 10 026 грн. 76 коп., задовольнивши вимоги позивача саме в цій частині.

В силу вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача має бути стягнуто витрати, пов'язані із сплатою судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Судом встановлено, що при звернені до суду позивач сплатив судовий збір в сумі 1600 грн. 00 коп.. та враховуючи, що суд задовольнив позовні вимоги частково, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно задоволеної частини позовних вимог, а саме: судовий збір у сумі 1198 грн. 56 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 526, 530, 536, 610, 1054 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76, 81, 141, 258, 259, 265, 268 ЦПК України, суд,-

В и р і ш и в:

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» » (місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. № 50, ) до ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. № 50, ) суму заборгованості за кредитним договором № SAMDN9251 від 10.09.2012 року у розмірі 26 043 (двадцять шість тисяч сорок три) грн. 99 коп. з яких: заборгованість за кредитом складає 16 017 (шістнадцять тисяч сімнадцять) грн. 23 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом складає 10 026 (десять тисяч двадцять шість) грн. 76 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. № 50, ) судовий збір у розмірі 1198 (тисяча сто дев'яносто ) грн. 56 коп.

В решті позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Донецької області через Селидівський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а після початку її функціонування, безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.І. Капітонов