У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2018 року Словянський міськрайоний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Сидоренко І.О.

при секретарі Рудь Т.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі № 11 Словянського міськрайонного суду Донецької області заяву ОСОБА_1, заінтересовані особи: Словянський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, Державна прикордонна служба України, Державна міграційна служба України про скасування тимчасових обмежень, -

В С Т А Н О В И В:

16.04.2018 року до Словянського міськрайооного суду Донецької області звернувся ОСОБА_1 з заявою про скасування тимчасових обмежень, посилаючись на те, що 27.02.2018 року він намагався перетнути кордон України у пункті перетину «Просяне» Луганської області, у чому відділом прикордонної служби йому було відмовлено та надано рішення про відмову в перетинанні державного кордону України, з якого слідувало, що йому тимчасово обмежено виїзд з території України згідно ухвали Словянського міськрайонного суду від 09.06.2010 року по справі № 6-92/10, якою було задоволено подання державного виконавця ВДВС Словянського міськрайонного управління юстиції та зобовязано управління у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Словянського МВ УМВС України в Донецькій області відмовити заявнику у видачі закордонного паспорту, а адміністрації Державної прикордонної служби України тимчасово обмежити заявнику у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобовязань по виконавчим листам № 1-670 та № 2-260, які знаходяться на виконанні у ВДВС Словянського міськрайонного управління юстиції.

У ВДВС Словянського міськрайонного управління юстиції дійсно знаходилися виконавчі провадження відкриті на підставі виконавчого листа № 1-670, видані 28.03.2008 року Словянським міськрайонним судом про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 5664,81 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 500,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, 1600,00 грн. в рахунок відшкодування судових витрат, а всього 12264,81 грн., що були стягнуті з заявника на підставі вироку Словянського міськрайонного суду від 03.12.2007 року за ч. 1 ст. 122 КК України, а також виконавчого листа № 2-260, виданого 23.04.2009 року Апеляційним судом Донецької області про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 7221,55 грн. на підставі рішення Апеляційного суду Донецької області від 23.04.2009 року, яким було змінено рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 12.01.2009 року.

При цьому постановами про закінчення виконавчого провадження від 23.02.2016 року, прийнятими заступником начальника ВДВС Словянського міськрайонного управління юстиції, були закінчені виконавчі провадження з примусового виконання виконавчих листів про стягнення з заявника на користь ОСОБА_2 7221,55 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 12264,81 грн. в рахунок відшкодування матеріальної та моральної шкоди, а також судових витрат.

Листом від 26.03.2018 року Державна прикордонна служба України відмовила у вилученні відомостей стосовно заявника про заборону перетинання державного кордону на підставі постанов про закінчення виконавчого провадження від 23.02.2016 року, оскільки згідно ухвали суду від 09.06.2010 року заявника було обмежено у праві виїзду за кордон за виконавчими документами № 1-670 виданого 28.03.2008 року та виконавчого листа № 2-260 виданого 23.04.2009 року, а у постановах про закінчення виконавчого провадження були посилання на виконавчі листи № 6/0544/254 від 10.09.2012 та № 6/0544/253 від 10.09.2012 року.

Заявнику невідомо з яких підстав державним виконавцем при прийнятті постанов про закриття виконавчих проваджень у постановах були зазначені інші номери виконавчих листів, однак 22.02.2016 року ним були відшкодовані ОСОБА_2 у повному обсязі 7221,55 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, що були стягнуті з нього на її користь на підставі рішення Апеляційного суду Донецької області від 23.04.2009 року та 12264,81 грн. в рахунок відшкодування матеріальної та моральної шкоди, а також судових витрат, що були стягнуті з нього на підставі вироку Словянського міськрайонного суду від 03.12.2007 року.

Дані грошові суми були саме тими його борговими зобовязаннями перед ОСОБА_2, на підставі яких йому було тимчасово відмовлено у видачі закордонного паспорту та тимчасово обмежено у праві виїзду за кордон.

У звязку з тим, що судові рішення якими з заявника були стягнуті грошові кошти на користь ОСОБА_2 в сумі 12264,81 грн. та 7221,55 грн. ним виконані, то відпали підстави для продовження встановлених відносно нього тимчасових обмежень щодо відмови у видачі закордонного паспорту та обмеження у праві виїзду за межі України.

Тому просить суд, скасувати встановлені йому ухвалою Словянського міськрайонного суду Донецької області від 09 червня 2010 року № 6-92/10 тимчасові обмеження щодо відмови у видачі закордонного паспорту та права на виїзд за межі України до виконання зобовязань по виконавчому листу № 1-670 виданому 28.03.2008 року Словянським міськрайонним судом Донецької області про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 12264,81 грн., та виконавчого листа № 2-260 виданого 23.04.2009 року Апеляційним судом Донецької області про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 7221,55 грн.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, але надав до суду заяву з проханням справу розглядати без його участі, просив заяву задовольнити.

Представник Словянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, але надав до суду заяву з проханням справу розглядати без його участі, зазначивши, що виконавчих документів про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в Словянському МРВДВС ГТУЮ у Донецькій області на виконанні не перебуває.

Представники Державної прикордонної служби України та Державної міграційної служби України в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причину своєї неявки суду не повідомили.

Суд, дослідивши подані заявником документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду заяви, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Як встановлено у судовому засіданні та підтверджено матеріалами справи, ухвалою Словянського міськрайонного суду від 09.06.2010 року по справі № 6-92/10 було задоволено подання державного виконавця ВДВС Словянського міськрайонного управління юстиції та зобовязано управління у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Словянського МВ УМВС України в Донецькій області відмовити ОСОБА_1 у видачі закордонного паспорту, а адміністрації Державної прикордонної служби України тимчасово обмежити ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобовязань по виконавчим листам № 1-670 та № 2-260, які знаходяться на виконанні у ВДВС Словянського міськрайонного управління юстиції.

Постановами про закінчення виконавчого провадження від 23.02.2016 року, прийнятими заступником начальника ВДВС Словянського міськрайонного управління юстиції, були закінчені виконавчі провадження з примусового виконання виконавчих листів про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 7221,55 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 12264,81 грн. в рахунок відшкодування матеріальної та моральної шкоди, а також судових витрат.

При перетині кордону України у пункті перетину «Просяне» Луганської області ОСОБА_1 відділом прикордонної служби було відмовлено у перетині державного кордону України та надано рішення про відмову в перетинанні державного кордону України, з якого слідувало, що ОСОБА_1 тимчасово обмежено виїзд з території України згідно ухвали Словянського міськрайонного суду Донецької області.

Листом від 26.03.2018 року Державна прикордонна служба України відмовила у вилученні відомостей стосовно ОСОБА_1 про заборону перетинання державного кордону на підставі постанов про закінчення виконавчого провадження від 23.02.2016 року, оскільки згідно ухвали суду від 09.06.2010 року ОСОБА_1 було обмежено у праві виїзду за кордон за виконавчими документами № 1-670 виданого 28.03.2008 року та виконавчого листа № 2-260 виданого 23.04.2009 року, а у постановах про закінчення виконавчого провадження були посилання на виконавчі листи № 6/0544/254 від 10.09.2012 та № 6/0544/253 від 10.09.2012 року.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до з ч. ст. 441 ЦПК України, суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Згідно з ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду громадян України за кордон є ухилення громадянина від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням - до виконання зобовязань.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про Державну прикордонну службу України», на Державну прикордонну службу України відповідно до визначених законом завдань покладаються: запобігання та недопущення перетинання державного кордону України особами, яким згідно із законодавством не дозволяється в'їзд в Україну або яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України, у тому числі згідно з дорученнями правоохоронних органів, постановами державного виконавця; розшук у пунктах пропуску через державний кордон та у контрольних пунктах вїзду - виїзду осіб, які переховуються від органів досудового розслідування та суду, ухиляються від відбуття кримінальних покарань; виконання в установленому порядку інших доручень правоохоронних органів.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачає, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст. 313 ЦК України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Це право віднесено у ЦК України до особистих немайнових прав фізичної особи, а саме - до особистих немайнових прав, що забезпечують природне існування фізичної особи. Відповідно до ч. 3 ст. 269 ЦК України особисті немайнові права тісно пов'язані з фізичною особою. Фізична особа не може відмовитись від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав.

Таким чином, оскільки виконавчі провадження з примусового стягнення ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 5664,81 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 500,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, 1600,00 грн. в рахунок відшкодування судових витрат, а всього 12264,81 грн., а також 7221,55 грн. рахунок відшкодування матеріальної шкоди були закінчені, інших виконавчих документів про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в Словянському МРВДВС ГТУЮ у Донецькій області на виконанні не перебуває, суд приходить до висновку, що відпали підстави для продовження встановлених відносно ОСОБА_1 тимчасових обмежень щодо відмови у видачі закордонного паспорту та обмеження у праві виїзду за межі України.

Керуючись ст. 33 Конституції України, Законом України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», Законом України «Про Державну прикордонну службу України», ст.ст. 269, 313 ЦК України, ст.ст. 353, 441 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1, заінтересовані особи: Словянський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, Державна прикордонна служба України, Державна міграційна служба України про скасування тимчасових обмежень задовольнити.

Скасувати встановлені ухвалою Словянського міськрайонного суду Донецької області від 09 червня 2010 року № 6-92/10 тимчасові обмеження щодо відмови у видачі закордонного паспорту та права на виїзд за межі України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, до виконання зобовязань по виконавчому листу № 1-670, виданому 28.03.2008 року Словянським міськрайонним судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 12264,81 грн., та виконавчого листа № 2-260, виданого 23.04.2009 року Апеляційним судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 7221,55 грн.

Копію ухвали направити до Державної прикордонної служби України та Державної міграційної служби України для виконання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Словянського

міськрайонного суду ОСОБА_4