Номер провадження: 22-ц/785/891/18
Головуючий у першій інстанції Середа І.В.
Доповідач Дрішлюк А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді - Дрішлюка А.І., суддів Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М.,

при секретарі судового засідання Фабіжевської Т.С.,

розглянувши апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 27 листопада 2017 року про відмову в забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні спадковим майном, -

ВСТАНОВИЛА:

09 листопада 2017 року ОСОБА_2 в своїх інтересах та від імені своєї доньки - ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні спадковим майном, третя особа ОСОБА_6 (а.в.м. 1-3).

04 грудня 2017 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про забезпечення вказаного позову шляхом заборони відповідачу припиняти постачання електричної енергії на другому поверсі житлового будинку АДРЕСА_1 (а.в.м. 10-17).

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 05 грудня 2017 року в задоволенні поданої заяви було відмовлено (а.в.м. 39).

Не погоджуючись з вказаною ухвалою від 05 грудня 2017 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав до суду апеляційну скаргу. Апелянт вважає оскаржувану ухвалу незаконною та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав. ОСОБА_2 впродовж останніх трьох років сплачувала рахунки за комунальні послуги і за позивачів, і за відповідача, однак ОСОБА_5 вдавалася до штучного обмеженні позивачів в можливості споживання електроенергії на другий поверх будинку, де мешкає невістка, внучка та чоловік ОСОБА_2 Тому апелянт просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою подану заяву про забезпечення позову задовольнити (а.в.с. 40-43).

Відзив чи заперечення на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходили.

В судовому засіданні представник ОСОБА_5 за довіреністю до участі в судовому засіданні допущений не був, оскільки відповідно до підпункту 11 пункут 16.1 перехідних положень Конституції України представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 та статті 131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року. Представництво органів державної влади та органів місцевого самоврядування в судах виключно прокурорами або адвокатами здійснюється з 1 січня 2020 року. Представництво в суді у провадженнях, розпочатих до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», здійснюється за правилами, які діяли до набрання ним чинності, - до ухвалення у відповідних справах остаточних судових рішень, які не підлягають оскарженню. Розділ XV (Перехідні положення) Конституції України доповнено пунктом 16.1 згідно із Законом № 1401-VIII «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» від 02.06.2016, який відповідно до п. 1 Прикінцевих та перехідних положень набирає чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування, крім частини шостої статті 124 Конституції України в редакції цього Закону, яка набирає чинності через три роки з дня, наступного за днем опублікування цього Закону. Так, вказаний закон набув чинності 30.09.2016 року, про що, окрім наведеного, свідчить інформація з офіційного сайту Міністерства юстиції України. Кпрім того, відхилено посилання представника відповідача на малозначний характер справи, через що він вважав за можливе здійснювати представництво за довіреністю, оскільки згідно з ч. 4 ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах щодо спадкування.

Апелянт та інші учасники провадження зі сторони позивача апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, зміст позовних вимог, а також клопотання про забезпечення позову, заявлені в суді першої інстанції, заслухавши суддю-доповідача, доводи скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Згідно з ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Приймаючи процесуальне рішення щодо відмови в забезпеченні позову суд першої інстанції виходив з того, що на підтвердження необхідності забезпечення позову позивачем надано лист ПАТ «ЕК Одесаобленерго» від 07.11.2017 року, відповідно до якого постачання електроенергії споживачам здійснюється відповідно до вимог Правил користування електричною енергією для населення, п. 6 яких передбачено розірвання договору про постачання електроенергії при отриманні письмової заяви від споживача. При цьому суд першої інстанції звернув увагу на те, що зі змісту листа не слідує, що відключено постачання електричної енергії другого поверху, де проживає ОСОБА_2А тому враховуючи предмет заявлених вимог, а саме усунення перешкод у користуванні спадковим майном - будинком №19/10 провулок 4/5 Чорноморський м. Одеса, суд заяву про забезпечення позову залишив без задоволення. Крім того, вказав на потенційне вирішення пору по суті через прийняття ухвали про забезпечення позову.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції та, окрім іншого, вважає за необхідне звернути увагу на таке.

Як вбачається з матеріалів справи 09 листопада 2017 року ОСОБА_2 та ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_5, третя особа ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні спадковим майном (а.в.м. 1-3). 04 грудня 2017 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, в обґрунтування якої зазначив, що в листопаді 2017 року ОСОБА_5 вдалась до штучного обмеження ОСОБА_7, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 в можливості споживання послуг електропостачання шляхом припинення постачання електричної енергії на другий поверх будинку, де проживає позивач зі своєю сім'єю, в результаті чого позивач не може готувати їжу, мити посуд, прибирати оселю, прати, користуватися каналізацією, освітлювати приміщення, навчатися та інше. Окрім цього, у вказаній заяві зазначено, що з квітня 2017 року позивач сплачує п'ятдесят відсотків вартості комунальних послуг, в тому числі за електропостачання (а.в.м. 10-17). На підтвердження заяви про забезпечення позову суду було надано лист ПАТ «ЕК Одесаобленерго» від 07.11.2017 року за результатами розгляду заяви ОСОБА_8 (19.10.2017 року за вх. номером С-460), яким пояснили, що постачання електроенергії споживачам здійснюється відповідно до вимог Правил користування електричною енергією для населення № 1357 від 26.07.1999 року, п.6 яких передбачено порядок розірвання договору про постачання електроенергії при отриманні письмової заяви від споживача, а також квитанції про сплату ОСОБА_2 Північному РЕМ за електричну енергію лиц.рахунок 0300/320039, 5-й Чорноморський 19/10 відповідної суми коштів відносно до показників (а.в.м. 18-38).

Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з положеннями ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Відповідно до ч.ч. 5-6 ст. 153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Крім того, як зазначається в п. 4 постанови Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Предметом розгляду справи є спір між сторонами щодо усунення перешкод у користуванні спадковим майном. Предметом заяви про забезпечення позову є заборона припиняти постачання електричної енергії другого поверху будинку 4/5 по АДРЕСА_1 З вказаного вбачається, що припинення електропостачання другого поверху вже само по собі являється перешкодою в користуванні спірним майном. А отже задоволення заяви про забезпечення позову, в контексті обставин даної справи, являється вирішенням спору по суті, що тягне за собою порушення діючих норм цивільного процесуального законодавства України.

Що ж до доводів апеляційної скарги. В обґрунтування якої апелянт пояснив, що 15 грудня 2001 року вона уклала шлюб з ОСОБА_9, а ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась спільна дитина - донька ОСОБА_4. ІНФОРМАЦІЯ_2 її чоловік ОСОБА_10 помер і вона разом з донькою та свекрухою - ОСОБА_5 залишилися проживати разом в будинку АДРЕСА_1. Крім цього апелянт пояснив, що наприкінці минулого року свекруха почала влаштовувати скандали з приводу проживання в будинку її як невістки та своєї внучки і почала вимагати звільнити другий поверх будинку. Апелянт також зазначив, що відповідач - ОСОБА_5 з метою спричинення шкоди психічному здоров'ю дитини - ОСОБА_4, постійно вдається до словесних образ та погроз, залякувань, чим спричиняє їй емоційну невпевненість та шкоду, а окрім того, як вказує апелянт, ОСОБА_5 вдалася до економічного насильства шляхом штучного обмеження життєвих потреб дитини-сироти, а саме через намагання припинити електропостачання на другий поверх будинку. Так, оскільки, на думку апелянта, судом першої інстанції при прийняті процесуального рішення щодо забезпечення позову не були враховані положення ст.ст. 64, 156 ЖК України, а також вимоги ст.ст. 1,6 Закону України «Про охорону дитинства» та ст. 1 ЗУ «Про попередження насильства в сім'ї», просить скасувати оскаржувану ухвалу. Разом з тим, суд апеляційної інстанції відхиляє вказані доводи апелянта, оскільки вони не впливають на сутність вирішеного процесуального рішення, а стосуються доведення обґрунтованості позовних вимог при розгляді справи по суті.

Таким чином, враховуючи діючі положення цивільного процесуального законодавства України, роз'яснення судів вищої інстанції, встановлені обставини справи, предмет позовних вимог та заяви про забезпечення позову, суд апеляційної інстанції, звертаючи увагу на те, що задоволення заяви позивачів про забезпечення позову само по собі являється вирішенням спору по суті, залишає без задоволення апеляційну скаргу, а ухвалу суду першої інстанції без змін на підставі ст. 375 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Апеляційний суд Одеської області,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 27 листопада 2017 року про відмову в забезпечення позову - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та подальшому оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду

Одеської області А.І. Дрішлюк

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький

Повний текст постанови виготовлено 04 травня 2018 року.

Суддя апеляційного суду Одеської області А.І. Дрішлюк

26.04.2018 року м. Одеса