АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/647/18Головуючий по 1 інстанції - Ребрина К.Г.
Категорія: на ухвалу Доповідач в апеляційній інстанції - Нерушак Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2018 року Апеляційний суд Черкаської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах :

Головуючого Нерушак Л.В.

Суддів Бородійчука В.Г., Василенко Л.І.

за участю секретаря Анкудінова О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Уманського міськрайонного суду від 07 квітня 2017 року, ухваленої під головуванням судді Ребрини К.Г. о 09 год. 40 хв., у приміщенні

Уманського міськрайонного суду Черкаської області у справі за поданням Уманського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_3 за межі України у зв`язку з невиконанням ним зобов`язань зі сплати боргу, - :

в с т а н о в и л а :

03 квітня 2017 року Уманський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України у зв'язку з невиконанням ним зобов'язань зі сплати боргу, посилаючись на те, що на виконанні в Уманському міському відділі ДВС ГТУЮ у Черкаській області перебуває виконавче провадження згідно виконавчого документа, а саме: виконавчий лист № 705/1875/14-ц; 2/705/844/14 від 26.12.2014 року, виданий Уманським міськрайонним судом Черкаської області про стягнення з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованості в сумі 5408,70 грн. та 6535,33 дол. США.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 07 квітня 2017 року подання Уманського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області - задоволено.

Тимчасово обмежено громадянина України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНН: НОМЕР_1, місце проживання - АДРЕСА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання зобов'язань, покладених на боржника згідно виконавчого документа, а саме: виконавчого листа № 705/1875/14-ц; 2/705/844/14 від 26.12.2014 року, виданого Уманським міськрайонним судом Черкаської області про стягнення з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованості в сумі 5408,70 грн. та 6535,33 дол. США.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_3 оскаржив ухвалу в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначає, що орган виконавчої служби невірно вказує, що ОСОБА_3 не з`являється на виклики до ВДВС, та ухиляється від сплати кредиту. Також зазначає, що з моменту останньої сплати коштів на адресу ВДВС на той час - грудень 2016 року, його жодного разу не викликали до ВДВС. Разом з тим, жодного разу йому не телефонував державний виконавець по телефону з вимогою прибути до ВДВС, хоча державний виконавець раніше неодноразово викликав телефоном та ОСОБА_3 завжди з`являвся на такі виклики. ОСОБА_3 зазначає, що державний виконавець не довів, та в матеріалах подання відсутні будь-які докази того, що боржник свідомо ухиляється від виконання зобов`язань покладених на нього рішенням суду, а тому у суду не було передбачених законом підстав для обмеження останнього у праві виїзду за межі України та його тимчасового затримання. ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу Уманського міськрайонного суду від 07 квітня 2017 року у справі № 705/1875/14-ц, провадження № 6/705/49/17 та відмовити начальнику Уманського відділу державної виконавчої служби в задоволенні подання про тимчасове обмеження в праві виїзду за кордон громадянина України ОСОБА_3

Відповідно до п. 8 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Заслухавши суддю - доповідача, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню, виходячи з наступних підстав.

Згідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміні судового рішення є : неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи ; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду, викладеним у рішенні суду першої інстанції обставинам справи; порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.

За положеннями ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Однією з основних засад судочинства, визначених п.8 ч.3 ст. 129 Конституції України є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.

Постановляючи ухвалу про тимчасове обмеження громадянина України у праві виїзду за кордон, суд першої інстанції виходив з того, що боржником рішення суду першої інстанції в добровільному порядку не виконується, на виклики державного виконавця він не з`являється, платіжних документів щодо сплати боргу не надає та своїми діями зволікає з виконання рішення суду, що суд вважав ухиленням від виконання зобов'язань , покладених судовим рішенням.

Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки висновки суду є недостатньо обгрунтованими і не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Колегія суддів вважає, що застосована судом першої інстанції міра, щодо обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України є передчасною та спрямованою на порушення конституційного права боржника як людини і громадянина на вільне пересування, з огляду на наступне.

Так, статтею 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно статті 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, на виконанні в Уманському міському відділі ДВС ГТУЮ у Черкаській області перебуває виконавчий лист № 705/1875/14-ц; 2/705/844/14 від 26.12.2014 року, виданий Уманським міськрайонним судом Черкаської області про стягнення із ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованості в сумі 5408,70 грн. та 6535,33 дол. США.

У поданні державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України, зазначається, що боржник неодноразово викликався державним виконавцем, на постанову про відкриття виконавчого провадження та виклики державного виконавця боржник не реагує.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і порядок розв'язання спорів у цій сфері визначаються Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України».

Даним Законом також встановлено вичерпний перелік підстав для тимчасового обмеження громадян України у праві виїзду за кордон.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли: він обізнаний з відомостями, які становлять державну таємницю, - до закінчення терміну, встановленого статтею 12 цього Закону, стосовно нього у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, застосовано

запобіжний захід, за умовами якого йому заборонено виїжджати за кордон, - до закінчення кримінального провадження або скасування відповідних обмежень; 4) він засуджений за вчинення кримінального правопорушення - до відбуття покарання або звільнення від покарання; 5) він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов'язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів; 9) він перебуває під адміністративним наглядом Національної поліції - до припинення нагляду.

Порядок виконання рішень судів та рішень інших органів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Стаття 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначає, що державний виконавець в процесі здійснення виконавчого провадження має право, у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Аналізуючи положення ст. 441 ЦПК України у взаємозв'язку з положеннями статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», варто дійти висновку, що підставою для встановлення особі тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України є встановлення судом, який розглядає подання державного виконавця, факту ухилення боржника від виконання своїх майнових зобов'язань перед стягувачем.

Отже, необхідною передумовою обрання такого заходу забезпечення виконання рішення суду, як обмеження боржника у праві виїзду за межі України, є встановлення судом дійсних обставин ухилення боржника від виконання судового рішення.

Такі обставини суд повинен установити, виходячи з відомостей зазначених у поданні, матеріалів виконавчого провадження та пояснень державного виконавця.

Під ухиленням від виконання зобов'язання варто розуміти такі дії чи бездіяльність з боку боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні ним рішення суду, за наявності при цьому можливостей вчинити дії в порядку його виконання та за відсутності об'єктивних обставин, які перешкоджають виконанню.

Колегія суддів, вважає, що слід зазначити, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, а державним виконавцем не доведено, оскільки суду не надано доказів, що боржник ОСОБА_3 свідомо ухиляється від виконання судового рішення, на що суд першої інстанції не звернув уваги, та не дослідив дану обставину, оскільки як зазначалось вище в матеріалах подання відсутні докази, що підтверджують ухилення боржника від виконання рішення суду.

Частиною 1. ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Колегія суддів звертає увагу, що питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, ухвалених зокрема за позовами, що випливають із кредитних правовідносин, передбаченого ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання рішення.

Відповідно до роз`яснень ВСУ, викладених у листі від 01 лютого 2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України», ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Обов`язок доказування факту ухилення боржника від виконання ним своїх зобов`язань покладений на державного виконавця, що подає таке подання. Відповідно наявність умислу та інші факти, як обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

З матеріалів справи вбачається, відсутність будь-яких доказів про ознайомлення боржника з відкритим у жовтні 2016 року виконавчим провадженням та про вчинення виконавчих дій. Також відсутні докази, щодо отримання копії постанови про відкриття виконавчого провадження боржником у передбаченому законом порядку, не вбачається, які дії були вчинені державним виконавцем щодо виконання рішення суду та стягнення коштів з боржника.

Таким чином, за відсутності достовірних даних про ознайомлення боржника з відкритим виконавчою службою відносно нього виконавчим провадженням, відсутні підстави стверджувати, що боржник свідомо ухиляється від виконання судового рішення і відповідно відсутні підстави для ухвалення судового рішення про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Отже, враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що державним виконавцем не доведено, що боржник свідомо ухиляться від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що застосоване до ОСОБА_3 тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України порушує права боржника на вільне пересування, як громадянина, та суперечить чинному законодавству, зокрема ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки матеріали подання не містять жодних доказів в підтвердження наявності умисного ухилення від виконання виконавчого документа.

Доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, спростовують висновки суду першої інстанції , тому підлягають задоволенню колегією суддів вище викладених підстав.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням вимог процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню на підставі положення ст. 376 ЦПК України з постановленням нового судового рішення про відмову у задоволенні подання начальнику Уманського відділу державної виконавчої служби про тимчасове обмеження в праві виїзду за кордон громадянина України ОСОБА_3.

Керуючись ст.ст. 258, 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Ухвалу Уманського міськрайонного суду від 07 квітня 2017 року у справі за поданням Уманського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_3 за межі України у зв`язку з невиконанням ним зобов`язань зі сплати боргу - скасувати.

Відмовити у задоволенні подання Уманського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про тимчасове обмеження в праві виїзду за кордон громадянина України ОСОБА_3.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Нерушак Л.В.

Судді Бородійчук В.Г.

Василенко Л.І.