Номер провадження: 22-ц/785/600/18
Номер справи місцевого суду: 510/427/17
Головуючий у першій інстанції Гончарова-Парфьонова О. О.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.04.2018 року м. Одеса

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі :

головуючого - Сєвєрової Є.С.,

суддів: Ващенко Л.Г., Колеснікова Г.Я.,

за участю секретаря - Сідлецької Ю.С.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2

відповідач - Західно-Чорноморське басейнове управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства

відповідач - Головне управління державної казначейської служби України в Одеській області

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління державної казначейської служби України в Одеській області на рішення Ренійського районного суду Одеської області від 24 жовтня 2017 року у складі судді Гончарової-Парфьонової О. О.,

в с т а н о в и л а:

29.03.2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Західно-Чорноморського басейнового управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства, Головного управління державної казначейської служби України в Одеській області про стягнення шкоди, завданої незаконними діями посадової особи органу державної влади,обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 14 лютого 2016 року інспектором Ізмаїльського територіального відділу Західно-Чорноморського басейнового управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства відносно ОСОБА_3 було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 88-1 КпАП України та вилучено 79,8 кг щучої ікри, яку було передано для зберігання та реалізації ТОВ «Науково-дослідницький консультаційний менеджерський центр «Оптімус»».

Оскільки провадження в адміністративній справі було закрите, то ікра була вилучена незаконно, чим завдано шкоди на суму 31 920 грн. відповідно до висновку спеціаліста.

Рішенням Ренійського районного суду Одеської області від 24 жовтня 2017 року позов задоволено.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 шкоду, завдану незаконними діями посадової особи Ізмаїльського територіального відділу Західно-Чорноморського басейнового управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства у розмірі 31 920 грн. 00 коп.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 640 грн. 00 коп.

Не погодившись з рішенням суду, 08.11.2017 року представник Головного управління державної казначейської служби України в Одеській області Ю.В. Боровець подав апеляційну скаргу, якою просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким у задоволенні вимог ОСОБА_2 відмовити у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області здійснює казначейське обслуговування Державного бюджету України, однак не уособлює Державний бюджет України або державу; позивачем не обґрунтовано, якими доказами підтверджується факт заподіяння їм матеріальної шкоди або втрат, за яких обставин чи якими діями вони заподіяні; відсутнє судове рішення щодо визначення незаконними рішень, дій чи бездіяльності посадової особи, у зв'язку з чим відсутні усі складові цивільного правопорушення, отже, позов задоволено безпідставно.

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що14 лютого 2016 року інспектором Ізмаїльського територіального відділу Західно-Чорноморського басейнового управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства відносно ОСОБА_3 було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 88-1 КпАП України та вилучено 79,8 кг щучої ікри, яку було передано для зберігання та реалізації ТОВ «Науково-дослідницький консультаційний менеджерський центр «Оптімус»».

Постановою судді Ренійського районного суду Одеської області від 15 березня 2016 року ОСОБА_3 було визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу, а кошти від реалізації вилученої ікри вилучено в дохід держави.

Постановою апеляційного суду Одеської області від 05 вересня 2016 року вказану постанову судді Ренійського районного суду Одеської області було скасовано, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито в зв'язку з відсутністю події адміністративного правопорушення.

Однак, майно, яке було вилучено у ОСОБА_3 не було повернуто в зв'язку з його реалізацією.

Відповідно до акту прийому-передачі майна вартість ікри складає 4 788 грн. (а.с.6) за висновком спеціаліста вартість вартість аналогічної ікри станом на 14.02.2016 року складає 400 грн. за 1 кг (а.с.10).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що власником майна, яке було вилучено у ОСОБА_3 є ОСОБА_2, а відшкодування шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою, тобто Головним управлінням в Одеській області державної казначейської служби України.

Разом із тим погодитися з таким висновком суду неможна.

Зі справи вбачається, що вимоги обґрунтовані завданням шкоди на підставі ст.ст. 1174, 1166 ЦК України, які передбачають різних суб'єктів відповідальності, а також взаємовиключні правила відшкодування.

Так, відповідальність за ст. 1174 ЦК України передбачає можливість стягнення без врахування вини коштів з держави, а ст. 1166 ЦК України вимагає встановлення вини осіб, протиправними діями яких завдано шкоду, а також відповідальність безпосереднього заподіювача шкоди.

Суд першої інстанції не з'ясував, які відносини виникли між сторонами, застосував одночасно дві підстави, які є різними.

Крім того, право вимоги відшкодування шкоди належить власнику майна, суд першої інстанції належним чином такі обставини не з'ясував.

З протоколу про адміністративне правопорушення № 017789-63 від 14.02.2016 р. вбачається, що на час вилучення ікри у ОСОБА_3 були відсутні жодні документи, які б свідчили про її належність як йому, так і будь-яким іншим третім особам (а. с. 4-5).

З постанови апеляційного суду Одеської області вбачається, що ОСОБА_2 був допитаний у якості свідка та підтвердив, що ікра належала йому на підставі накладної на відпуск риби №002037 від 08.02.2016 року, з якої вбачалось, що ОСОБА_2 придбав у СТОВ «Прогрес» 1000 кг щуки (а. с. 8-9).

Саме на таких доказах побудоване рішення суду, однак жодні відомості про належність вилученої ікри ОСОБА_2 в протоколі відсутні, а з постанови Апеляційного суду Одеської області вбачається лише про надання ОСОБА_2 накладної про покупку 1000 кг щуки, але не ікри.

При цьому, провадження у справі закрито щодо ОСОБА_3, висновки по суті щодо права власності іншої особи відсутні.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ч.3. ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Таким чином, за таких фактичних обставин справи, та відсутності доказів належності ОСОБА_2 ікри, рішення суду ґрунтується на припущеннях.

Суд першої інстанції на зазначені обставини справи увагу не звернув, допустив неповне з'ясування обставин справи, а також порушив норми матеріального права, що привело до неправильного вирішення справи, тому рішення не відповідає вимогам ст.263 ЦПК України, підлягає скасуванню із ухваленням нового про відмову в задоволені позову з мотивів та підстав, викладених вище.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу Головного управління державної казначейської служби України в Одеській області задовольнити.

РішенняРенійського районного суду Одеської області від 24 жовтня 2017 року скасувати.

В задоволені позову ОСОБА_2 до Західно-Чорноморського басейнового управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства, Головного управління державної казначейської служби України в Одеській області про відшкодування шкоди - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:

Судді: