Справа № 462/3049/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2018 року Залізничний районний суд міста Львові у складі : головуючого судді Румілової Н.М., при секретарі Гули М.І., за участю позивача ОСОБА_1, представника відповідача -Державної казначейської служби- Стегній А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до держави Україна в особі Державної казначейської служби, Шевченківського райвідділу ЛМУ ГУМВС України у Львівській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, витрат за надання правової допомоги,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 10.07.2017 року звернувся до суду з позовною заявою, в якій зазначив, що 15.10.2015 року Шевченківським районним судом мЛьвова у справі №466/8588/15-к за скаргою ОСОБА_1 на неправомірні дії ст. слідчого СВ Шевченківського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_2 винесено ухвалу, якою скаргу ОСОБА_1 задоволено, визнано неправомірними дії ст. слідчого СВ Шевченківського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_2 щодо нездійснення процесуальних дій, які вона зобов'язана вчинити у визначений КПК України строк та невірної дати винесення постанови від 26.06.2015 р. про закриття кримінального провадження №0000032 від 08.05.2015 р. вважає, що діями ст..слідчого йому завдано значної матеріальної та моральної шкоди, яка полягає у тривалому лікуванні двох неврологічних захворювань в умовах денного стаціонару ДЗ «Дорожня поліклініка» ДТГО «Львівська залізниця», що виниклі внаслідок нервових стресів, переживань, дратівливості, слабості, болів у ділянці серця, головних болів, порушення режиму сну. Загальна сума понесених ним витрат на лікування становить - 6733,18 грн., спричинену моральну шкоду оцінює в 25000грн. Просить стягнути з відповідачів на свою користь зазначені суми, та витрати на правову допомогу у розмірі 2500грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав своє вимоги, просив позов задовольнити.

Представник відповідача -Державної казначейської служби- Стегній А.В., в судовому засіданні проти позову заперечив, зазначив, що відсутні належні докази, які б підтверджували заявлений позов. Просив у позові відмовити.

Суд, вислухавши пояснення осіб, що приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи та надавши їм оцінку в їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини.

За ст.. 1173 ЦК шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

За ст.1174 шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Судом встановлено, що ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова від 15.10.2015 року у справі №466/8588/15-к визнано неправомірними дії ст.слідчого СВ Шевченківського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_2 щодо нездійснення процесуальних дій, які вона зобов'язана вчинити у визначений КПК України строк та невірної дати винесення постанови про закриття кримінального провадження. Ця ухвала набрала законної сили. Крім того, рішенням Апеляційного суду Львівської області від 1.06.2016 року встановлено, що позивачу ОСОБА_1 заподіяно шкоду неправомірними діями слідчого Шевченківського РВ. За вимогами ст..82 ЦПК зазначені обставини не підлягають доказуванню.

З огляду на зазначене суд задовольняє вимогу щодо стягнення спричиненої моральної шкоди позивачу ОСОБА_1 в розмірі 25000грн.

Суд вважає, що вимога про стягнення витрат за придбання лікарських засобів, підлягає відмові, оскільки будь яких належних доказів наявності причинного зв'язку між придбанням цих ліків та діями відповідача суду не надано. Тому позов в частині стягнення матеральної шкоди в розмірі 6733,18 грн. підлягає відмові.

Також суд відмовляє позивачу у задоволенні позову в частині стягнення витрат на правову допомогу, оскільки такий доказ як копія диплому ОСОБА_4 про закінчення у 2013 році Львівської комерційної академії за спеціальністю «Правознавство» не може вважатися доказом понесених ОСОБА_1 витрат у розмірі 2500грн. за правову допомогу в розумінні ст.137 ЦПК.

У абз. 1 п. 10-1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз'яснено, що при розгляді справ за позовами про відшкодування моральної шкоди на підставі ст. 56 Конституції ( 254к/96-ВР ) судам слід мати на увазі, що при встановленні факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, місцевого самоврядування або їх посадових чи службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень вона підлягає відшкодуванню за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування.

У п. 1 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 року № 215, передбачено, що Державна казначейська служба України (Казначейство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку виконання бюджетів.

Згідно зі ст. ст. 25, 43 Бюджетного кодексу України казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом. Казначейство України забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунку, відкритого у Національному банку України.

Враховуючи вищенаведене, суд задовольняє позов частково та стягує з держави Україна в особі Державної казначейської служби України в рахунок відшкодування моральної шкоди 25000 грн. на користь позивача ОСОБА_1

Керуючись ст.2, 4, 5,10, 81, 263-268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до держави Україна в особі Державної казначейської служби, Шевченківського райвідділу ЛМУ ГУМВС України у Львівській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, витрат за надання правової допомоги задовольнити частково.

Стягнути з держави Україна в особі Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 25000 (двадцять п'ять тисяч) грн.

В іншій частині позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складений 5.05.2018 р.

Суддя: Н.М.Румілова