Справа №173/2271/17
Провадження №2/173/327/2018
Верхньодніпровський районний суд
Дніпропетровської області
В складі: головуючої судді Петрюк Т.М.
При секретарі Рудовій Л.В.
Розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Верхньодніпровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи втратившою право користування жилим приміщенням ,-
18.12.2017 року до суду звернулася позивач ОСОБА_1, з позовом про визнання особи, втратившою право користування жилим приміщенням до відповідача ОСОБА_2
Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 21.12.2017 року позовна заява залишена без руху та позивачеві наданий для усунення виявлених судом недоліків.
10.01.2018 року позивачем надана уточнена позовна заява.
31.01.2018 року до суду надійшла довідка про місце реєстрації проживання відповідача - фізичної особи.
05.02.2018 року ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження по цивільній справі та справу призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні на 20.03.2018 року.
20.03.2018 року розгляд справи відкладений в зв'язку з неявкою відповідача. Справу призначено до розгляду на 27.04.2018 року.
27.04.2018 року проведене підготовче судове засідання та справа призначена до розгляду в судовому засідання на 27.04.2018 року
Учасникам розгляду справи роз'яснені права та обов'язки відповідно до 43, 44, 49 ЦПК України.
27.04.2018 року в судовому засіданні оголошена вступна та резолютивна частина рішення.
Згідно заявлених позовних вимог позивач просить визнати відповідача втратившим право користування житловим приміщенням будинком № 12 по вул. Південна (раніше вул. Московська) в м.Верхівцеве Верхньодніпровського району Дніпропетровської області
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: на підставі договору дарування вона є власником будинку № 12 по вул. Південна (раніше вул.. Московська) в м. Верхівцеве Верхньодніпровського району Дніпропетровської області
Наприкінці 2011 року за проханням свого брата ОСОБА_2 вона зареєструвала його у належному їй будинку № 12 по вул. Південна (раніше вул. Московська) в м. Верхівцеве Верхньодніпровського району Дніпропетровської області.
Після реєстрації брат прожив в її будинку два роки, а восени 2013 року забрав свої особисті речі та пішов у невідомому напрямку.
На даний час у неї виникла необхідність у зняття її брата з реєстрації у належному їй будинку. Так як реєстрація відповідач у належному позивачу будинку створює перешкоди у користуванні ним, так як вона змушена сплачувати додатково комунальні послуги та нести витрати по утриманню квартири самостійно, також не має можливості оформити субсидію на оплату комунальних послуг, крім того на її адресу приходять вимоги банку до її брата, так як виявилось, що останній має значні борги перед банком.
Так як вона не знає місце знаходження брата тому не має можливості вирішити питання щодо зняття його з реєстраційного обліку в належному їй будинку в добровільному порядку, що й стало підвою звернення до суду.
В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Давши пояснення фактично установлені матеріалами справи.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів
Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України.
За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором
При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.
Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача.
Суд, з'ясувавши зміст позовних вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.
Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що між сторонами виник спір із житлових правовідносин.
Як встановлено в судовому засіданні позивач ОСОБА_1І є власником в будинку № 12 по вул. Південна (раніше вул. Московська) в м. Верхівцеве Верхньодніпровського району Дніпропетровської області на підставі договору дарування жилого будинку, що підтверджується копією договору дарування житлового будинку від 21.09.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Верхньодніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_3, та зареєстрованого в реєстрі за № 995
В зазначеному вище будинку з 09.12.2011 року зареєстрований відповідач ОСОБА_2, що підтверджується даними будинкової книги та адресною довідкою.
Згідно пояснень позивачки, відповідач був зареєстрована у належній позивачу будинку, так як є її братом і йому потрібна була реєстрація для влаштування на роботу.
Позивач зазначає, що відповідач проживав в належному їй будинку протягом двох років. А восени 2013 за власним бажанням вибрався з належного позивачу будинку та там більше не з'являвся. Даний факт підтверджується актом депутата Верхівцевської міської ради від 14.12.2017 року в якому вказується, що з 2013 року відповідач за адресою: будинок № 12 по вул. Південна (раніше вул. Московська) в м. Верхівцеве Верхньодніпровського району Дніпропетровської області не проживає.
Судом встановлено, що відповідач був зареєстрований в будинку позивача к член її сім'ї.
Відповідно до ст. 405 ЦК України - Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Тому способом захисту порушених прав позивача суд вважає саме встановлення наявності підстав для втрати права користування належним позиваці будинком відповідачем, як членом її сім'ї у відповідності до ст. 405 ЦК України, а не 70-72 ЖК України.
Будь-яких доказів для підтвердження даних факту проживання належній позивачці квартирі, наміру користуватись нею, відповідач суду не надав.
Згідно ст. 76 ЦПК України - Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи..
У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України - Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 6 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно вимог ч. 1 ст. 76 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є , показання свідків, письмові докази, речові, електронні докази і висновки експертів.
Відпровідно до ст.ст 77-78 ЦПК України -Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідачем не надано доказів того, що він має право власності на спірний будинок, а також того, що позивач чи інші особи створювали їй перешкоди у користуванні даним житловим приміщенням. З чого суд приходить до висновку, що відповідач не має наміру проживати у будинку позивача та користуватись ним.
За даних обставин суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити та визнати ОСОБА_2, таким, що втратив право користування будинком № 12 по вул. Південна (раніше вул.. Московська) в м. Верхівцеве Верхньодніпровського району Дніпропетровської області .
Відповідно до ст. 7 ЗУ « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Таким чином рішення суду про визнання ОСОБА_2, таким, що втратив право користування в будинком № 12 по вул. Південна (раніше вул.. Московська) в м. Верхівцеве Верхньодніпровського району Дніпропетровської області є підставою для зняття його з реєстраційного обліку за даною адресою і не потребує додаткового покладення відповідних обов'язків на орган, що здійснює державну реєстрацію місця проживання фізичних осіб, не потребує.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру заявлених позовних вимог, так як позовні вимоги задоволені , суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640.00 грн.
Керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273, ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи втратившою право користування жилим приміщенням - задовольнити
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 (паспорт АМ № 980768, виданий 19.04.2002 року Ленінським РВ УМВС України в Дніпропетровській області) таким, що втратив право користування жилим приміщенням будинком № 12 по вул. Південна в м. Верхівцеве Верхньодніпровського району Дніпропетровської області
Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 (паспорт АМ № 980768, виданий 19.04.2002 року Ленінським РВ УМВС України в Дніпропетровській області) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 ІПН НОМЕР_1 зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 понесені судові витрати в сумі 640.00 грн., за сплачений судовий збір.
Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою завою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом 30 днів з дня його проголошення до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення відповідачем та/або подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо заяву про перегляд заочного рішення та/або апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги та/або заяви про перегляд заочного рішення, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги та/або заяви про перегляд заочного рішення, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення.

Повний текст рішення виготовлений 07.05.2018 року

Суддя Петрюк Т.М.

Зареєстроване: 07.05.2018

Оприлюднене: 08.05.2018

Рішення набирає законної сили 29.05.2018 року