Справа 331/5463/16-ц
Провадження 6/331/135/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2018 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого судді Жукової О.Є.

при секретарі Качан К.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжя подання державного виконавця Олександрівського відділу Державної виконавчої служби м. Запоріжжя ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон осіб, які мають невиконані зобов»язання, покладені на них судовими рішеннями, -

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець Олександрівського відділу Державної виконавчої служби м. Запоріжжя ОСОБА_1 звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження права виїзду за межі України боржнику ОСОБА_2 у зв'язку з тим, що він ухиляється від виконання судового рішення у справі 331/5483/16-ц .

Заявлені вимоги заявник обґрунтував тим, що боржник ухиляється від виконання зобовязання, покладеного на нього відповідно до судового рішення .

В поданні також зазначено, що боржник добровільно виконавчі документи не виконує.

Державний виконавець просив подання розглянути без його участі , наполягав на його задоволенні .

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку про те, що подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що у провадженні Олександрівського ВДВС м. Запоріжжя знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа 331/5483/16-ц виданого 02 листопада 2016 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості у розмірі 13 820,64 гривень.

В ході примусового виконання виконавчого листа державним виконавцем було здійснено запити до АІС «Автомобіль», ДПІ, ПФУ, однак будь-яка інформація відсутня.

На виклик до державного виконавця боржник не з»явився.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України від 21 січня 1994 року "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері. Статтею 6 цього Закону передбачено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта та у виїзді за кордон у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням - до виконання зобов'язань (п.5).

Ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року декларує: «Кожен має право на повагу до його приватного і сімейного життя, до житла і до таємниці кореспонденції». В своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово підкреслював, що за цією статтею Конвенції держава виконає свої зобовязання не тільки якщо просто утримається від дій, що ці права порушують, а за умови, що буде діяти за певних обставин таким чином, щоб гарантувати їх забезпечення.

Згідно ч.3 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» в редакції від 02.06.2016 року № 1404-VІІІ виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право , зокрема , у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до ч. 3, ч.4 ст. 441 ЦПК України суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

За змістом наведених правових норм встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України це один з крайніх заходів, якому повинні передувати всі інші передбачені законодавством дії щодо виконання зобов»язання .

Суду не надано переконливих доказів на підтвердження того, що боржник відмовляється добровільно виконати виконавчий документ. Також, з матеріалів справи вбачається, що державним виконавцем не були виконані всі можливі дії для повідомлення боржнику часу та місця здійснення перевірки майнового стану боржника та проведення опису майна, що йому належить. До того ж, відсутні дані про те, що боржник свідомо перешкоджає представниками ДВС у примусовому виконанні судового рішення . Заходи щодо застосування приводу боржника через суд не приймались.

З огляду на наведене , підстав для обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України суд не вбачає, оскільки не доведено факт його ухилення від виконання зобов»язання.

Наявність самих лише зобов'язань у боржника визначених судовим рішенням , не дає підстав для обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Керуючись ст. 441 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні державного виконавця Олександрівського відділу Державної виконавчої служби м. Запоріжжя ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон осіб, які мають невиконані зобов»язання, покладені на них судовими рішеннями - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 15 днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції .

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя: О.Є. Жукова

07.05.2018