Справа № 127/5467/18
Провадження № 2/127/965/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2018 рокумісто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Волошина С.В.,

за участі секретаря судового засідання Тонкопій Ю.І.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

В С Т А Н О В И В:

14.03.2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 3 0000 гривень щомісячно, почавши стягнення з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Свій позов мотивувала тим, що сторони по справі з 17.07.2010 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, під час якого у них народилася донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Донька проживає разом з матірю та перебуває на її утриманні. Відповідач ухиляється від надання матеріальної допомоги на утримання дитини, працює неофіційно, отримує мінливий дохід, позивач потребує допомоги батька дитини в її утриманні. Викладене стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, зазначила, що її заробітної плати в розмірі 4 000 гривень не вистачає на утримання дитини: 300-400 гривень на місяць вона сплачує за відвідування дитиною дитячого садочку, 320 гривень на місяць плата за гурток в дитячому садочку, 320-380 гривень на місяць плата за гурток поза межами садочка. Загалом позивач витрачає 5000-6000 гривень на квартал витрати на харчування та одяг. Витрати незабаром зростуть, оскільки в наступному році дитина буде відвідувати «Дошколярик». Додала, що з відповідачем вона з донькою перестали проживати в лютому 2018 року, з того часу відповідач один раз перевів на банківську картку позивача 1 000 гривень. Вказала, що відповідач, з його слів, має дохід в розмірі 5 000 гривень на місяць від продажу цукру. Подружжя перебуває в зареєстрованому шлюбі, на розгляді суду перебуває позовна заява про розірвання шлюбу, судове засідання у справі про розірвання шлюбу призначено на 17.05.2018 року.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 позов визнав частково на 1 000 гривень, зазначив, що коли вони з позивачем проживали спільно дитина відвідувала лише гурток в межах садочка. Вказав, що коли він проживав з сімєю його батьки йому давали більше коштів, наразі його щомісячний дохід складає 3 000 - 4 000 гривень на місяць, пояснив, що інших утриманців у нього немає, нерухомості у власності та кредитних зобовязань відповідач не має, надав в судовому засіданні заперечення проти позову, які просив врахувати при ухваленні рішення, зміст яких водиться до викладу обставин, зазначених відповідачем в засіданні. Додатково зазначив, що в березні 2018 року ним було добровільно сплачено позивачу в якості аліментів на утримання дитини 1 000 гривень, цю обставину просив врахувати при ухваленні судом рішення.

Суд, ознайомившись із матеріалами справи, заслухавши позивача та відповідача, встановивши дійсні обставини справи, дослідивши докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.

Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до ст. 51 Конституції України, положень Конвенції про права дитини, що набула чинності для України з 27 вересня 1991 року, статей 5, 154, 257 СК України держава Україна гарантує кожній дитині захист її прав та інтересів, бере під свою охорону кожну дитину як особистість.

Частиною 1 ст. 9 Конституції України установлено, що чинні міжнародні договори, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

У ст. 6 Європейської Конвенції закріплено обовязок судового органу здійснювати все можливе для забезпечення прав дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Згідно ст. 8 ОСОБА_4 України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно із ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.

08.07.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» № 2037-VIII від 17.05.2017 року.

ОСОБА_4 ч.2 ст.182 СК України викладено в новій редакції, згідно якої розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

ОСОБА_4 України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» визначено прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років в період з 01.01.2018 року по 01.07.2018 року - в розмірі 1 492 гривні; з 01.07.2018 року по 01.12.2018 року 1559 гривень.

Встановлення законом наведеного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку проведено з метою визначення мінімальних гарантій для дитини з метою забезпечити її мінімальні життєві потреби.

Разом з тим, у разі наявності у батьків відповідного рівня доходу та матеріальної можливості забезпечення дитини на вищому рівні, в порівнянні зі встановленим законом граничним розміром, суд має обговорити питання про забезпечення дитини на відповідному вищому рівні, в порівнянні з мінімальним, але з таким пропорційним підходом, щоб таке забезпечення не було непомірно обтяжливим для батьків дитини (бути спів мірним з рівнем їх доходу (заробітку). При визначенні такого розміру суд в першу чергу керується принципами розумності та справедливості.

Судом встановлено, що сторони з 17.07.2010 року перебувають в зареєстрованому шлюбі (а.с.7).

03.07.2013 року у сторін по справі народилася донька ОСОБА_3. Відповідач є батьком ОСОБА_3, про що свідчить запис у свідоцтві до народження серії І-АМ №258634, в якому в графі «Батько» вказаний ОСОБА_2 (а.с.8).

Позивач разом з відповідачем та дитиною зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 Вольгемут, 25 кв.85 (а.с.13). За зазначеною адресою з лютого 2018 року відповідач не проживає.

На даний час відповідач офіційно не працює, має неофіційний дохід від продажу цукру. Розмір отримуваного відповідачем щомісячного неофіційного доходу судом не встановлено, разом з тим відповідач визнав обставину, що такий щомісячний дохід в будь якому разі становить не менше 3000 4000 гривень на місяць.

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.

Частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, наявність рухомого та нерухомого майна, інші обставини, що мають істотне значення; розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч.ч. 1-2 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі; розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів(надалі Постанова) у відповідності до ч.1 ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати свою дитини до досягнення нею повноліття.

Згідно п. 17 Постанови вирішуючи питання, щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього і інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст.182 СК України.

Визначаючись щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню на користь позивача, суд враховує те, що спільна дитина проживає разом з позивачем, знаходиться на її повному утриманні, що потребує значних коштів. Суд, зважаючи на розмір заявлених вимог, матеріальне становище позивача та відповідача, вважає можливим встановити аліменти в розмірі 1 200 грн. щомісячно, що буде розумним, справедливим та зваженим, з огляду на спільний обовязок батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей.

Суд не приймає до уваги позицію позивача, що розмір аліментів має становити не менше 3 000 грн. щомісячно, оскільки нею не доведено перед судом того, що відповідач має реальну змогу сплачувати аліменти в такому розмірі.

При цьому, суд звертає увагу, що, відповідно до ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

При вирішенні справи суд не приймає до уваги ту обставину, що відповідачем в березні 2018 року було перераховано позивачу 1 000 гривень в якості аліментів на утримання дитини, оскільки в контексті ст. 191 СК України аліменти підлягають стягненню з дня пред'явлення позову. В даній справі аліменти підлягають стягненню саме з 14.03.2018 року.

У відповідності до п. 1. ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми платежу (аліментів) за один місяць підлягає негайному виконанню.

Враховуючи ту обставину, що позивача в силу закону звільнено від сплати судового збору за подання до суду позову даної категорії, суд, керуючись ч. 1 ст. 141 ЦПК України приходить до висновку про стягнення судового збору з відповідача на користь держави пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, тобто в розмірі 281,92 грн. (704,80 х 40% (розмір задоволення позовних вимог).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.180-182, 184, 191, 192 СК України, ст.ст. 10, 12, 13, 82, 141, 258, 259, 263 - 265, 430 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІДН НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 Вольгемут, 25 кв.85, фактично проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, ІДН НОМЕР_2, адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2 Вольгемут, 25 кв.85, аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 1 200 гривень щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду, тобто з 14.03.2018 року, і до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІДН НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 Вольгемут, 25 кв.85, фактично проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь держави 281,92 гривень судового збору.

Рішення суду в межах суми платежу по аліментам за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи - в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 08 травня 2018 року.

Суддя: