Номер провадження: 22-ц/785/1295/18
Головуючий у першій інстанції Ільченко Н. А.
Доповідач Драгомерецький М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.04.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Драгомерецького М.М. (суддя-доповідач),

суддів: Дрішлюка А.І.,

Громіка Р.Д.,

при секретарі: Фабіжевській Т.С.,Т

за участю: позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 09 листопада 2017 року за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_5, третя особа Страхова компанія «Здорово» про відшкодування шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

30 жовтня 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_5, третя особа СК «Здорово» про відшкодування шкоди.

08.11.2017 року позивач звернулася до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок з господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування вимог заяви позивач вказує, що на її думку невжиття заходів забезпечення позов може утруднити можливе виконання рішення суду та навіть унеможливити його.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 09 листопада 2017 року відмовлено у задоволенні заяви в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою задовольнити вимоги її заяви у повному обсязі, посилаючись на порушення норм права.

У судове засідання до суду апеляційної інстанції сторони по справі не з'явились, але про розгляд справи вони сповіщались належним чином та завчасно. Крім того, інтереси позивача ОСОБА_3 представляє адвокат. Тому у відповідності до ч.2 ст.372 ЦПК України їх неявка у судове засідання не перешкоджає розглядові справи та доступі до суду апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах заяви та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України, відповідно до п.9 ст.1 Перехідних положень вказаного Кодексу, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Постановляючи ухвалу про відмову у забезпеченні позову, суд першої інстанції виходив із характеру спірних правовідносин, предмету, підстав та змісту позовних вимог та дійшов висновку про те, що заявлені позивачем ОСОБА_3 заходи щодо забезпечення позову є неспівмірними із заявленими позовними вимогам.

З даними висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується, оскільки вони відповідають дійсним обставинам справи та ґрунтуються на вимогах процесуального закону.

Згідно ст. 151 ЦПК України (в редакції, що діяла до 15 грудня 2017 року) забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Відповідно до положень ст. 152 ЦПК України (в редакції, що діяла до 15 грудня 2017 року) позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Відповідно до роз'яснень п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Оскільки, спір між сторонами виник щодо стягнення матеріальної шкоди у розмірі 67 993 гривні, то вжиття судом заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок з господарськими спорудами, що належить ОСОБА_5 та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 є неспівмірним із заявленими вимогами, оскільки вартість будинку може значно перевищувати розмір заявлених позовних вимог.

Забезпечення позову - це заходи цивільного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим. Вони повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову.

Метою забезпечення позову, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально - правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі для попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 в апеляційній скарзі на те, що ухвала суду першої інстанції є незаконною, не приймаються до уваги, оскільки ці доводи були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, та при вирішенні питання щодо забезпечення позову судом першої інстанції були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Виходячи з вище викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення клопотання про забезпечення позову, а тому законних підстав для скасування ухвали суду першої інстанції немає.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи те, що оскаржувана ухвала постановлена з додержанням вимог закону, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

При цьому апеляційний суд зазначає, що позивач не позбавлений права звернутись із заявою про забезпечення позову усунувши вказані вище недоліки.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1.ч.1 ст.374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд Одеської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 09 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та подальшому оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складено: 02 травня 2018 року.

Судді апеляційного суду Одеської області: М.М.Драгомерецький

А.І.Дрішлюк

Р.Д.Громік