Справа № 316/367/18
Провадження № 2/316/437/18
"03" травня 2018 р. м.Енергодар
Енергодарський міський суд Запорізької області у складі
головуючого судді: Вільямовської Н.О.
секретар судового засідання: Рябуха О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в спрощеному позовному провадженні з повідомленням осіб, цивільну справу № 316/367/18 за позовом ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють вимог на предмет спору: Сектор реєстрації Енергодарської міської ради Запорізької області, Служба у справах дітей Енергодарської міської ради Запорізької області, ОСОБА_4, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку,
за участю: позивача ОСОБА_1;
представника позивача ОСОБА_2
12.03.2018 року позивач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2, яка діє на підставі Договору про надання правової допомоги (а.с.17), звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5, треті особи, які не заявляють вимог на предмет спору: Сектор реєстрації Енергодарської міської ради Запорізької області, Служба у справах дітей Енергодарської міської ради Запорізької області, ОСОБА_4, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, зазначивши підстави позову 71, 72 ЖК України, у спосіб захисту, ст. 16 Цивільного кодексу України (а.с. 2-3).
Позиція позивача викладена в позовній заяві і у вступному слові, полягає в такому.
Позовні вимоги позивач мотивував тим, що позивачці та її сину ОСОБА_4, який є третьою особою по справі, на підставі свідоцтва про право власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_1. У даній квартирі, крім позивачки та її сина зареєстрована колишня невістка ОСОБА_3 - відповідачка по справі та її донька, онука позивачки ОСОБА_5, але фактично в квартирі проживає тільки позивачка. Син позивачки офіційно розірвав шлюб з відповідачкою у 2015 році, але фактично вони не проживали разом з 2013 року. Відповідачка з дитиною з 2013 року проживає в Італії, а син позивачки - у Харкові. Позивачка зазначає, що не має можливості в повній мірі користуватися своїми правами як власник квартири, оскільки у ній зареєстрована відповідачка, яка не є членом її родини татне проживає у квартирі. Позивачка самостійно сплачує комунальні послуги. Вирішити питання про зняття з реєстраційного обліку в добровільному порядку відповідачка не бажає. Позивачка вважає, що її права як власника квартири порушені і вона не може вільно володіти та розпоряджатися своїм майном, тому звернулася до суду з позовом. Просить визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою за адресою: АДРЕСА_1 та зняти її з реєстраційного обліку.
Ухвалою суду від 19.03.2018 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням осіб, у якій роз'яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. (а.с.24).
Інших процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову) не вчинялось, провадження не зупинялось.
Ухвалою суду від 03.05.2018 року судом прийнято відмову від позовних вимог ОСОБА_1 в інтересах якої діє ОСОБА_2, в частині визнання неповнолітньої ОСОБА_5 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 та провадження по справі в цій частині позову - закрито (а.с.40).
В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. У судовому засіданні зазначила, що її син з невісткою та їхньою дитиною проживали разом з нею у квартирі приблизно з 2003 року по 2013 рік. Позивачка вказала, що з відповідачкою ОСОБА_3 не спілкується, але останній відомо про існування позовної заяви поданої до неї. Позивачка повідомила про це свою онуку, з якою спілкується по «скайпу», щоб та передала дану інформацію невістці. Кошти на оплату комунальних послуг відповідачка не перераховувала. Раніше не звернулася до суду з позовом, оскільки вважала, що син з невісткою зможуть зберегти сім'ю.
Крім того в матеріалах справи наявна письмова заява позивачки відповідно до якої вона не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку (а.с.28).
Представник позивачки - адвокат ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримала позов ОСОБА_1 та просила його задовольнити, зазначаючи про те, що квартира належить на праві власності позивачці та її сину - третій особі по справі. З 2013 року відповідачка проживає в Італії, а син позивачки - у Харкові. Син позивачки ОСОБА_4 у 2015 році розлучився з відповідачкою. Відповідачка комунальні послуги не сплачує.
У судове засідання відповідачка ОСОБА_3 не з'явилася, про причину неявки суд не повідомила, заяв або клопотань про відкладання слухання справи, відзиву на позов до суду не надала. Викликалася до суду через оголошення на офіційному сайті Судової влади (а.с.38).
Треті особи -Сектор реєстрації Енергодарського міської ради Запорізької області та ОСОБА_4, у судове засідання не з'явились, причини неявки не повідомили.
Представник третьої особи -Служби у справах дітей Енергодарської міської ради Запорізької області ОСОБА_6 у судовому засіданні не висловила щодо позовних вимог окремої думки.
Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
Відповідно до ч.3 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин.
Таким чином, згідно з вимогами ст.ст.128,131 ЦПК України, відповідачка повідомлена про час та місце слухання справи належним чином.
Враховуючи, що відповідачка належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання та не з'явилася в судове засідання без поважних причин, відзиву на позов не надала, а також за наявності письмової згоди позивачки щодо заочного розгляду справи, суд, відповідно до ст.280 ЦПК України, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне.
Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
В судовому засіданні встановлено, що позивачці ОСОБА_1 та її сину - третій особі по справі ОСОБА_4, на підставі свідоцтва про право власності на житло № 5056 від 08.02.1999 року, належить квартира за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.12). У квартирі за адресою:АДРЕСА_2, крім позивачки, зареєстровані наступні особи:її син - третя особа по справі ОСОБА_4, невістка - відповідачка по справі ОСОБА_3 та онука ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується довідкою №1715 від 15.02.2018р. Сектора реєстрації (а.с.13). Відповідно до рішення Енергодарського міського суду від 11.08.2015 року, шлюб між сином позивачки ОСОБА_4 та відповідачкою по справі ОСОБА_3 розірваний (а.с.9). Відповідачка у спірній квартирі не проживає, про що складений Акт 14.02.2018 року про фактичне непроживання, відповідно до якого ОСОБА_3 не мешкає в квартирі за адресою: АДРЕСА_1, з 2013 року (а.с.10).
Згідно зі свідоцтвом про право власності на житло, власниками квартири за адресою:АДРЕСА_2, є позивачка ОСОБА_1 та її син ОСОБА_4 (а.с.12). Таким чином відповідачка не є власником квартири та у ній фактично не проживає більше шести місяців.
Крім того, факт непроживання відповідачки, у судовому засіданні підтвердили свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8.
Так, свідок ОСОБА_7 зазначила, що є сусідкою позивачки протягом 34 років. У гості одна до одної не ходять, спілкуються як сусіди. Невістки позивачки вже 5 років не має, вона поїхала до своєї матері в Італію. Позивачка ОСОБА_1 не чинила перешкод своїй невістці у користуванні квартирою.
Свідок ОСОБА_8 пояснила, що є сусідкою позивачки приблизно з 1990 року. раніше бачила її невістку, але протягом 5 років її не має.
Перевіривши докази по справі суд приходить до наступного.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 319 ЦК України - власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Відповідно до ст. 391 ЦК України - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ст.383 ЦК України, власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї та інших осіб.
Згідно зі ст.71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї, за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей термін за заявою відсутнього може бути продовжений наймодавцем, а у разі суперечки - судом.
Відповідно до ст.72 ЖК України - визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
В судовому засіданні позивачем доведено, що відповідач ОСОБА_3 не проживає в спірній квартирі без поважних причин з 2013 року, тобто більше шести місяців, у зв'язку з чим, підлягає визнанню такою, що втратила право користування зазначеною квартирою.
За встановлених судом обставин, враховуючи те, що відповідач ОСОБА_3 в квартирі, що розташована за адресою: АДРЕСА_3, не проживає понад шість місяців, суд приходить до висновку, що вимоги позивача в частині визнання її такою, що втратила право користування квартирою підлягають задоволенню.
Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Суд вважає за необхідне роз'яснити позивачу, що в разі відмови Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради зняти ОСОБА_3 з реєстрації місця проживання на підставі рішення суду про визнання його таким, що втратив права користування, вона має право оскаржувати дії державного органу в порядку адміністративного судочинства.
Керуючись ст.ст. 12,81, 89, 263,265, 280-284 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють вимог на предмет спору: Сектор реєстрації Енергодарської міської ради Запорізької області, Служба у справах дітей Енергодарської міської ради Запорізької області, ОСОБА_4, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку - задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою за адресою: АДРЕСА_1.
В частині задоволення вимоги про зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_4 - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте Енергодарським міським судом Запорізької області за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.
На рішення може бути подана апеляційна скарга позивачем до апеляційного суду Запорізької області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ст.284 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення виготовлено 07.05.2018 року.
Суддя: Н. О. Вільямовська