справа № 156/1305/17
Провадження № 2/156/112/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2018 року смт Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді Нєвєрова І. М.,

за участю секретаря Салатюк Г. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження справу № 156/1305/17 за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості ,

в с т а н о в и в :

Представник ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_2 «ПРИВАТБАНК» (далі ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 з позовом про стягнення заборгованості в розмірі 23 342,11 грн., мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 27.01.2011 року Відповідач отримала кредит у розмірі 5 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту, ОСОБА_2 керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і відповідач дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Відповідачем було підтверджено, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/ складає між ним та позивачем договір, що підтверджується підписом у заяві.

Позивач має право односторонньої зміни тарифів та інших невід'ємних частин договору.

Позивач зазначає, що надав відповідачу кредит в розмірі встановленому Договором.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобовязується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Пунктом 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що у разі невиконання зобовязань за Договором відповідач, на вимогу Банку повинен виконати зобовязання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплатити винагороди Банку. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості з урахуванням нарахованих і прострочених відсотків і комісій. Згідно «Правил користування платіжною карткою» банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у встановленої Банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обовязків за цим Договором.

Кредит відповідачем було отримано, проте свої зобовязання за договором він виконував не належно, а тому станом на 21.11.2017 року заборгованість позичальника становить 23 342,11 грн. з яких: 7 276,48 грн. - заборгованість за кредитом; 7 525,52 грн. - нараховані відсотки за користування кредитом; 6 952,39 грн. - нарахована пеня; 500 грн. штраф (фіксована частина), 1 087,72 грн. штраф (процентна складова). Вказану заборгованість позивач просить стягнути з відповідача, а також судові витрати по справі в розмірі 1 600,00 грн.

В судове засідання представник позивача не зявився, однак від нього надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав в повному обсязі, просить його задовольнити. Представник не заперечив проти заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не з'явилася двічі, хоча належним чином була повідомлена про дату, час і місце розгляду справи. Про причини неявки в судове засідання не повідомила. Подала до суду відзив на позовну заяву, в якому вказала, що дійсно, 27.11.2011 року у Нововолинському відділенні ПриватБанку вона отримала кредитну картку "Універсальна" з кредитним лімітом 5 000 грн., для чого заповнила анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Зазначила, що після отримання картки значний період часу використовувала її як накопичувальну. Так, за період з 27.01.2011 року по 31.08.2015 року відповідно до розрахунку заборгованості за вказаний період з картки було знято 2 504,04 грн. (графа 3 розрахунку "Сальдо поточної заборгованості за кредитом"). Разом з тим, надходження на картку становлять 85 876,85 грн (графа 15 "Сума погашення за наданим кредитом"). Таким чином за вказаний період на картці залишилось 83 372,81 грн. її коштів. Розрахунки банку вважає неналежними, тому що вони проведені без врахування її коштів. Вважає, що використовувала лише свої кошти і боргу перед позивачем у неї немає. Тому, просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі (а.с.45).

Згідно відповіді на відзив банком надано докази, які підтверджують факт укладення кредитного договору та наявність не виконаних кредитних зобов'язань (копія кредитного договору, розразхунок заборгованості та виписка по рахунку). Представник вказує, що відповідачем не надано жодних доказів, про те, що кредитний договір не укладався. Банківська виписка, яка надана банком, має статус первинного документу. Таким чином, виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості є належними та допустимими доказами по справі. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-економічні експертизи по справі не призначались. Оскільки, банк надав кошти шляхом встановлення кредитного ліміту, таким чином, між банком і відповідачем було укладено договір, який ніким не оспорений, тому є всі підстави для стягнення заборгованості.

Згідно ч. 1 ст. 223 Цивільно-процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Випадки відкладення розгляду справи відсутні.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до укладеного укладеного кредитного договору № б/н від 27.01.2011 року ОСОБА_1 отримала кредит в розмірі 5 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписаний кредитний договір разом із запропонованими ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» Умовами та Правилами, Тарифами складають між ним та банком Кредитний Договір, що підтверджено підписом у заяві.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов і правил боржник доручає банку проводити договірне списання з усіх відкритих у банку рахунків клієнта в погашення кредитної заборгованості клієнта і третіх осіб, за кредитами невиконаних зобовязань перед банком. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом і відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Таким чином, відповідач зобовязання за вказаним договором не виконав.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно зі статтями 526, 530, 610 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України).

Згідно з ст. 536 цього Кодексу за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. На відміну від процентів, які є платою за користування чужими грошима, неустойка є засобом забезпечення виконання зобов'язання і одночасно способом цивільно-правової відповідальності.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до копії анкети-заяви ОСОБА_1 (а.с.10), Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с.11), Умов і правил надання банківських послуг (а.с.12-26), 27.01.2011 року між позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання банківських послуг (кредитний договір № б/н), за умовами якого відповідачка отримала кредит в розмірі 5 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Твердження Відповідача про те, що вона користувалася власними коштами, а розрахунки банку є неналежними, оскільки проведені без врахування цих коштів не підтверджені належними та допустимими доказами. Своїх розрахунків, на спростування розрахунку позивача, відповідач суду не надала. Натомість, з банківської виписки по рахунку (а.с.54-65) вбачається факт використання відповідачем кредитних коштів та порушення зобов'язання щодо їх повернення, тому суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_1 свої зобов'язання за кредитним договором не виконала, у зв'язку з чим, за розрахунком позивача (а.с. 5-9), станом на 27.01.2011 року заборгованість позичальника становить 23 342,11 грн. з яких: 7 276,48 грн. - заборгованість за кредитом; 7 525,52 грн. - нараховані відсотки за користування кредитом; 6 952,39 грн. - нарахована пеня; 500 грн. штраф (фіксована частина), 1 087,72 грн. штраф (процентна складова).

Згідно з ст. 525, 546, 549, 1048, 1050, 1054 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Кредитор, крім того, має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, тобто грошовою сумою, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Вищевикладені норми цивільного законодавства, а також умови кредитного договору між сторонами, дають суду законні підстави для задоволення позову про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Разом з тим, згідно умов договору та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків погашення тіла кредиту і відсотків свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15 і відповідно до положень ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися судами загальної юрисдикції при застосуванні норм права. У звязку із вищенаведеним, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача штрафу в розмірі 500,00 грн., оскільки встановлення розміру штрафу як неустойки у фіксованій твердій грошовій сумі суперечить ч. 2, 3 ст. 549 ЦК України, відповідно до якої штраф обчислюються у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, тому, з огляду на це, в даному випадку до застосування підлягає один із таких видів відповідальності, як штраф і його розмір складає 1 087,72 грн., визначений відповідно до Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна».

Таким чином, до стягнення підлягає заборгованість в розмірі 22 842,11 грн.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи повязані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. У звязку з цим, з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1 565,73 грн.

Керуючись ст. ст. 7, 9, 10, 11, 12, 13, 18, 258, 259, 263 - 265, 280 - 282 ЦПК України, ст.ст. 252 - 258, 261, 267, 546, 549 ЦК України, суд

у х в а л и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК», місцезнаходження: вул. Набережна Перемоги, буд. 50, м. Дніпро (код ЄРДПОУ 14360570) заборгованість за кредитним договором в сумі 22 842,11 грн. та судовий збір в розмірі 1 565,73 грн.

Згідно підп. 15.5 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції через Іваничівський районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І. М. Нєвєров