Справа № 146/246/18
РІШЕННЯ

Іменем України

"05" травня 2018 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого-судді Пилипчука О.В.

з участю секретаря Бойко Т.Є.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду смт.Томашпіль справу за позовом ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2 до Гнатківської сільської ради Томашпільського району Вінницької області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,-

В С Т А Н О В И В:

02 березня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом, в якому просить визнати за ним право власності за набувальною давністю на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що розташований в с. Гнатків по вул. Садова № 8.

Позов обґрунтований наступним.

Позивач з 1974 року зареєстрований і постійно проживав у домоволодінні № 8 по вул. Садовій в с.Гнатків Томашпільського району Вінницької області разом із своєю жінкою ОСОБА_3, з якою перебував у шлюбі, але у 1986 році розірвав шлюб, але продовжували проживати в будинку тещі разом, знаходячись у фактичних шлюбних відносинах.

Даний будинок належав тещі позивача ОСОБА_4, яка померла 27.10.1997 року.

За час проживання у даному домоволодінні він побудував приміщення літньої кухні, хлів, погріб, камінний мур, поставив ворота, обклав будинок плиткою і поміняв крівлю на новий шифер, проводив необхідні ремонти.

На сьогоднішній день позивач продовжує проживати у вказаному житловому будинку з надвірними спорудами.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_2 не з»явився, надав до суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, позов підтримує.

Представник Гнатківської сільської ради Томашпільського району Вінницької області в судове засідання не зявився, однак голова сільської ради надіслав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнає та просить розглянути справу за відсутності представника.

Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалося.

Суд, розглянувши заяви сторін у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності прийшов до наступного висновку.

Згідно ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Основними засадами судочинства є: законність; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання державного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом; обов'язковість рішень суду.

Згідно ч.1 ст.. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно зі ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту.

Відповідно до Конституції України усі суб'єкти права власності рівні перед законом (частина четверта статті 13); кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (частини перша, друга статті 41); правовий режим власності визначається виключно законами України (пункт 7 частини першої статті 92).

Згідно ст.. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Главою 29 ЦК України ( ст.ст. 386-394 ) регулюється захист права власності.

Судом встановлено, що спірним нерухомим майном є житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по вул. Садовій № 8 в с. Гнатків Томашпільського району Вінницької області.

Згідно довідки виконкому Гнатківської сільської ради № 15 від 23.01.2018 року, житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в с. Гнатків по вул. Садова,8 Томашпільського району Вінницької області рахується за ОСОБА_4 ( а.с.9).

Згідно довідки виданої виконкомом Гнатківської сільської ради № 418 від 11 листопада 2017 року, ОСОБА_1 з 1974 року проживав разом із ОСОБА_5, яка померла 25.08.2011 року в одному будинку в с. Гнатків по вул. Садовій, 8 і продовжує проживати по даний час (а.с.7).

Згідно довідки виданої виконкомом Гнатківської сільської ради № 419 від 11 листопада 2017 року, ОСОБА_1 дійсно до дня смерті ОСОБА_5, яка померла 25.08.2011 року проживали разом і він проводив похорони (а.с.10).

Відповідно до довідки виданої виконкомом Гнатківської сільської ради № 16 від 23 січня 2018 року ОСОБА_1 дійсно з 1974 року був зареєстрований і постійно проживав із ОСОБА_5І яка померла 28.08.2011 року, в будинку, що знаходиться в с. Гнатків по вул. Садовій, 8, який належав ОСОБА_4, яка померла 27 жовтня 1997 року. За час проживання ОСОБА_1 проводив ремонти, доглядав за домогосподарством, побудува при міщення літньої кухні , погріб, камінний мур, поставив ворота (а.с.11).

Як вбачається з особового рахунку № 556 першим записано члена господарства ОСОБА_4 ( а.с.12).

Згідно довідки про показники об'єкта нерухомого майна КП Могилів-Подільське міжрайонне бюро технічної інвентаризації № 16 від 23 січня 2018 року, відповідно до проведеної інвентаризації від 16 січня 2018 року, житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що розташовані в с. Гнатків по вул. Садова, № 8 має такі показники: загальна площа 45,4 кв.м., житлова площа 31,2 кв.м.; до складу спадкового майна входить житловий будинок «А», матеріал стін- самані, літня кухня «Б», веранда «б», сарай «В», погріб «Г», ворота -1-3, огорожа . Згідно архівних даних станом на 31 грудня 2012 року право власності на майно не зареєстровано (а.с.6).

Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред'явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п'ятнадцять, а на рухоме майно - через п'ять років з часу спливу позовної давності. Втрата не з своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності у разі повернення майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Як встановлено судом, позивач ОСОБА_1 добросовісно заволодів будинком, що належав ОСОБА_4, яка померла 27 жовтня 1997 року, ОСОБА_1 продовжує відкрито і безперервно володіти даним будинком, відповідно набув право власності на це майно.

Згідно п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Згідно п. 9, 11, 13, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав, особа яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

-володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

-володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

-володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається.

Набувальна давність визначається, як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також, в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим, як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі.

Як вбачається з відповіді Томашпільської державної нотаріальної контори від 03 квітня 2018 року спадкова справа після померлої 25 серпня 2011 року ОСОБА_5 заведена за № 422/2011 року.

Як вбачається з спадкової справи до Томашпільської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5, яка померла 25 серпня 2011 року звернувся ОСОБА_6, якому видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, площею 1,4906 гектарів в межах згідно з планом розташованої на території Гнатківської сільської ради Томашпільського району та передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та видано свіджоцтво на право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 1,4557 гектарів (а.с.27-31)

Як вбачається з державного нотаріального архіву Вінницької області від 20 квітня 2018 року спадкова справа на майно померлої 27 жовтня 1997 року ОСОБА_4, яка була розпочата та закінчена 08 вересня 2000 року Томашпільською державною нотаріальною конторою.

Як вбачається з спадкової справи до Томашпільської державної нотаріальної контори звернулася ОСОБА_5 після смерті ОСОБА_4, яка померла 27 жовтня 1997 року, якій видано свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, а саме на право на земельну частку (пай) посвідченого сертифікатом серії ВН № 0293374 (а.с.43-52).

Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до статей 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 2.Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. 3.Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 5. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.6. Якщо одна із сторін визнала пред»явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Враховуючи, що позивач не може ніяким іншим чином захистити своє право на даний житловий будинок, відповідач позов визнав, суд вважає, що позивач набув право власності на вказаний будинок на підставі ст. 344 ЦК України.

Оскільки вимоги позивача є законними та достатньо вмотивованими і ґрунтуються на наявних у справі доказах, відповідачем визнано позовні вимоги ОСОБА_1, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, аналізуючи викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, позовна заява ОСОБА_1 підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.5 ст.265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з квитанції № 41 від 8 лютого 2018 року, позивачем було сплачено судовий збір в сумі 775 гривень, (а.с.1).

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи, що відповідач позов визнав до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 387 грн. 50 копійок.

На підставі викладеного, керуючись ст. 344 ЦК України, ст.ст. 12,13,76,78, 95,163,200, 354 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2 до Гнатківської сільської ради про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що розташований по вул. Садовій, № 8 в с. Гнатків Томашпільського району Вінницької області (житловий будинок «А», матеріал стін-глинобитні, сарай «Б», сарай «В», погріб «Г», ворота -1 ).

Повернути ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителю ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 з державного бюджету 387 грн. 50 коп. (триста вісімдесят сім гривень 50 копійок) сплаченого ним судового збору згідно квитанції Ощадбанк № 41 від 8 лютого 2018 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: ОСОБА_7