Березівський районний суд Одеської області
Справа № 494/1023/17
Провадження № 2/494/29/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2018 року Березівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Курти Л.С.

при секретарі Авдєєвій С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Березівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 д Березівської міської ради Одеської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 про скасування рішення органу місцевого самоврядування, визнання недійсним державного акту на право власності на землю,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Березівської міської ради Одеської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 про скасування рішення органу місцевого самоврядування, визнання недійсним державного акту на право власності на землю.

У судовому засіданні він та його представник підтримали позовну заяву та просили скасувати рішення Березівської міської ради Одеської області «Про внесення змін стосовно площі земельної ділянки до рішення про передачу в особисту власність земельної ділянки та на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання державного акта на право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд» двадцять другої сесії п'ятого скликання Березівської міської ради від 05.02.2009 року № 1065-V та визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданий ОСОБА_3 24.12.2009 року на підставі рішення Березівської міської ради Одеської області від 05.02.2009 року № 1065-V, площею 0,0890 га з кадастровим номером НОМЕР_2.

Позовну заяву ОСОБА_1 обгрунтував тим, що отримавши 31.10.2011 року у дар ? частку житлового будинку АДРЕСА_1 він позбавлений права на приватизацію земельної ділянки, так як вона приватизована ОСОБА_3 та 05.12.2009 року вона отримала державний акт на право власності на земельну ділянку. Вважає, що порушене його право на приватизацію земельної ділянки.

Представник позивача підтримав позовну заяву, посилаючись на те, що порушене право ОСОБА_1

Представник Березівської міської ради Одеської області позовні вимоги визнав посилаючись на те, що рішення Березівської міської ради від 05.02.2009 року № 1065-V

ухвалене помилково. Також помилково видано державний акт на право власності на земельну ділянку на ім'я ОСОБА_3.

Третя особа ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала та пояснила, що ?

частина житлового будинку по АДРЕСА_2 належала ще її діду. У подальшому її тітка - ОСОБА_3 успадкувала ? частину зазначеного будинку, оформила технічну документацію та 24.12.2009 року отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3. Вказаний державний акт виданий на підставі рішення Березівської міської ради від 21.04.1994 р. та від 28.07.2005 року № 514-IV, №1065-V від 05.02.2009 року № 1065- V. ОСОБА_3 приватизувала лише ту частину земельної ділянки, яка належала їй на праві власності. Та прилягали до її частини жилого будинку.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла та вона як спадкоємець за заповітом подала заяву про прийняття спадщини, а 06.02.2018 року отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ? частину жилого будинку АДРЕСА_3 Вважає, що жодних підстав для скасування рішення Березівської міської ради від 05.02.2009 року та державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого на ім'я ОСОБА_3 немає, так як за її життя ОСОБА_1 жодних претензій до неї не мав.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши сторони, суд вважає, що підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 немає.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Березівською державною нотаріальною конторою 22.03.1990 року за реєстром № 340 ОСОБА_3 належала ? частина жилого будинку АДРЕСА_4

На підставі рішення сесії Березівської міської ради від 21.04.1994 року та від 28.07.2005 року № 514- ІV, 05.02.2009 1065-V, свідоцтва про право на спадщину від 22.03.1990 року ОСОБА_3 24.12.2009 року отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3, яка розташована по вулиці АДРЕСА_5

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла.

ОСОБА_2 06 лютого 2018 року отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ? частину жилого будинку АДРЕСА_6, яка належала ОСОБА_3.

ОСОБА_1 проживає ІНФОРМАЦІЯ_1 у будинку, який належить йому на праві власності, зареєстрований він 05.05.2015 року за адресою: АДРЕСА_7 у будинку ? частина якого належить йому на праві власності на підставі договору дарування від 31.10.2011 року.

31 жовтня 2011 року ОСОБА_1 отримав у дар від ОСОБА_4 1/2 частину жилого будинку АДРЕСА_8

Відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 17.01.2014 року ОСОБА_1 здійснив державну реєстрацію 1/2 частини жилого будинку по АДРЕСА_10

Отримуючи у дар ? частину жилого будинку ОСОБА_1 знав, що інша ? частина вказаного будинку належить іншій особі. Жодних претензій до ОСОБА_3, яка у той час уже була власником 1/2 частини будинку АДРЕСА_9 та була власником земельної ділянки він не заявляв.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що ? частина житлового будинку, яку він отримав у дар непридатна для проживання, знаходиться у аварійному стані та підлягає знесенню. Він бажає приватизувати лише земельну ділянку за вказаною адресою. Свої пояснення від підтвердив доказами, які він долучив до справи, а саме: актами обстеження будинку по АДРЕСА_7 від

05 липня 2012 та від 20 червня 2017 року із яких вбачається, що ? частина житлового будинку АДРЕСА_11, яка належить ОСОБА_1 знаходиться в аварійному стані та підлягає терміновому проведенні капітального ремонту або знесенню ( а.с.18,20).

Не зважаючи на вказане, ОСОБА_1 17.01.2014 року проводить державну реєстрацію ? частини вищезазначеного жилого будинку.

Статтею 40 Земельного Кодексу України передбачено, що громадянам України за рішенням

органів місцевого самоврядування можуть передаватися безкоштовно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом.

Порядок безоплатної приватизації земельної ділянки громадянам визначений ст.118 ЗК України.

Жодного документу, який підтверджує відмову органу місцевого самоврядування у наданні ОСОБА_1 у власність чи користування земельної ділянки суду не надано.

Посилання позивача та його представника на лист міського голови не може судом розцінюватися як рішення органу місцевого самоврядування.

Крім того, слід зауважити, що ст.40 Земельного Кодексу України передбачено надання земельної ділянки у власність чи оренду для будівництва та обслуговування жилого будинку у межах норм, визначеним цим Кодексом. Проте, ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснив, що ? частина жилого будинку, яку він отримав у дар не підлягає експлуатації, а підлягає знесенню, а йому потрібна лише земельна ділянка. Також він пояснив, що має у приватній власності іншу земельну ділянку біля будинку АДРЕСА_13, яка розташована поряд з земельною ділянкою по АДРЕСА_12 та має намір об'єднати ці земельні ділянки. Вказані обставини підтверджуються планом меж земельної ділянки НОМЕР_4,додатком до державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3, згідно до якого поряд з земельною ділянкою ОСОБА_3 за літерою Д розташована земельна ділянка ОСОБА_1

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд вважає, що жодного доказу у підтвердження своїх позовних вимог ОСОБА_1 суду не надав.

Керуючись ст.ст. 265, 268 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1 у позові до Березівської міської ради Одеської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 про скасування рішення органу місцевого самоврядування, визнання недійсним державного акту на право власності на землю, відмовити.

На рішення може бути подана апеляція до апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

СУДДЯ КУРТА Л.С.