АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 538/1080/17 Номер провадження 22-ц/786/689/18Головуючий у 1-й інстанції Ларіна О. В. Доповідач ап. інст. Бондаревська С.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Бондаревської С.М.

суддів: Кривчун Т.О., Кузнєцової О.Ю.

при секрераті: Радько О.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, в інтересах якої діє адвокат ОСОБА_4 на рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 11 січня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства "Райз-Максимко" про розірвання договору оренди земельної ділянки.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2017 року ОСОБА_4, який діяв в інтересах ОСОБА_3, звернувся до суду з позовом до ПАТ «Райз-Максимко» про розірвання договору оренди земельної ділянки. В обґрунтування позовних вимог зазначав, що ОСОБА_3 відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 02 лютого 2006 року є власником земельної ділянки загальною площею 2,62 га, розташованої на території Лохвицької міської ради Лохвицького району Полтавської області, з кадастровим номером НОМЕР_2, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Також вказував, що 07 листопада 2012 року між позивачем та ПАТ «Райз-Максимко» укладений договір оренди земельної ділянки, згідно з умовами якого позивач надає, а відповідач приймає в строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 2,62 га з кадастровим номером НОМЕР_2, для ведення відповідачем товарного сільськогосподарського виробництва, строком на п'ять років. Крім зазначеного, одним із обов'язкових заходів із забезпечення збереження родючості ґрунтів, які має здійснити землекористувач, є розробка і дотримання проектів землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь, а згідно з п. 28 договору оренди землі позивач має право вимагати від Орендаря дотримання екологічної безпеки та збереження родючості ґрунтів, додержання державних стандартів, норм і правил.

Мотивуючи тим, що з 2012 року відповідач за весь період користування земельною ділянкою так і не надав позивачу проект землеустрою, що забезпечує еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь, посилаючись на те, що недотримання порядку сівозміни на земельній ділянці, яка передана відповідачу в користування, призводить до зниження якісних характеристик ґрунту і є порушенням умов договору оренди землі, а також зазначаючи, що відповідачем в порушення умов договору орендна плата вноситься орендарем несвоєчасно, затримка у внесенні орендної плати є суттєвою і порушує права орендодавця, позивач, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив розірвати договір оренди землі б/н від 07 листопада 2012 року, укладений між ОСОБА_3 та ПАТ «Райз-Максимко» на земельну ділянку загальною площею 2,62 га з кадастровим номером НОМЕР_2, яка розташована на території Лохвицької міської ради Лохвицького району Полтавської області та 21 вересня 2013 року та зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права.

Рішенням Лохвицького районного суду Полтавської області від 11 січня 2018 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 - відмовлено.

Не погодившись з даним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_3, в інтересах якої діє адвокат ОСОБА_4 оскаржила його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила скасувати рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 11 січня 2018 року та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

На апеляційну скаргу свій відзив надало ПАТ «Райз-Максимко», в якому спростовуючи доводи апелянта, просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - залишити без змін.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено, і це вбачається з матеріалів справи, що згідно з Державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 від 02 лютого 2006 року, виданим Лохвицьким районним відділом земельних ресурсів ОСОБА_3 є власником земельної ділянки загальною площею 2,62 га у межах згідно з планом, розташованої на території Лохвицької міської ради Лохвицького району Полтавської області, з кадастровим номером НОМЕР_2, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва /а. с. 5/. Право власності ОСОБА_3 на вказану земельну ділянку за зареєстровано 21 вересня 2013 року реєстраційною службою Лохвицького районного управління юстиції Полтавської області за №2590777 /а. с. 6/. 07 листопада 2012 року між ОСОБА_3 та ПАТ «Райз-Максимко» укладено договір оренди землі б/н, який зареєстрований реєстраційною службою Лохвицького районного управління юстиції Полтавської області 21 вересня 2013 року під №2590831 /а. с. 10/.

Згідно умов договору оренди землі позивач (орендодавець) надає, а Відповідач (орендар) приймає в строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 2,62 га, що належить позивачу, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Договір укладений сторонами на п'ять років. Зазначена земельна ділянка була передана відповідачу згідно акту приймання-передачі земельної ділянки / а. с. 7/.

Суд першої інстанції, врахувавши, що до 2015 року відповідач не зобов'язаний був робити проект землеустрою, що забезпечує еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь на земельній ділянці, що належить ОСОБА_3, а тому можливість порівняння даних про еколого-економічний стан орендної земельної ділянки на час укладання договору оренди та на час розгляду справи у суді відсутня, дійшов висновку про недоведеність доводів позивача щодо незбереження орендарем родючості ґрунтів, недотримання сівозміни та чергування культур на ділянці,- дійшов висновку про відсутність підстав для розірвання договору оренди з цих підстав.

Колегія суддів погоджується з таким висновком районного суду з огляду на наступне.

Так, статтею 5 Земельного Кодексу України визначені основні принципи земельного законодавства, серед яких зазначено принцип раціонального використання та охорони земель. Згідно зі статтею 141 ЗК України підставою припинення права користування земельною ділянкою є, зокрема, використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам, використання земельної ділянки не за цільовим призначенням. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання державних стандартів, норм і правил. Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24, 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки. Отже, на момент укладення договору оренди земельної ділянки істотними умовами договору визначено, зокрема, й умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду, умови збереження стану об'єкта оренди. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 23 грудня 2015 року в справі № 6-2271цс15 та від 20 січня 2016 року в справі №6-1980цс15. Разом з тим, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо збереження родючості ґрунтів» від 04 червня 2009 року доповнено частину 4 статті 22 Земельного кодексу України наступним змістом: «Земельні ділянки сільсько-господарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва використовуються відповідно до розроблених та затверджених в установленому порядку проектів землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь і передбачають заходи з охорони земель». Розділ Х «Перехідних положень» доповнено пунктом 18 такого змісту: «На період до 1 січня 2015 року вимоги частини четвертої статті 22 цього Кодексу поширюються лише на тих власників та користувачів, які використовують земельні ділянки сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею більш як 100 гектарів». Звідси вірним є висновок суду, щодо безпідставності доводів позивача про не виконання і не надання орендодавцю проекту землеустрою, що забезпечує еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь, оскільки законом не встановлено прямого обов'язку орендаря розробляти та затверджувати в установленому порядку проекти землеустрою.

Окрім цього правильним є висновок суду, щодо відсутності доказів систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою.

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Відповідно до п.«д» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Пунктом 9 договору оренди земельної ділянки від 07 листопада 2012 року між позивачем та ПАТ «Райз-Максимко» визначено що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 4% нормативної грошової оцінки земельної ділянки що складає 3 069 грн. 14 коп., із якої вираховується податок з доходів (орендної плати) орендодавця згідно Податкового кодексу України. Пунктом 11 цього ж договору передбачено, що орендна плата вноситься у такі строки: протягом сільськогосподарського року, але не пізніше 31 грудня поточного року. Як вбачається з наявних в матеріалах справи відомостей, а саме довідок щодо виплати позивачу орендної плати за 2014-2017 роки /а.с. 38-41, 48/ відповідач, на виконання умов укладеного між сторонами договору, повністю розрахувався з позивачем, що спростовує доводи апелянта про систематичну несплату орендної плати, а може лише свідчити про затримку її виплати, що не є підставою для розірвання договору оренди земельної ділянки.

За наведених обставин, суд дійшов правильного висновку про безпідставність та не-доведеність позовних вимог ОСОБА_3, обгрунтовано відмовивши у задоволенні її позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків районного суду, як і не підтверджують належними доказами їх неправомірність.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування - не вбачається.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, в інтересах якої діє адвокат ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 11 січня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: /підпис/ Бондаревська С.М. Судді: /підписи/ Кривчун Т.О. Кузнєцова О.Ю.

З оригіналом згідно:

Суддя: Бондаревська С.М.