Номер провадження: 22-ц/785/1033/18
Головуючий у першій інстанції Бузовський В. В.
Доповідач Кравець Ю. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.05.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді - Кравця Ю.І.,

суддів: Журавльова О.Г., Комлевої О.С.,

з участю секретаря судового засідання - Ліснік Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одеса цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Суворовського районного суду м.Одеси від 10.10.2017 року, постановленою суддею Бузовським В.В., по цивільній справі за заявою ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 03.03.2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, треті особи - ОСОБА_5, ОСОБА_6, приватний нотаріус ОСОБА_7, орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації про визнання недійсним договору дарування, визнання дійсним договору застави, встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за законом, визнання права власності на гараж та вселення, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_8 про стягнення вартості комунальних послуг, за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_8, ОСОБА_2, третя особа приватний нотаріус ОСОБА_9 про визнання недійсним договору купівлі-продажу,

встановив:

Вказана цивільна справа була розпочата розглядом на підставі первісного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2, гаражно-споживчого кооперативу «Одеській» від 20.06.2003 року про визнання частково недійсним договору дарування і визнання права власності в порядку спадкування, що зареєстрований в суді 20.06.2003 року.

В подальшому у справі змінювалося коло осіб, які беруть участь у справі, з відповідними позовними вимогами та остаточно розглядалася цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ОСОБА_2, треті особи - ОСОБА_5, ОСОБА_6, приватний нотаріус ОСОБА_7, орган опіки та піклування Суворовської райадміністрації, про визнання недійсним договору дарування, визнання дійсним договору застави, встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за законом, визнання права власності на гараж та вселення; за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_8, про стягнення вартості комунальних послуг; за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_8 та ОСОБА_2, третя особа приватний нотаріус ОСОБА_9, про визнання недійсним договору купівлі-продажу.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 03.03.2014 року частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 Визнано недійсним в частині відчуження 1/4 частини належної ОСОБА_10 договір дарування 3/4 частин АДРЕСА_3, укладений між ОСОБА_3, ОСОБА_10 та ОСОБА_5 22.01.2002 року та посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7 і зареєстрований в реєстрі за № 670. Встановлено факт прийняття спадщини у вигляді 1/4 частини АДРЕСА_3 після смерті ОСОБА_10, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/4 частини АДРЕСА_3 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_10, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Вселено ОСОБА_3 в АДРЕСА_3. В іншій частині позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено. Відмовлено ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3 про стягнення витрат на оплату комунальних послуг у розмірі 4680 грн. Відмовлено ОСОБА_3 в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_8 та ОСОБА_2, третя особа приватний нотаріус ОСОБА_9, про визнання недійсним договору купівлі-продажу.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 15.05.2014 року апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відхилено і залишено без змін рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 03.03.2014 року.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 22.07.2014 року закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_11, - ОСОБА_12, в інтересах ОСОБА_11 та її малолітніх дітей ОСОБА_13, ОСОБА_14, на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 03.03.2014 року.

24.10.2014 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшло клопотання ОСОБА_11 від 22.10.2014 року про долучення письмового доказу до матеріалів справи з проханням прийняти до уваги та долучити до матеріалів справи копію листа КП ЖКС «Пересипський» № 854/вх. від 29.08.2014 року з додатком цієї копії, з якої видно, що адвокату ОСОБА_15 повідомляється, що його запит від 07.08.14 року розглянуто та повідомляється, що на прохання гр. ОСОБА_3 посадовими особами підприємства в межах повноважень була видана довідка № 2 від 01.07.03 року (форма якої нормативними актами не регламентована), вказана довідка (на час видачі) посвідчувала, що зазначена особа там зареєстрована.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.11.2014 року відхилено касаційну скаргу ОСОБА_15 - представника ОСОБА_11, яка діє в інтересах малолітніх ОСОБА_13 та ОСОБА_14, а ухвала апеляційного суду Одеської області від 22.07.2014 року залишена без змін.

08.07.2015 року до суду надійшла заява ОСОБА_8 від 06.07.2015 року про перегляд рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 03.03.2014 року за нововиявленими обставинами з посиланням на те, що 09.06.2015 року при ознайомлені з матеріалами касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_11 на ухвалу апеляційного суду Одеської області від 22.07.2014 року він отримав світлокопію документа, який містить відомості, що мають істотне значення по вищенаведеній справі і вказують на обставини, які йому не були та не могли бути відомі і не були враховані судом при розгляді справи, а саме за змістом отриманої ним копії листа КП ЖКС «Пересипський» № 854/вх. від 29.08.2014 року посадовими особами підприємства та паспортного відділу на прохання ОСОБА_3 була видана довідка «№2 від 01.07.2003 року», форма якої нормативними актами не регламентована і посвідчувала лише той факт, що особа там лише зареєстрована.

Вказує, що довідка видана 21.07.2003 року і не може бути доказом постійного проживання ОСОБА_3 у квартирі на момент смерті батька ІНФОРМАЦІЯ_1 року та у подальший період, оскільки там на той час проживала його родина, і вищевказана довідка не може вважатися допустимим доказом, оскільки вона одержана з порушенням порядку, встановленого законом, оскільки її форма не регламентована нормативними актами, а за правилом ч. 1 ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Просив прийняти до уваги правові позиції, висловлені судовою колегією в цивільних справах Верховного Суду України у зв'язку з аналізом причин перегляду судових рішень у цивільних справах у 1996 року (лист ВСУ від 01.12.1997 року пункт 65), які вказують на те, що відповідно до п. 1 ст. 549 ЦК прийняття спадщини може підтверджуватися діями спадкоємців, які за своїм характером свідчать, що в шестимісячний строк з дня відкриття спадщини вони фактично вступили в управління або володіння спадковим майном. Разом з тим, само по собі проживання в іншій частині будинку, поділеного в натурі, зберігання відсутньою особою прописки у спадковій частині будинку не є такими діями.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 08.04.2016 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_8 про перегляд рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 15.06.2016 року вказана ухвала залишена без змін.

22.05.2014 року відповідач ОСОБА_2 звернулась до суду з заявою про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами вказаного рішення суду обґрунтовуючи свої вимоги тим, що на її думку існують нововиявлені обставини, а саме, їй стало відомо, що під час допиту ОСОБА_3 у якості підозрюваного, який проводився під час досудового слідства по кримінальній справі за фактом розбійного нападу на її чоловіка - ОСОБА_8 та його сім'ю, ОСОБА_3 зізнався, що проживав у квартирі АДРЕСА_3 сумісно з батьками до їх розлучення, яке відбулося у 1999 році. Між тим, визнаючи ОСОБА_3 спадкоємцем свого померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року батька, ОСОБА_10 та встановлюючи факт прийняття спадщини 1/4 частини квартири АДРЕСА_3, суд виходив з того, що ОСОБА_3 на час смерті батька проживав у вищенаведеній квартирі. У якості доказу даного факту суд послався на довідку від 21 липня 2003 року, між тим ця довідка свідчить лише про те, що ОСОБА_3 був лише прописаний у квартирі, що не є доказом його постійного проживання у неї. На думку ОСОБА_2, вищенаведені факти підтверджуються протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_3 від 12.08.2004 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_4 від 13.08.2004 року, та протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 13.03.2004 року.

Виходячи з викладеного, ОСОБА_2 просила суд скасувати рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 03.03.2014 року в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_3 у зв'язку із нововиявленими обставинами та відмовити у задоволені позову.

Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 10.10.2017 року заяву ОСОБА_2 про перегляд рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 03.03.2014 року у зв'язку з нововиявленими обставинами залишено без задоволення.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою задовольнити заявлені нею вимоги.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 обґрунтовує тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що пояснення ОСОБА_4 в протоколі допиту від 13.08.2004 року, проведеного слідчим СВ Хаджибеївського ОМ Суворовського РО ОГУ УМВС України в Одеській області, який проводився під час досудового слідства по кримінальній справі за фактом розбійного нападу на ОСОБА_8, не впливає на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається. Крім того зазначає, що при задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 суд керувався наданим доказом, а саме довідкою №2 від 21.07.03 року, яка покладена у основу рішення про прийняття спадщини спадкоємцем, тоді як протокол допиту ОСОБА_3 від 12.08.2004 року спростовує саме факт проживання особи за адресою. На підставі викладеного та з зазначенням інших обставин, ОСОБА_2 вважає, що не дослідження та не надання правової оцінки протоколу допиту ОСОБА_17 від 12.08.2004 року спростовує факт, покладений в основу судового рішення, відтак зазначений протокол є нововиявленою обставиною і ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин тобто зміст судового рішення був би іншим.

ОСОБА_17 надав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначив, що ухвалу постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, через що вона підлягає залишенню без змін.

У судовому засіданні ОСОБА_2 та ОСОБА_8 просили задовольнити апеляційну скаргу, представник ОСОБА_3 - ОСОБА_18 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення та ухвалу районного суду залишити без змін.

Інші учасники справи в судове засідання не з'явились. Про час та місце розгляду справи в апеляційному суді повідомлялись належним чином.

Відповідно ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи не перешкоджає розглядові справи. Справа розглянута судом на підставі ч. 2 ст. 372 ЦПК України

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали в межах заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Залишаючи без задоволення заяву ОСОБА_2 про перегляд рішення за невиявленими обставинами, суд першої інстанції встановив наступні обставини та дійшов таких висновків.

Так, ухвалою суду від 21.04.15 року заяву ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 03.03.2014 року в частині посилання на обставини, а саме на протокол допиту підозрюваного ОСОБА_3 від 12.08.2004 року, проведеного слідчим СВ Хаджибеївського ОМ Суворовського РО ОГУ УМВС України в Одеській області, протокол допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 13.03.2004 року, проведеного слідчим СО Суворовського РО ОГУ УМВС України в Одеській області порушеного за фактом шахрайства - було залишено без розгляду.

Таким чином, судом розглядалась заява в частині посилання як на нововиявлені обставини, а саме на протокол допиту свідка ОСОБА_4 від 13.08.2004 року, проведеного слідчим СВ Хаджибеївського ОМ Суворовського РО ОГУ УМВС України в Одеській області, який проводився під час досудового слідства по кримінальній справі за фактом розбійного нападу на ОСОБА_8 та його сім'ю.

При цьому, відповідач посилається, що встановлюючи факт прийняття спадщини 1/4 частини квартири АДРЕСА_3, суд виходив з того, що ОСОБА_3 на час смерті батька проживав у вищенаведеній квартирі. У якості доказу даного факту суд послався на довідку від 21.07.2003 року (а.с.18 т.1.) Між тим ця довідка свідчить лише про те, що ОСОБА_3 був лише прописаний у квартирі, що не є доказом його постійного проживання в ній.

Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 03.03.2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 15.05.2014 року, позов ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано недійсним договір дарування 3/4 частки квартири АДРЕСА_3, укладений між ОСОБА_3, ОСОБА_10 та ОСОБА_5 22.01.2002 року, та посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7, зареєстрований у реєстрі за №670, у частині відчуження 1/4 належної ОСОБА_10 частини. Встановлено факт прийняття спадщини - 1/4 частини квартири АДРЕСА_3 після смерті ОСОБА_10 Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/4 частини квартири АДРЕСА_3 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_10 Вселено ОСОБА_3 у квартиру АДРЕСА_3. В іншій частині позову ОСОБА_3 відмовлено.

Згідно ч. 2 ст. 361 ЦПК України підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдиві показання свідка, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення; встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду; встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Суд вважав, що предметом розгляду даної справи є: істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 57 ЦПК України ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно пп. 4 п. 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Відповідно до пп. 5 ч. 4 Постанови судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Дослідивши матеріали справи, суд вважав, що заява ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 03.03.2014 року не підлягає задоволенню, оскільки пояснення ОСОБА_4 в протоколі допиту від 13.08.2004 року, проведеного слідчим СВ Хаджибеївського ОМ Суворовського РО ОГУ УМВС України в Одеській області, який проводився під час досудового слідства по кримінальній справі за фактом розбійного нападу на ОСОБА_8, не впливає на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Вказаний висновок суду першої інстанції є обґрунтованим та відповідає вимогам закону.

Підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами за п.1 ч.2 ст.361 ЦПК України є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК України).

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Колегією суддів встановлено, що оспорювана обставина проживання позивача в АДРЕСА_3 безперечно була відома сторонам і факт проживання позивача в цій квартирі оспорювався ОСОБА_8 та ОСОБА_2 на час розгляду справи, ця обставина входила до предмету доказування у справі.

У наявній у справі довідці № 2 від 21.07.03 року дільниці №1 КП ДЕЗ «Пересипське», завіреній штампом дільниці № 1 КП ДЕЗ «Пересипське» та підписаній начальником дільниці ОСОБА_19, паспортистом ОСОБА_20, бухгалтером ОСОБА_21, та виданій ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, для пред'явлення за місцем вимоги вказано, що він дійсно проживає в АДРЕСА_3, житлова площа 41,0 кв. м., і на даній площі проживає 1 особа (т.1 а.с.18).

Вказана довідка була як доказ предметом розгляду суду першої інстанції при ухваленні рішення суду від 03.03.2014 року та апеляційної інстанції при перегляді цього рішення суду з постановленням ухвали від 15.05.2014 року про залишення цього рішення без змін.

З копії листа КП ЖКС «Пересипський» № 854/вх. від 29.08.2014 року (наданого ОСОБА_11 у жовтні 2014 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ), підписаного від імені в.о. директора КП ЖКС «Пересипський» ОСОБА_22 та завіреного печаткою, вбачається, що адвокату ОСОБА_15 повідомляється, що його запит від 07.08.14 року розглянуто та повідомляється, що «на прохання гр. ОСОБА_3 посадовими особами підприємства в межах повноважень була видана довідка №2 від 01.07.03 року (форма якої нормативними актами не регламентована), вказана довідка (на час видачі) посвідчувала, що зазначена особа там зареєстрована (т.5 а.с.127).

Вказані обставини підтверджені матеріалами справи і не оспорюються.

Проаналізувавши матеріали справи, заяву ОСОБА_2 про перегляд рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції, застосувавши положенняст. ст. 361-365 ЦПК України, правильно виходив із того, що обставини, зазначені заявником у його заяві, не є нововиявленими, а тому, відсутні підстави для перегляду рішення суду.

При цьому суд першої інстанції правильно врахував роз'яснення постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами», відповідно до яких судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Крім того колегія суддів зазначає, що сама заявник в судовому засіданні визнала, що протокол допиту, на який вона посилається як на нововиявлену обставину, існував на момент ухвалення рішення по справі та про нього було відомо.

Апеляційний суд враховує, що доводи заяви та апеляційної скарги по суті зводяться до оцінки доказів, їх належності та допустимості.

За викладених обставин колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень норм процесуального права не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи, в тому числі з посиланням на ст.129 Конституції України, якою визначені основні засади судочинства, висновки суду не спростовують, у зв'язку з чим ухвала суду підлягає залишенню без змін.

Одночасно апеляційний суд враховує і роз'яснення п.1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами», що задоволення судом заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами всупереч вимогам ЦПК порушує принцип правової визначеності та право заявника на доступ до правосуддя, яке гарантується пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Суворовського районного суду м.Одеси від 10.10.2017 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 05.05.2018 року.

Головуючий Ю.І.Кравець

Судді: О.Г.Журавльов

О.С.Комлева