Справа № 742/2088/17 Провадження № 22-ц/795/501/2018 Провадження № 22-ц/795/530/2018Головуючий у I інстанції - Зарічна Л. А. Доповідач - Скрипка А. А.
Категорія - цивільна
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 травня 2018 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - судді Скрипки А.А.

суддів: Лакізи Г.П., Харечко Л.К.

секретар: Поклад Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 на ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 12 березня 2018 року, на ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 20 лютого 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до приватного акціонерного товариства "Київстар" про захист прав споживачів, - третя особа: Державна інспекція України з питань захисту прав споживачів,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду з даним позовом, в якому, з врахуванням уточненої позовної заяви (а.с.64) просила визнати повноваження відповідача у вигляді п.4.2.5, п.4.2.6 його публічного договору змінювати Тарифні плани (безпосередньо без згоди споживача, який здійснив свій вибір) недійсними або застосувати у відношенні нав'язаної позивачу послуги "Безліміт" наслідки недійсності зазначених пунктів договору (у відповідній частині), або визнати недійсною саму послугу у спірній частині, тобто в частині оплатного нав'язування 1440 хвилин, замість обраних позивачем 200, при цьому зобов'язавши відповідача утримувати з позивача плату за використання мобільного зв'язку Київстар тільки в межах обраного позивачем пакету.

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 08.11.2017 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до приватного акціонерного товариства ''Київстар" про захист прав споживачів.

Постановою апеляційного суду Чернігівської області від 19.12.2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 08.11.2017 року залишено без задоволення, а вказане рішення суду першої інстанції залишено без змін.

13.02.2018 року ОСОБА_2 звернулась із заявою про роз'яснення рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 08.11.2017 року.

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 20.02.2018 року відмовлено ОСОБА_2 у роз'ясненні рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 08.11.2017 року.

28.02.2018 року на адресу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області надійшла заява від ОСОБА_2 про роз'яснення рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 08.11.2017 року.

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 12.03.2018 року ОСОБА_2 відмовлено у роз'ясненні рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 08.11.2017 року.

В апеляційній скарзі на ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 20.02.2018 року ОСОБА_2 просить скасувати оскаржувану ухвалу та зобов'язати суд першої інстанції задовольнити вимоги її заяви про роз'яснення рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 08.11.2017 року. Доводи апеляційної скарги вказують на наявність процесуальних підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 20.02.2018 року. ОСОБА_2 у доводах апеляційної скарги зазначає про своє право на роз'яснення рішення суду першої інстанції від 08.11.2017 року, та зауважує, що вона обгрунтовано звернулась до суду за роз'ясненням конкретних слів та словосполучень, застосованих судом норм матеріального права, які передбачають відмову у задоволенні вимог її позову. ОСОБА_2 у доводах апеляційної скарги стверджує, що право на роз'яснення судового рішення визначено положеннями статті 271 ЦПК України, і за даних обставин у суду відсутні повноваження вирішувати, що саме у судовому рішенні є для неї незрозумілим. Доводи апеляційної скарги вказують на наявність підстав для роз'яснення рішення суду першої інстанції від 08.11.2017 року, оскільки звернення до суду з позовом про захист прав споживачів було обумовлено необхідністю захисту вказаних прав відповідно до положень Закону України "Про захист прав споживачів". При цьому ОСОБА_2 у доводах апеляційної скарги зазначає, що при вирішенні заявленого нею позову по суті суд першої інстанції послався на приписи Закону України ''Про телекомунікації'', і за даних обставин має місце незрозумілість мотивів, з яких суд застосував вказані у рішенні нормативно - правові акти, і відповідно, відмовив у задоволенні вимог позову. Доводи апеляційної скарги стверджують, що за наявності умов, необхідних для роз'яснення рішення, є необгрунтованим висновок оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 20.02.2018 року про відмову у роз'ясненні рішення суду першої інстанції від 08.11.2017 року. ОСОБА_2 не погоджується з висновком оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 20.02.2018 року відносно того, що у заяві про роз'яснення рішення вона ставить питання про зміну рішення суду та внесення до нього нових даних, оскільки вказане твердження суду не відповідає дійсності.

В апеляційній скарзі на ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 12.03.2018 року ОСОБА_2 просить скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції та зобов'язати суд першої інстанції задовольнити вимоги її заяви про роз'яснення рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 08.11.2017 року. Доводи апеляційної скарги зазначають, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції від 12.03.2018 року є незаконною та безпідставною. ОСОБА_2 вважає, що відмова суду першої інстанції у роз'ясненні мотивів, з яких судом були застосовані зазначені у рішенні суду нормативно-правові акти, обумовлена наявністю безпідставної відмови у задоволенні позовних вимог. У доводах апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначає, що рішення суду повинно бути чітким та зрозумілим саме для позивача, і за даних обставин відмова у роз'ясненні судового рішення є безпідставною. Доводи апеляційної скарги вказують, що відмова у роз'ясненні мотивів та правових підстав ухваленого судом першої інстанції 08.11.2017 року рішення є необґрунтованою, виходячи із положень статті 271 ЦПК України. ОСОБА_2 у доводах апеляційної скарги не погоджується із висновком оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 12.03.2018 року про відмову у роз'ясненні рішення, оскільки при зверненні до суду із заявою про роз'яснення рішення ОСОБА_2 було дотримано всі приписи, визначені статтею 271 ЦПК України. Доводи апеляційної скарги вказують на відмінність понять щодо роз'яснення мотивів, з яких суд застосовує зазначені у рішенні нормативно-правові акти та щодо роз'яснення безпосередньо нормативно-правових актів, застосованих судом під час вирішення спору по суті. Доводи апеляційної скарги стверджують, що суд першої інстанції безпідставно при вирішенні питання про роз'яснення судового рішення не прийняв до уваги та не застосував положення ч.3 статті 10 ЦПК України, яка підлягала застосуванню у даному випадку. ОСОБА_2 у доводах апеляційної скарги вказує, що роз'яснення рішення не потребує зміни його змісту, оскільки рішення суду має бути змістовним на момент його ухвалення. При цьому ОСОБА_2 зазначає, що відмовляючи у задоволенні її заяви про роз'яснення рішення суду першої інстанції від 08.11.2017 року, суд не навів у оскаржуваній ухвалі від 12.03.2018 року відповідних мотивів та підстав для відмови у задоволенні заяви про роз'яснення рішення суду.

В судове засідання апеляційного суду учасники судового розгляду даної справи, належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду справи, відповідно до повідомлень про вручення поштових відправлень (а.с.184,185,186), не з'явились. Згідно приписів ч.2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно ч.5 статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дата складення повного судового рішення - 02.05.2018 року.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд на підставі приписів статті 375 ЦПК України приходить до висновку, що апеляційні скарги ОСОБА_2 підлягають залишенню без задоволення, а оскаржувані ухвали суду першої інстанції від 20.02.2018 року, від 12.03.2018 року, - залишенню без змін, виходячи із наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, у липні 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, в якому, з врахуванням уточненої позовної заяви (а.с.64) просила визнати повноваження відповідача у вигляді п.4.2.5, п.4.2.6 його публічного договору змінювати Тарифні плани (безпосередньо без згоди споживача, який здійснив свій вибір) недійсними або застосувати у відношенні нав'язаної позивачу послуги "Безліміт" наслідки недійсності зазначених пунктів договору (у відповідній частині), або визнати недійсною саму послугу у спірній частині, тобто в частині оплатного нав'язування 1440 хвилин, замість обраних позивачем 200, при цьому зобов'язавши відповідача утримувати з позивача плату за використання мобільного зв'язку Київстар тільки в межах обраного позивачем пакету.

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 08.11.2017 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до приватного акціонерного товариства ''Київстар" про захист прав споживачів.

Постановою апеляційного суду Чернігівської області від 19.12.2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 08.11.2017 року залишено без задоволення, а вказане рішення суду першої інстанції залишено без змін.

13.02.2018 року ОСОБА_2 звернулась із заявою про роз'яснення рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 08.11.2017 року.

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 20.02.2018 року відмовлено ОСОБА_2 у роз'ясненні рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 08.11.2017 року.

28.02.2018 року на адресу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області надійшла заява від ОСОБА_2 про роз'яснення рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 08.11.2017 року.

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 12.03.2018 року ОСОБА_2 відмовлено у роз'ясненні рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 08.11.2017 року.

Відповідно до приписів ч.1,ч.2 статті 271 ЦПК України, за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз'яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Подання заяви про роз'яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред'явлене до примусового виконання.

Як вбачається із оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 20.02.2018 року (а.с.149), відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_2 про роз'яснення рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 08.11.2017 року, суд першої інстанції виходив з того, що як мотивувальна частина рішення суду першої інстанції, так і його резолютивна частина, викладені загальновживаними словами, мають чіткий і зрозумілий характер, в тому числі, і щодо відмови у задоволенні позову, із зазначенням мотивів та правових підстав ухваленого судом рішення.

Доводи апеляційної скарги щодо невідповідності висновків ухвали суду першої інстанції від 20.02.2018 року фактичним обставинам справи та нормам права, які регулюють спірні правовідносини, не можуть бути підставою для скасування даної ухвали, оскільки вказані доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

ОСОБА_2 у доводах апеляційної скарги стверджує, що право на роз'яснення судового рішення визначено положеннями статті 271 ЦПК України, і за даних обставин у суду відсутні повноваження вирішувати, що саме у судовому рішенні є для неї незрозумілим. Доводи апеляційної скарги вказують на наявність підстав для роз'яснення рішення суду першої інстанції від 08.11.2017 року, оскільки звернення до суду з позовом про захист прав споживачів було обумовлено необхідністю захисту вказаних прав відповідно до положень Закону України "Про захист прав споживачів". При цьому ОСОБА_2 у доводах апеляційної скарги зазначає, що при вирішенні заявленого нею позову по суті суд першої інстанції послався на приписи Закону України ''Про телекомунікації'', і за даних обставин має місце незрозумілість мотивів, з яких суд застосував вказані у рішенні нормативно-правові акти, і відповідно, відмовив у задоволенні вимог позову.

Апеляційний суд вважає, що вказані доводи апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції від 20.02.2018 року не можуть бути підставами для її скасування, з наступних підстав. Рішення суду повинно бути зрозумілим. Зрозумілість рішення полягає в тому, що його резолютивна частина не припускає декілька варіантів її розуміння. Системне тлумачення приписів статті 271 ЦПК України, яка регламентує роз'яснення судового рішення, дозволяє дійти висновку, що рішення суду може бути роз'яснено у разі, якщо без такого роз'яснення його важко виконати,оскільки існує значна ймовірність неправильного його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення. Роз'яснено може бути рішення, яке підлягає виконанню. Таким чином, роз'яснення рішення суду є засобом виправлення недоліків судового рішення, який полягає в усуненні неясності судового рішення, і викладенні рішення у більш ясній і зрозумілій формі з метою запобігання неправильного його виконання. За даних обставин, в ухвалі про роз'яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі при його виконанні, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

Доводи апеляційної скарги стверджують, що оскаржуваною ухвалою від 20.02.2018 року суд першої інстанції безпідставно відмовив у роз'ясненні мотивів, з яких суд застосував зазначені у рішенні від 08.11.2017 року нормативно-правові акти. На думку апеляційного суду, виходячи із системного тлумачення приписів статті 271 ЦПК України, вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування ухвали суду першої інстанції від 20.02.2018 року, оскільки фактично позивач ставить питання про роз'яснення мотивів ухваленого судом рішення.

Як вбачається із оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 12.03.2018 року (а.с.169), відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_2 про роз'яснення рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 08.11.2017 року, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 у заяві про роз'яснення рішення просить фактично роз'яснити не рішення суду, а окремі пункти та статті Закону України ''Про захист прав споживачів'', ''Про телекомунікації'', ''Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг'', Рішення Національної комісії з питань регулювання зв'язку України. При цьому сул першої інстанції зазначив у оскаржуваній ухвалі, що рішення суду від 08.11.2017 року, як його мотивувальна, так і резолютивна частини, викладені загальновживаними словами, містять чіткий і зрозумілий характер, в тому числі, і щодо відмови у задоволенні позову, із зазначенням відповідних мотивів та правових підстав. Суд також зазначив, що наведені ОСОБА_2 доводи щодо незрозумілості рішення суду від 08.11.2017 року не узгоджуються із передбаченими законом підставами для роз'яснення судового рішення.

Доводи апеляційної скарги щодо невідповідності висновків ухвали суду першої інстанції від 12.03.2018 року фактичним обставинам справи та нормам права, які регулюють спірні правовідносини, не можуть бути підставою для скасування даної ухвали, оскільки вказані доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

Доводи апеляційної скарги вказують, що відмова у роз'ясненні мотивів та правових підстав ухваленого судом першої інстанції 08.11.2017 року рішення є необґрунтованою, виходячи із положень статті 271 ЦПК України. ОСОБА_2 у доводах апеляційної скарги не погоджується із висновком оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 12.03.2018 року про відмову у роз'ясненні рішення, оскільки при зверненні до суду із заявою про роз'яснення рішення ОСОБА_2 було дотримано всі приписи, визначені статтею 271 ЦПК України. Доводи апеляційної скарги вказують на відмінність понять щодо роз'яснення мотивів, з яких суд застосовує зазначені у рішенні нормативно-правові акти та щодо роз'яснення безпосередньо нормативно-правових актів, застосованих судом під час вирішення спору по суті. Доводи апеляційної скарги стверджують, що суд першої інстанції безпідставно при вирішенні питання про роз'яснення судового рішення не прийняв до уваги та не застосував положення ч.3 статті 10 ЦПК України, яка підлягала застосуванню у даному випадку. ОСОБА_2 у доводах апеляційної скарги вказує, що роз'яснення рішення не потребує зміни його змісту, оскільки рішення суду має бути змістовним на момент його ухвалення. При цьому ОСОБА_2 зазначає, що відмовляючи у задоволенні її заяви про роз'яснення рішення суду першої інстанції від 08.11.2017 року, суд не навів у оскаржуваній ухвалі від 12.03.2018 року відповідних мотивів та підстав для відмови у задоволенні заяви про роз'яснення рішення суду.

Апеляційний суд вважає, що вказані доводи апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції від 12.03.2018 року не можуть бути підставами для її скасування, з наступних підстав. Зрозумілість рішення полягає в тому, що його резолютивна частина не припускає декілька варіантів її тлумачення. Виходячи із приписів статті 271 ЦПК України, рішення суду може бути роз'яснено у разі, якщо без такого роз'яснення його важко виконати, оскільки існує значна ймовірність неправильного виконання рішення внаслідок неясності його резолютивної частини. При цьому роз'яснено може бути рішення, яке підлягає виконанню. Таким чином, роз'яснення рішення суду є засобом виправлення недоліків судового рішення, який полягає в усуненні неясності судового рішення, і викладенні рішення у більш ясній і зрозумілій формі з метою запобігання неправильного його виконання. За даних обставин, в ухвалі про роз'яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі при його виконанні, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

Як вбачається із заяви ОСОБА_2 про роз'яснення рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 08.11.2017 року, яка 28.02.2018 року надійшла на адресу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області (а.с.167), ОСОБА_2 просить суд роз'яснити, які саме слова та словосполучення мотивувальної частини рішення суду першої інстанції від 08.11.2017 року вважати мотивами відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, які обґрунтовані статтями 18, 21 Закону України ''Про захист прав споживачів'', а також зазначити мотиви, з яких суд застосував вказані у рішенні суду нормативно-правові акти.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що є безпідставними висновки ухвали суду першої інстанції від 12.03.2018 року про відмову ОСОБА_2 у роз'ясненні рішення суду від 08.11.2017 року, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, з наступних підстав. Виходячи із тлумачення норм права, які регламентують спірні правовідносини, роз'яснення рішення суду можливе тоді, коли воно є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Якщо фактично порушено питання про роз'яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє у роз'ясненні рішення.

Як вбачається із матеріалів справи (а.с.131-134), постановою апеляційного суду Чернігівської області від 19.12.2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 08.11.2017 року залишено без задоволення, а вказане рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційні скарги ОСОБА_2 підлягають залишенню без задоволення, а оскаржувані ухвали суду першої інстанції від 20.02.2018 року, від 12.03.2018 року, - залишенню без змін.

Керуючись статтями: 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 20 лютого 2017 року залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 12 березня 2017 року залишити без задоволення.

Ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 20 лютого 2018 року, ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 12 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Дата складення повної постанови - 02.05.2018 року.

Головуючий:Судді: