Провадження №2/523/1276/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" квітня 2018 р.

Суворовський районний суд м.Одеси в складі:

головуючого судді - Середи І.В.,

за участю секретаря судових засідань- Щербан О.Д.,

позивача ОСОБА_1,представника позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №9 в м.Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_3та просив стягнути з відповідача заборгованість за договором позики у розмірі 1060015,09 грн., з яких суму позики 602326,04 грн., процентів за користування позикою у розмірі 453976,08 грн., 3% річних у розмірі 3712,97 грн.. та судовий збір у розмірі 8000 грн..

В обгрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказував на те, що 07.07.2012 року ОСОБА_3 отримав у позику від нього грошові кошти у сумі 22500дол.США, які відповідач зобов'язався повернути за першою вимогою.

09.08.2017 року позивачем направлено вимогу про повернення суми боргу, яку він отримав 12.08.2017 р., однак до теперішнього часу її не виконав.

В судовому засіданні позивач та його представни повністю підтримали позов.

Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином про дату та час розгляду справи. Заяву про відкладення розгляду справи не подавав, про причину неявки не повідомляв, відзив на позов не надсилав.

Зі згоди позивача справа розглянута в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України.

Заслухавши позивача та його представника , дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Як видно з розписки складеної 07.07.2012 року ОСОБА_3, взяв у борг 22500 дол.США у ОСОБА_1, зобовязується повернути за вимогою (а.с.6).

Згідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Нормами ст.1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Як визначено нормами ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Отже, у частині першій статті 1048 ЦК України, що має диспозитивний характер, установлена презумпція оплатності позики, яка діє за умов, якщо безоплатний характер відносин позики прямо не передбачений ЦК України, іншими законодавчими актами або конкретним договором. Указане правило спрямоване на захист інтересів позикодавця у разі, якщо договором позики розмір процентів не визначений.

Таким чином, законом передбачено право позикодавця на одержання від позичальника суми позики та винагороди (процентів за користування позикою) у разі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Винагорода для позикодавця встановлюється у формі процентів від суми, що надається у позику, розмір яких визначається сторонами в договорі позики, або, якщо такий розмір процентів не встановлений, він визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Дана правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 2 липня 2014 року у справі № 6-36цс14.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

09.08.2017 року позивач направив відповідачу вимогу про повернення боргу, однак до теперішнього часу гроші позивачу не повернуто.

Станом на 26.10.2017 р. сума заборгованості позичальника за договором позики, з урахуванням суми позики, процентів за користування позикою, та 3% річних, становить 1060015,09 грн., виходячи з курсу долара США станом на 26.10.2017 р. -26,77 грн., з яких сума позики складає - 602326,04 грн., проценти за користування позикою у розмірі 453976,08 грн., 3% річних у розмірі 3712,97 грн..

Отже, вказана сума в повному обсязі підлягає стягненню з відповідача .

Крім того, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача також необхідно стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 8000 грн..

Керуючись ст.ст.13, 74-76, 81, 89, 258-259, 263-265, 268, 273, 280-282, 293, 354-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, інн:НОМЕР_1, прож.м.Одеса, АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (рнокпп: НОМЕР_2, прож.м.Одеса, АДРЕСА_2) суму заборгованості у розмірі 1060015,09 грн., з яких сума позики 602326,04 грн., проценти за користування позикою у розмірі 453976,08 грн., 3% річних у розмірі 3712,97 грн.. та судовий збір у розмірі 8000 грн..

Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Повне рішення складено 04.05.2018 року.

Суддя: