Ухвала

11 квітня 2018 року

м. Київ

справа № 760/20096/14-ц

провадження № 61-3245св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І., Хопти С. Ф., Черняк Ю. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідачі: відділ державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_2, ОСОБА_3, публічне акціонерне товариство «Універсал Банк», публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк», публічне акціонерне товариство «Діамантбанк», Державна податкова інспекція у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2015 року у складі судді Лазаренко В. В. та рішення Апеляційного суду міста Києва від 17 серпня 2016 року у складі колегії суддів: Заришняк Г. М., Андрієнко А. М., Мараєвої Н. Є.,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві (далі - ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві), ОСОБА_2, ОСОБА_3, публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» (далі - ПАТ «Універсал Банк»), публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк»), публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» (далі - ПАТ «Альфа-Банк»), публічного акціонерного товариства «Діамантбанк» (далі - ПАТ «Діамантбанк»), Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (далі - ДПІ у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві) про визнання права власності на майно та зняття арешту з майна.

Позовна заява мотивована тим, що 05 травня 2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики, за умовами якого ОСОБА_2 отримала у борг 400 000 грн без нарахування відсотків зі строком повернення позики, який визначається моментом пред'явлення вимоги щодо її повернення позикодавцем.

03 грудня 2010 року між тими ж сторонами укладено додаткову угоду до договору позики, згідно з якою сторони погодити збільшення суми позики на 50 000 грн та встановили, що загальна сума за договором позики буде складати 450 000 грн.

18 жовтня 2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір про внесення змін до договору позики, за яким сторони погодили збільшення розміру позики на 248 000 грн та визначили, що сума позики за кредитним договором від 05 травня 2010 року становить 698 000 грн.

Факт передачі коштів підтверджується борговою розпискою, складеною ОСОБА_2 18 жовтня 2011 року.

З метою забезпечення виконання умов договору позики, 05 травня 2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено іпотечний договір, за умовами якого в іпотеку передано квартиру АДРЕСА_2, яка на праві власності належить ОСОБА_2 та ОСОБА_3

У подальшому до договору іпотеки від 05 травня 2010 року вносились зміни відповідно до додаткових угод до кредитного договору від 05 травня 2010 року.

У зв'язку із неналежним виконанням ОСОБА_2 умов кредитного договору утворилась заборгованість у розмірі 698 000 грн, про що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 неодноразово направлялись повідомлення про повернення боргу, які залишились без задоволення.

Станом на 28 серпня 2015 року, з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних, утворилась заборгованість за договором позики у розмірі 1 311 526 грн 51 коп.

Пунктом 5.5.1 договору іпотеки передбачено задоволення вимог позивача за рахунок предмета іпотеки згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя, яким вважається безпосередньо договір іпотеки.

09 квітня 2014 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служи відмовлено у реєстрації за ОСОБА_1 права власності на квартиру АДРЕСА_2 у зв'язку із накладенням на вказану квартиру арешту в межах виконавчих проваджень ВП № 28854117, 30625537, 40570061, 33607895, 34146332.

У рахунок погашення зазначеної вище заборгованості позивач просила суд визнати за нею право власності на предмет іпотеки та скасувати арешт, накладений у межах виконавчих проваджень, відкритих у відділі державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, ВП № 28854117, 30625537, 40570061, 33607895, 34146332.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2015 року позов задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_2 у рахунок погашення кредитної заборгованості у розмірі 1 297 734 грн 68 грн за договором позики від 05 травня 2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, посвідченим державним нотаріусом Одинадцятої київської державної нотаріальної контори та зареєстрованим у реєстрі за № 2-769.

Знято арешт з квартири АДРЕСА_2 у виконавчих провадженнях ВП № 28854117, № 30625537, № 40570061, № 33607895, № 34146332.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 17 серпня 2016 року рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2015 року змінено.

Доповнено резолютивну частину рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2015 року висновком про те, що ОСОБА_1 набуває у власність квартиру АДРЕСА_2 за дійсною (ринковою) вартістю у розмірі 1 238 741 грн.

У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

ОСОБА_2 у касаційній скарзі, поданій у вересні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що правові підстави для задоволення позову відсутні, оскільки заявник не отримувала вимогу про повернення боргу за договором позики, при вирішення спору судами попередніх інстанцій правильно проведено розрахунок заборгованості з урахуванням трьох процентів річних та інфляційних втрат.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У січні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Правовідносини, спір щодо яких вирішується у даній справі, є подібними до правовідносин, які є предметом розгляду у справі № 760/14438/15-ц.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 січня 2018 року передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу № 760/14438/15-ц за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Ухвала Верховного суду мотивована тим, що колегія суддів не погоджується із правовим висновокм Верховного суду України, викладеним у постанові від 30 березня 2016 року № 6-1851цс15, а саме щодо набуття права власності на предмет іпотеки за рішенням суду.

Пунктом 10 частини першої статті 252 ЦПК України визначено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об'єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі.

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини першої статті 252 ЦПК України цього Кодексу до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Колегія суддів вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у справі № 760/20096/14-ц до закінчення перегляду у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 760/14438/15-ц.

Керуючись статтями 252, 253, 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Зупинити касаційне провадження у справі № 760/20096/14-ц за позовом ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_2, ОСОБА_3, публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», публічного акціонерного товариства «Діамантбанк», державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання права власності на майно та зняття арешту з майна до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 760/14438/15-ц за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її постановлення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Б.І. Гулько

С. Ф. Хопта

Ю.В. Черняк