ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2018 року

м. Харків

Справа № 2-6727/11

Провадження № 22ц/790/503/18

Апеляційний суд Харківської області в складі:

головуючого Бровченко І.О.,

суддів Кружиліної О.А. Хорошевського О.М.,

за участю секретаря Афоніна К.О.

імена сторін:

позивач - ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 січня 2012 року у складі судді Федосенко В.В. за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх доньок.

В обгрунтування позовних вимог зазначила, що батьком двох її малолітніх дітей є відповідач, який не надає допомоги на їх утримання, у звязку з чим просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини від його заробітку.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 січня 2012 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти щомісячно у розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23 серпня 2011 року і до повноліття дітей. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та відмовити у задоволені позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи. Зазначає, що він не був повідомлений про час та дату розгляду справи, а також згідно рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 07 грудня 2016 року у справі № 638/6045/16-ц також стягнуто аліменти на утримання дитини, оскільки сторін у справі позбавлено батьківських прав.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення зявившихся сторін, дослідивши матеріали справи, відповідно до статті 367 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог апеляційної скарги, вважає, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні дані та відповідні їм правовідносини, розглянув справу в межах заявлених позовних вимог і ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з положень статей 180, 182, 183, 184 СК України та тих обставин, що відповідач має обов'язок утримувати дітей до повноліття, а тому вважав, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що у Відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції зареєстровано народження ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, актовий запис про народження № 203, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 актовий запис № 3397. Відповідно до свідоцтва про народження серії І-ВЛ № 405190 та серії І-ВЛ № 172331 батьком ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є ОСОБА_2, матірю ОСОБА_1

Відповідно до частини 1 статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі статтею 181 СК України, в редакції на час ухвалення судового рішення, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно з статтею ст. 182 СК України, в редакції на час ухвалення рішення, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2, суд першої інстанції прийняв до уваги вимоги частини 1 статті 182 СК України.

Доводи апеляційної скарги, що підставою для скасування рішення суду є заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 07 грудня 2016 року, яким сторін у справі позбавлено батьківських прав та стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_7 аліменти на утримання доньок, є помилковими, оскільки рішення суду було постановлено значно пізніше оскаржуваного заочного рішення та не було предметом розгляду у суді першої інстанції.

Згідно ч.3 ст. 376 ЦПК України підставами порушення норм процесуального права є обов'язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов'язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Відповідач обгрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою, але судова колегія вважає, що цю норму процесуального права слід застосовувати з врахуванням вимог ч.2 ст.376 ЦПК України, а саме, що порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Оскільки відсутність відповідача в судовому засіданні першої інстанції не потягла за собою ухвалення неправильного рішення по суті, підстав для його скасування лише з формальних підстав і ухвалення такого самого по суті рішення не має. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції вживались заходи щодо виклику відповідача за місцем його реєстрації. Той факт, що відповідач фактично не мешкав за місцем своєї реєстрації не є підставою для скасування судового рішення.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 382-384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 серпня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках передбачених ст. 389 ЦПК України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення буде складено 10 квітня 2018 року.

Головуючий

Судді:

Повне судове рішення складено 10 квітня 2018 року.