Справа № 379/406/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2018 року Таращанський районний суд Київської області в складі:

головуючого: судді Зінкіна В.І.,

з участю секретаря: Різник Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тараща

справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Таращанський районний сектор управління державної міграційної служби України у Київській області про встановлення факту постійного проживання на території України на момент набрання чинності Закону України «Про громадянство» 13 листопада 1991 року, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернулася до суду з даною заявою і просить суд встановити факт її постійного проживання на території України (АДРЕСА_1) на момент набрання чинності Закону України «Про громадянство» 13 листопада 1991 року по теперішній час.

Заявник в судовому засіданні заяву підтримала та пояснила, що народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 року в селі Тарасівка, Білоцерківського району, Київської області. В 1978 році закінчила Тарасівську середню загальноосвітню школу. З 1981 року по 1982 рік навчалася в Козятинському технічному училищі № 5. В 1982 році прийнята на роботу провідником пасажирських вагонів «Вагонна дільниця Київ пассажирський», з 1984 року по 1985 рік працювала на Білоцерківському шинному заводі. В 1986 році у зв'язку із складними життєвими обставинами переїхала працювати до Карельської АССР, де 25.05.1987 року уклала шлюб із ОСОБА_2. По закінченню сезонних робот та у зв'язку з відсутністю умов проживання для сім'ї спільно з чоловіком та сином переїхали до УССР до родинного будинку батьків чоловіка в с. Красюки Таращанського району. З 10 листопада 1991 року по даний час вона постійно, спільно з чоловіком та сином проживає в АДРЕСА_1. В 2018 році виявила у себе відсутність паспорта громадянина України, який не отримувала через часті тривалі проблеми в особистому житті та із тривалими розладами власного здоров'я. До територіальних відділів Державної міграційної служби про видачу паспорта громадянина України заявник не зверталася, так як в селі не виникала потреба пред'являти паспорт до органів влади. Встановлення вказаного факту їй необхідне для отримання паспорта громадянина України.

Представник заявника ОСОБА_3 в судовому засіданні доводи заяви підтримав, просив її задовольнити.

Представник заінтересованої особи Калініченко Т.В. в судовому засіданні не заперечувала проти встановлення даного факту.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 в селі Тарасівка Білоцерківського району Київської області (а.с. 17).

В 1978 році заявник закінчила Тарасівську середню загальноосвітню трудову політехнічну школу, що підтверджується копією атестата про середню освіту НОМЕР_2 від 25.06.1978 року (а.с. 15).

З 02 лютого 1981 року по 05 січня 1982 року заявник навчалася в Козятинському технічному училищі №5, що підтверджується копією диплому НОМЕР_3 від 05.01.1982 року (а.с. 13).

В 1982 році заявник прийнята на роботу провідником пасажирських вагонів «Вагонна ділянка Київ ПАСС», з 1984 року по 1985 рік працювала на Білоцерківському шинному заводі (а.с. 14).

В 1986 році у зв'язку зі складним життєвими обставинами та складним матеріальним становищем заявник переїхала працювати до Карельської АССР, що підтверджується копією трудової книжки НОМЕР_4 (а.с. 14).

25 травня 1987 року між заявником та ОСОБА_2. ІНФОРМАЦІЯ_2, на території Карельської АССР укладений шлюб, після укладення шлюбу присвоєні прізвища, чоловікові - ОСОБА_2, дружині - ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 25.05.1987 року серія НОМЕР_1 (а.с. 10).

По закінченню сезонних робіт на території Карельської АССР та у зв'язку з відсутністю умов належного проживання для сім'ї заявника, в листопаді місяці 1991 року спільно з чоловіком та сином переїхали до Української УРСР до родинного будинку батьків чоловіка в село Красюки Таращанського району Київської області.

З 10 листопада 1991 року по даний час заявник постійно, спільно з чоловіком та сином проживаю в АДРЕСА_1, що підтверджується копією довідки виданої виконкомом Северинівської сільської ради Таращанського району Київської області №2 від 30.01.2018 року (а.с. 11) та копією акта депутата сільської ради про місце фактичного проживання в АДРЕСА_1 від 03.01.2018 року (а.с. 9), що базується на показ свідків (сусідів ОСОБА_6 та ОСОБА_7), усних та письмових, які додаються до заяви. (а.с. 18, 19).

За територію України ніколи з 1991 року заявник не виїжджала.

В 2018 році заявник виявила у себе відсутність паспорта громадянина України, який не отримувала через часті тривалі проблеми в особистому житті та із тривалими розладами власного здоров'я. Поряд з цим, під час повсякденної побуту та життя в селі необхідність в застосуванні паспорта та документа, що підтверджує особу впродовж цього періоду часу в заявника не виникала.

До територіальних відділів Державної міграційної служби про видачу паспорта громадянина України заявник не зверталася, так як в селі не виникала потреба пред'являти паспорт до органів влади.

За порадою голови сільської ради для легалізації свого стану перебування на території України, в січні місяці 2018 року, з метою відновлення інформації щодо свого місця проживання на території України, заявник звернулася до Тарагцанського РС УДМСУ в Київській області, проте у наданні даної інформації заявнику в усній формі було відмовлено та запропоновано звернутися до суду.

Тому, на даний час заявник змушена в судовому порядку встановлювати факт постійного проживання на території України (АДРЕСА_1) станом на 13 листопада 1991 року, що має для неї юридичне значення оскільки надає право на отримання паспорта громадянина України.

Вказані обставини встановлено з пояснень заявника, представника заінтересованої особи, матеріалів справи, вивчених в судовому засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України.

У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п'яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів; Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Враховуючи те, що заявник станом на 13.11.1991 року і по даний час постійно проживала на території України, що підтверджується відповідними документами, проте з різних причин не змогла у свій час отримати паспорт громадянина України, на даний час бажає його отримати, тому, суд вважає, що вимоги заявника повинні бути задоволені.

Керуючись ст. ч. 1 ст. 3, п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про громадянство України», Постановою пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995р., ст.ст. 81, 259, 293, 315, 319 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 на території України станом на 13.11.1991 року включно по теперішній час.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Київської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивні частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5) п. 15 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції, яка набрала чинності з 15.12.2017, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Київської області області через Таращанський районний суд Київської області.

Повний текст рішення виготовлено 24.04.2018 року.

Головуючий:В. І. Зінкін