Справа № 333/6395/17
Провадження № 2/333/340/18
26 квітня 2018 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Кулик В.Б.,
за участю секретаря судового засідання Носаченко О.С.,
позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Запоріжжі, цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Департамент реєстраційний послуг Запорізької міської ради про усунення перешкод у користуванні майном, -
Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом визнання ОСОБА_4 таким, що втратив право користування квартирою № 57 в будинку № 8 по вул. Олімпійській в м. Запоріжжі.
В обґрунтування позову зазначено, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 на праві власності належала по ? частині ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, що підтверджується договором міни від 02.04.1994 року та копією технічного паспорту на вище вказану квартиру від 17.07.1993 року зі змінами від 06.04.1994 року. 04 квітня 2017 року ОСОБА_4 подарував ОСОБА_1 належну йому ? частину спірної квартири, про що свідчить договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом ЗМНО ОСОБА_5, зареєстрований 04.04.2017 року за № 639. Після цього ОСОБА_4 змінив своє місце проживання, забравши з квартири всі свої речі. Де проживає зараз відповідач, позивачам невідомо. Вхідних замків останні не змінювали та не чинили жодних перешкод для проживання відповідача в квартирі. В добровільному порядку знятися з реєстрації місця проживання він не захотів. Чим створює позивачам перешкоди у розпорядженні квартирою, на відповідача щомісяця нараховуються комунальні платежі, які доводиться позивачам сплачувати. Тому, за захистом своїх порушених прав позивачі вимушені звернутися до суду.
Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Проти заочного розгляду справи не заперечувала.
Позивач ОСОБА_2, ОСОБА_3 у судове засідання не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені судом своєчасно та належним чином, надали заяви, у якій просили розглянути справу без їх участі, позов підтримали, з підстав викладених у позовній заяві, та просили задовольнити у повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечували.
Відповідач ОСОБА_4, повідомлений судом про дату, час та місце розгляду справи своєчасно та належним чином, повторно у судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч. 4 ст. 223 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (ухвалює заочне рішення). Позивачі згідно з наданими заявами не заперечують проти такого вирішення справи.
Представник третьої особи Департаменту реєстраційних послуг ЗМР у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце слухання справи був повідомлений своєчасно і належним чином, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, проти позову не заперечує.
Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, взявши до уваги, заяву надану позивачами, представником третьої особи, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, приходить до наступних висновків.
За вимогами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. ст. 76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 зареєстровані і проживають за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, та є власниками зазначеного житлового приміщення на підставі договору міни від 02.04.1994 року(а.с. 4). Даний факт також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 10), реєстраційним посвідченням, виданим ЗБТІ від 06.04.1994 року (а.с. 5), технічним паспортом, складеним ОП «ЗМБТІ» на житлове приміщення від 17.07.1993 року з внесенням відповідних змін 06.04.1994 року, що розташоване за вищевказаною адресою (а.с. 6-7), паспортом громадянина України серії СА № 508372, виданим Комунарським РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області 22.07.1997 року на імя ОСОБА_1 (а.с. 15-16), паспортом громадянина України серії СА № 508366, виданим Комунарським РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області 22.07.1997 року на імя ОСОБА_2 (а.с. 17-21), паспортом громадянина України серії СЮ № 092985, виданим Комунарським РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області 05.06.2008 року на імя ОСОБА_3 (а.с. 22-25).
В квартирі № 57, розташованій у буд. № 8 по вул. Олімпійській в м. Запоріжжі зареєстрований відповідач ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Відповідно до Договору дарування частки квартири від 04.04.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом ЗМНО ОСОБА_5, ОСОБА_4 передав безоплатно у власність ОСОБА_1 належну йому на праві приватної власності ? частку квартири № 57, що знаходиться в будинку № 8, по вул. Олімпійській в м. Запоріжжі (а.с. 8-10).
Відповідно до пояснень допитаних у судовому засіданні свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, відповідач у спірній квартирі за адресою: АДРЕСА_2 понад рік не мешкає, його особистих речей у квартирі не має.
Таким чином, судом встановлено, що відповідач в спірній квартирі не проживає, тривалий час не бере участі в утриманні квартири.
Стаття 41 Конституції України проголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ст. 1 першого протоколу до Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, закріплено принцип непорушності права приватної власності, яким означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджуватися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди.
Згідно з ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, а за ч. 1 ст. 319 цього Кодексу власник володіє, користується та розпоряджується своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, та це право в силу ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України - є непорушним.
Положенням ст. 391 Цивільного кодексу України, передбачено, що власник має право прохати усунути перешкоди у користуванні власністю.
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України і ст. 150 ЖК України, які передбачають, що власник використовує житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом.
Статтею 64 ЖК України передбачено, що члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обовязки, що випливають з договору найму житлового приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобовязання, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належить дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.
Статтею 9 Житлового кодексу України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користуватися жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбаченим законом.
Відповідно до ст. 163 Житлового кодексу України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 та 5 ч. 3, ч. 4 ст. 71 цього Кодексу.
Статтею 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно зі ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» поняття реєстрації визначено як внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.
Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або право користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Відповідач не знімається з реєстраційного обліку за вищезазначеною адресою у добровільному порядку.
Таким чином, аналізуючи у сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що відповідач з 2017 року по теперішній час не мешкає у спірній квартирі, не є її власником, не несе обовязків, що випливають з договору найму жилого приміщення, але залишається зареєстрованим у спірній квартирі, що спричиняє позивачам додаткові матеріальні витрати за прописаного відповідача, тому позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню.
Керуючись ст. ст. 317, 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 3, 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України», ст. ст. 5, 12, 13, 78, 81, 141, 259, 263, 264, 265, 280-283 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Департамент реєстраційний послуг Запорізької міської ради про усунення перешкод у користуванні майном задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення до апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 02 травня 2018 року.
Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя В.Б. Кулик