Ухвала

26 квітня 2018 року

м. Київ

справа № 404/5781/13-ц

провадження № 61-6442 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду:

Усика Г.І. (суддя-доповідач), Кузнєцова В. О., Олійник А. С.,

розглянув у попередньому судовому засідання у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 11 грудня 2017 року у складі судді Павелко І. Л.,

ВСТАНОВИВ :

У червні 2013 року Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі - ПАТ «Державний ощадний банк України») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04 жовтня 2013 року позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором у розмірі

153 720 грн 26 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У задоволенні решти позову відмовлено.

Рішення набрало законної сили, на його виконання Кіровський районний суд

м. Кіровограда 27 жовтня 2010 року видав виконавчий лист.

У жовтні 2016 року ОСОБА_4 звернулась до суду з заявою про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню.

Ухвалою Кіровського районного м. Кіровограда від 03 жовтня 2017 року у задоволенні заяви ОСОБА_4 про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, відмовлено.

Не погоджуючись із указаною ухвалою, ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу.

Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 11 грудня 2017 року матеріали справи за апеляційної скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 03 жовтня 2017 року у справі за заявою ОСОБА_4, заінтересовані особи: ПАТ «Державний ощадний банк України», ОСОБА_5, про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, повернуто до суду першої інстанції для виконання вимог частини другої статті 293 ЦПК України 2004 року.

У касаційній скарзі, поданій до Верховного Суду у січні 2018 року, ОСОБА_4 просила скасувати ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області

від 11 грудня 2017 року та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права.

Ухвалою Верховного Суду від 26 березня 2018 року поновлено ОСОБА_4 строк на касаційне оскарження ухвали апеляційного суду Кіровоградської області від 11 грудня 2017 року. Відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано справу з суду першої інстанції.

Відповідно до частини 3 статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 389 ЦПК України - предметом касаційного оскарження є:

1) рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті;

2) ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6-8, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку;

3) ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз'яснення рішення чи відмову у роз'ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, як і пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України передбачають, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом.

Оскаржувана ухвала апеляційного суду про повернення справи до суду першої інстанції для виконання вимог частини другої статті 293 ЦПК України

2004 року відсутня в переліку судових рішень, які підлягають оскарженню у касаційному порядку відповідно до вимог статті 389 ЦПК України, а тому касаційне провадження підлягає закриттю як помилково відкрите.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційних інстанціях.

Керуючись статтями 389, 400 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 11 грудня 2017 року у справі за завою ОСОБА_4, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариства «Державний ощадний банк України», ОСОБА_5, про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, закрити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Г. І. Усик

В.О. Кузнєцов

А.С. Олійник