Справа №718/735/18
Провадження №2/718/273/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.04.2018 року м. Кіцмань Чернівецька область

Кіцманський районний суд Чернівецької області у складі:

головуючої судді Масюк Л.О.

секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду м. Кіцмань цивільну справу за ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулась в суд із позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання сина дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, посилаючись на те, що рішенням Кіцманського районного суду від 05.04.2017 шлюб між нею та відповідачем розірвано. Вказує, що від шлюбу у них народилася дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Зазначає, що дочка проживає разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні. В добровільному порядку відповідач допомоги на утримання дитини не надає, хоча може, оскільки він працездатний. Просила позов задовольнити та, з урахуванням уточнених позовних вимог, стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

В судове засідання позивачка ОСОБА_2 не зявилась, однак 19.04.2018 року через канцелярію подала заяву про розгляд справи у її відсутність, уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розлячд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних в суду матеріалів.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, однак 11.04.2018 року через канцелярію суду подав заяву в якій просив справу розглянути за його відсутності. Не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дочки ОСОБА_4 в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч.1. ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Частиною 3. ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Дослідивши подані матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Частинами 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року передбачено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Так, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-МИ № 181014.(а.с. 3).

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 05.04.2017 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано.

Згідно довідки виданої Лужанським Старостинським округом Мамаївської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області № 330 від 02.04.2018 року, виданої ОСОБА_2, вбачається, що на її утриманні перебуває дитина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5).

Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів.

Статтею 180 Сімейного Кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Визначальним при вирішенні спору суд визнає гарантоване Конституцією та законами України право дитини на належне повноцінне її утримання.

Суд також виходить із затвердженого прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на момент ухвалення рішення судом, що становить 1492 гривні, а тому кожен із батьків повинен у рівних частках забезпечувати потреби дитини, які не можуть бути меншими ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку.

Позивачка посилалася на те, що відповідач являється працездатною та особою, а тому має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини, яка проживає з нею та знаходиться на її повному утриманні.

Доказів на спростування даних обставин не встановлено, а тому суд приходить до висновку про те, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. При цьому, з врахуванням вищенаведених обставин, розумним, справедливим та співмірним розміром аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, на утримання дочки до досягнення дитиною повноліття, суд вважає заявлену в позові вимогу у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що на даний час становить 746 гривень.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

У зв'язку із задоволенням позовних вимог щодо стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, судові витрати по справі, що складаються з витрат на сплату судового збору у розмірі 704,80 гривень, від сплати яких позивачка була звільнена при подачі позову, підлягають стягненню з відповідача.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Враховуючи наведене, ст.ст.84,180,182, 184, 191 Сімейного Кодексу України, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 206, 211, 247, 263, 264,265,354,430 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів - задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителя ІНФОРМАЦІЯ_4,РНОКПП: НОМЕР_1, аліменти на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, жительки с. Мамаївці, вул. Шевченка, 21, Кіцманського району Чернівецької області, аліменти на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі по 746 гривень щомісячно, починаючи стягнення з 04.04.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 704,80 гривень судового збору.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць звернути до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення чи дня складання повного судового рішення.

Суддя: Л.О. Масюк