Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2018 року м. Волноваха

Волноваський районний суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Овчиннікової О.С.,

при секретарі - Фоміних С.В.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з Київським апеляційним адміністративним судом цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного агентства лісових ресурсів України, державного підприємства "Великоанадольське лісове господарство" про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ :

20 грудня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 22 листопада 2016 року на підставі наказу № 516-к від 21 листопада 2016 року з ним було припинено трудовий договір та звільнено з посади директора державного підприємства "Великоанадольське лісове господарство" на підставі п. 8 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, а саме: одноразове грубе порушення керівником законодавства чи обовязків, передбачених контрактом, внаслідок чого для підприємства настали значні негативні наслідки ( підпункт «б» пункту 26 контракту). Підставою для звільнення був акт перевірки державного підприємства "Великоанадольське лісове господарство" від 03 листопада 2016 року, лист Донецького обласного управління лісного та мисливського господарства від 08 листопада 2016 року № 02-403, лист погодження Волноваської районної державної адміністрації Донецької області від 18 листопада 2016 року № 02-2180-26/01 та контракт від 30 липня 2013 року. Перевірка проводилась для виявлення фактів, викладених у зверненні ОСОБА_5, які не підтвердились. Будь-яких перевірок державного підприємства "Великоанадольське лісове господарство" робоча група не проводила, тому вважає, що причини звільнення є надуманими, відповідач не врахував ні вимоги контракту, ні закону. Крім того на момент звільнення він знаходився на лікарняному. Просить суд визнання незаконним наказ про звільнення, поновити його на роботі та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 67515,32грн.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав, на його задоволенні наполягав.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов, зазначив, що з наказу про звільнення не вбачається, які саме порушення були допущені ОСОБА_1, в акті перевірки від 03.011.2016 року не зазначено, що порушення допущені саме керівником підприємства.

Представники відповідачів просили у задоволенні позову відмовити, надали заперечення проти позову.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, приходить до висновку, що у позові необхідно відмовити з наступних підстав.

21.11.2016 Держлісагентством винесено наказ від 21 листопада 2016 року № 516-к «Про припинення трудового договору та звільнення з посади директора державного підприємства «Великоанадольське лісове господарство» ОСОБА_1А.», яким визначено припинити трудовий договір з ОСОБА_1 та звільнити його з посади директора державного підприємства «Великоанадольське лісове господарство» Донецького обласного управління лісового та мисливського господарства 22 листопада 2016 року за пунктом 8 частини 1 статті 36 Кодексу законів про працю України, а саме: одноразове грубе порушення керівником законодавства чи обовязків, передбачених контрактом, внаслідок чого для підприємства настали значні негативні наслідки (підпункт «б» 26 контракту).

Підставою для винесення вищезазначеного наказу від 21 листопад 2016 року № 516-к було: акт перевірки ДП «Великоанадольське ЛГ» від 03 листопада 2016 року; пояснення директора ДП «Великоанадольське ЛГ» ОСОБА_1 від 03 листопада 2016року; лист Донецького обласного управління лісового та мисливського господарства від 08 листопада 2016 року № 02-403; лист-погодження Волноваської районної державної адміністрації Донецької області від 18 листопада 2016 року № 02-2180-26/01; контракт, укладений з ОСОБА_1 від 30 липня 2013 року; стаття 36 Кодексу законів про працю України.

На адресу Держлісагентства надійшов лист Донецького обласного управління лісового та мисливського господарства від 08 листопада 2016 року № 02-403 «Щодо припинення трудового договору та звільнення з посади директора ДП «Великоанадольське лісове господарство» ОСОБА_1А.» Даним листом були повідомлені факти щодо діяльності директора ДП «Великоанадольське лісове господарство», які, в тому числі, призвели до збитків державі в сумі 72 872 грн. (незаконної заготівлі деревини Великоанадольське лісництво кв. 77 вид. 1 -14646 грн. та кв. 77 вид. 3 - 51 758 грн., фактична недостача лісопродукції кв. 2 вид. 3 в кількості 21 м.куб. - 6 468грн.

Згідно листа Держлісагентства, надійшов лист Донецького обласного управління лісового та мисливського господарства від 08 листопада 2016року № 02-403 була проведена перевірка ДП «Великоанадольське лісове господарство», в якому було виявлено наступні порушення:

- Методичних вказівок з відведення і таксації лісосік, видачі лісорубних квитків та огляду місць заготівлі деревини в лісах Державного агентства лісових ресурсів України, затверджених наказом Держлісагентства 21.01.2013 N 9.

- Санітарних правил у лісах України затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 липня 1995 р. № 555 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2016 р. № 756).

Даний акт перевірки від 03.11.2016 було підписано директором

«Великоанадольське ЛГ» ОСОБА_1, який надав пояснення, що за вищезазначені порушення відповідають підлеглі працівники підприємства.

Згідно ст.4 Конвенції №158 Міжнародної організації праці "Про припинення трудових відносин з ініціативи роботодавця 1982 року», спрямованої на захист прав працівника, - трудові відносини з працівником не припиняються, якщо тільки немає законних підстав для такого припинення, зв'язаних зі здібностями або поведінкою працівника.

Як вбачається з ст.9 Міжнародної Конвенції №158 на роботодавця покладається тягар доказування законності підстав звільнення працівника.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

За правилами ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих доказів.

Приписами ст. 43 Конституції України кожному гарантовано право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується, крім того, громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Нормами ст. 5-1 КЗпП України держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Відповідно до п. 1 контракту керівник зобовязується безпосередньо і через адміністрацію здійснювати поточне керівництво підприємством, забезпечувати ефективне використання і збереження закріпленого за підприємством державного майна.

Зі змісту ст.3 Кодексу законів про працю України вбачається, що законодавство про працю України регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Відповідно до ч.3 ст. 21 КЗпП України контракт є особливою формою трудового договору, в якому зазначено строк його дії. Права, обовязки і відповідальність сторін, умови матеріального забезпечення і організації праці працівників, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватись угодою сторін.

Обов'язковість контрактної форми трудового договору з керівником державного підприємства передбачається Законом України «Про управління об'єктами державної власності».

Виходячи з особливостей зазначеної форми трудового договору, спрямованих на створення умов для виявлення ініціативності та самостійності працівників з урахуванням їх індивідуальних здібностей і професійних навичок, закон надав право сторонам при укладенні контракту самим встановлювати їхні права, обовязки та відповідальність, зокрема, як передбачену нормами Кодексу законів про працю, так і підвищену відповідальність керівника та додаткові підстави розірвання трудового договору.

На контрактну форму трудового договору не поширюються положення ст.9 КЗпП про те, що умови договорів про працю, які погіршують становище працівників порівняно з законодавством України про працю, є недійсними.

Згідно з п.8 ст.36 КзпП України підставою припинення трудового договору передбачено підстави, зазначені в контракті.

Відповідно до розяснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів" від 06 листопада 1992 року № 9, вирішуючи позови про поновлення на роботі осіб, звільнених за п. 8 ст. 36 КЗпП, суди повинні мати на увазі, що на підставі цієї норми припиняється трудовий договір при наявності умов, визначених сторонами в контракті для його розірвання. Оскільки на працівників, з якими укладено контракт, поширюється законодавство про працю, що регулює відносини по трудовому договору, за винятком, встановленим для цієї форми трудового договору, їх трудовий договір може бути припинено й з інших підстав, передбачених законодавством (статті 36, 39 - 41 КЗпП).

Вирішуючи питання про те, чи є порушення трудових обовязків грубим, суд повинен виходити з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, та істотність наслідків порушення трудових обовязків. При цьому суд повинен установити не тільки факт невиконання працівником обовязку, який входить до кола його трудових обовязків, а й можливість виконання ним зазначеного обовязку, тобто встановити вину працівника та наявність причинного звязку між невиконанням працівником трудових обовязків і негативними наслідками, які настали внаслідок такого порушення.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21.05.2014 року у справі за №6-33цс14.

Із метою здійснення державного контролю за додержанням норм, правил та інших нормативно-правових актів з ведення лісового господарства, Державним агентством лісових ресурсів був виданий наказ №34 від 02 листопада 2016 року, відповідно до якого було створено компетентну комісію для проведення перевірки природоохоронного законодавства. ( а.с. 78-79) За результатами перевірки та аналізу було видано наказ Державного агентства лісових ресурсів України №516-к від 21 листопада 2016 року.

Згідно наказу № 516-к від 21 листопада 2016року з директором ДП було припинено трудовий договір та звільнено з посади директора державного підприємства "Великоанадольське лісове господарство" на підставі п. 8 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, а саме: одноразове грубе порушення керівником законодавства чи обовязків, передбачених контрактом, в наслідок чого для підприємства настали значні негативні наслідки ( підпункт «б» пункту 26 контракту).

Відповідно до п.10 контракту керівник зобовязується, зокрема забезпечити ефективне використання та збереження лісосировинних ресурсів, основних фондів, майна, коштів, інших матеріальних цінностей,що перебувають у повному господарському віданні підприємства, дотримання режиму економії ресурсів. ( а.с. 89)

Як визначено п.22 контракту, у випадку невиконання чи неналежного виконання обовязків, передбачених цим контрактом, сторони несуть відповідальність згідно з законодавством та цим контрактом. ( а.с. 92)

Згідно з п.п.в п.25 контракту він припиняється до закінчення терміну його дії у випадках, передбачених пунктами 26 і 27 цього контракту. ( а.с. 92)

Пункт 26, підпункт «б» контракту вказує, що керівник може бути звільнений з посади, а цей контракт розірваний з ініціативи Органу управління майном, у тому числі за пропозицією місцевого органу державної виконавчої влади, до закінчення терміну його дії у разі одноразового грубого порушення керівником законодавства обовязків, передбачених контрактом, в результаті чого для підприємства настали значні негативні наслідки (понесені збитки, виплачено штрафи тощо) (а.с.92).

На підставі листа Донецького обласного управління лісового та мисливського господарства від 08 листопада 2016року № 02-403 «Щодо припинення трудового договору та звільнення з посади директора ДП «Великоанадольське лісове господарство» ОСОБА_1А.» були виявлені факти щодо діяльності директора ДП «Великоанадольське лісове господарство» призвела до збитків державі в сумі 72 872 грн. ( А.С. 83-84)

Відповідно до п.8 ч.1 ст.36 КЗпП України підстави, передбачені контрактом, є самостійною підставою припинення трудового договору, а його розірвання не є дисциплінарним стягненням.

Посилання позивача на те, що за виявлені порушення відповідають працівники підприємства, не заслуговують на увагу суду, оскільки даний факт передбачено контрактом. При цьому, в своїх пояснення ( а.с. 80-81) ОСОБА_1 не заперечував наявності виявлених перевіркою порушень вимог чинного законодавства, не заперечував суму спричиненої шкоди.

Як вбачається зі змісту контракту, обовязком керівника є здійснення підбору на керівні, інженерні та адміністративні посади фахівців у відповідності із кваліфікаційними вимогами, а тому саме керівник несе відповідальність за належне виконання своїх професійних функцій підпорядкованими йому працівниками.

Відповідно до характеру та умов виконуваної ОСОБА_1 роботи, як директора підприємства, він належним чином не справився з виконанням своїх посадових обовязків, передбачених контрактом, зокрема, в порушення умов контракту не забезпечив розроблення та здійснення заходів з належної організації роботи стосовно запобігання незаконних вирубок лісу, іншим порушенням лісового законодавства, внаслідок чого підприємству нанесені значні збитки в розмірі 72872 грн., чим допустив порушення умов контракту як особливої форми трудового договору, яке виявилось в одноразовому грубому порушенні, що призвело до припинення контракту на підставі п.п «б» п.26 як самостійної підстави.

Разом з тим, суд прийшов до висновку, що посилання позивача на незаконність наказу про звільнення з підстави розірвання контракту у період його тимчасової непрацездатності є необґрунтованим, з огляду на висловлену Верховним Судом України правову позицію в постанові від 23.01.2012 року у справі № 6-127цс12, оскільки звільнення відбулося не з ініціативи роботодавця, а з підстав, передбачених контрактом.

Отже, суд приходить до висновку, що звільнення відповідачем проведено у відповідності до норм чинного трудового законодавства, тому у позові позивачу слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 89, 141, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Державного агентства лісових ресурсів України, державного підприємства "Великоанадольське лісове господарство" про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.

Повний текст рішення складено 13 квітня 2018 року.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Донецької області шляхом подачі до Волноваського районного суду Донецької області апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.С. Овчиннікова