Справа №2-1605/07
Провадження №4-с/628/6/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2018 року Купянський міськрайонний суд Харківської області

у складі: головуючого судді Скородєлової В.В.

за участю секретаря судового засідання Буткової В.М.

представника боржника ОСОБА_1

стягувача ОСОБА_2

представника стягувача ОСОБА_3

державного виконавця Тіміршиної Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Купянську, Харківської області скаргу ОСОБА_4 на дії державного виконавця, -

встановив:

30.03.2018 року заявник звернувся зі скаргою до суду, в якій просить визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Купянському, Шевченківському районах та місту Купянськ, Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_5 від 16.03.2018 року, винесену у виконавчому провадженні ВП №14192816 про тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі та визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Купянському, Шевченківському районах та місту Купянськ, Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_5 від 16.03.2018 року, винесену у виконавчому провадженні ВП №14192816 про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межи України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Скаргу мотивує тим, що Купянським міськрайонним судом Харківської області видано виконавчий лист на виконання рішення суду по справі №2-1605 від 10.09.2007 року по стягненню із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25 червня 2007 року.

Отримавши розрахунок державного виконавця від 24.01.2018 року, у лютому місяці, йому стало відомо, що за вищенаведеним виконавчим листом виконавче провадження відкрито 12 серпня 2009 року. Про вищевказане рішення суду йому було відомо, але після цього вони з позивачкою продовжували проживати однією сімєю після розірвання шлюбу, вели сумісне господарство, мали спільний бюджет, виховували разом дитину та мешкали у квартирі за адресою: АДРЕСА_1, яка належить йому. По лютий 2018 року він не здогадувався про стягнення в примусовому порядку з нього аліментів на утримання дитини ОСОБА_6.

З 19 квітня 2015 року він не проживає однією сімєю із ОСОБА_2 за вищенаведеною адресою, але при цьому остання залишилась проживати у вищезазначеній квартирі. 21.02.2018 року ОСОБА_2 переїхала з квартири, залишивши її без меблів та побутової техніки, яка була придбана за час спільного проживання та зі значною сумою боргу за комунальні послуги, яка складає близько 11 тис. грн., які накопичились з моменту, коли він виїхав.

За весь час сумісного та окремого проживання ОСОБА_2 не повідомляла його, що вона передала виконавчий лист до виконавчої служби про стягнення з нього аліментів на утримання доньки.

Крім того, після початку окремого проживання, він допомагав своїй донці матеріально, в подальшому в Приватбанку для перерахування коштів була відкрита картка ЮНІОРА, за період з березня 2017 року по 1 березня 2018 року на картку доньки ним було перераховано 6654,0 грн.

Також ОСОБА_4 зазначає, що ознайомившись з виконавчим провадженням, вбачається, що листи, постанови, рішення, виклики до нього, як боржника, впродовж з 2009 року по січень 2018 року державною виконавчою службою не направлялися.

У лютому 2018 року він листом надав необхідну інформацію до державного виконавця та просив утриматися від виконання заходів, визначених п. 9 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» до вирішення питання, щодо оспорювання заборгованості з аліментів в судовому порядку. 20.03.2018 року направив звернення до Головного Територіально управління юстиції в цього ж питання. Однак, 21 березня 2018 року засобами поштового зв'язку ним отримано оскаржувані постанови держаного виконавця від 16.03.2018 року.

Вважає, що у відповідних постановах не наведено жодного аргументу, доводу, мотивів, підтверджених доказами того, що заборгованість у боржника по сплаті аліментів виникла саме з його вини, а тому застосування таких заходів на його думку є передчасними та не обґрунтованим.

В судовому засіданні представник боржника подану скаргу підтримав з мотивів, викладених в ній, просив задовольнити.

Стягувач та її представник відносно задоволення скарги заперечували.

Державний виконавець у задоволенні скарги просила відмовити.

Заслухавши думку учасників справи, оглянувши матеріали скарги, суд приходить до наступного.

Встановлено, що рішенням Купянського міськрайонного суду Харківської області від 10 вересня 2007 року із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/4 частини доходів відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини.

Державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Купянського міськрайонного управління юстиції від 12.08.2009 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-1605 від 10.09.2007 року.

16.03.2018 року державним виконавцем Тіміршиною Л.І. винесено постанови, якими обмежено ОСОБА_4 у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі та обмежено ОСОБА_4 у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі, оскільки згідно довідки розрахунку державного виконавця станом на 01.01.2018 року заборгованість за аліментами становить 86448,81 грн., що сукупно перевищує суму відповідних платежів за шість місяців.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: 1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі. Постанови, зазначені у пунктах 1-4 цієї частини, надсилаються сторонам для відома не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення. Постанови, зазначені у пунктах 1-4 цієї частини, направляються до виконання відповідними органами після закінчення строку, визначеного частиною пятою статті 74 цього Закону, для оскарження рішення, дії виконавця, якщо рішення, дії виконавця не були оскаржені. У разі оскарження рішення, дії виконавця, постанови, зазначені у пунктах 1-4 цієї частини, якщо їх не скасовано, підлягають виконанню відповідними органами після розгляду справи відповідним судом.

Згідно ч. 10 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами не може бути застосовано в разі: 1) якщо встановлення такого обмеження позбавляє боржника основного законного джерела засобів для існування; 2) використання боржником транспортного засобу у звязку з інвалідністю чи перебуванням на утриманні боржника особи з інвалідністю I, II групи, визнаної в установленому порядку, або дитини з інвалідністю; 3) проходження боржником строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції; 4) розстрочення або відстрочення сплати заборгованості за аліментами у порядку, встановленому законом.

В судовому засіданні встановлено, що боржнику було відомо про зобовязання зі сплати аліментів, останній був присутній при винесенні рішення, позов про стягнення аліментів визнав у повному обсязі.

Боржник ОСОБА_4 не працює, проте, не працевлаштування не звільняє його від сплати аліментів. Питання про розстрочення або розстрочення сплати заборгованості за аліментами не розглядалося.

Посилання боржника на придбання для дитини одягу, що підтверджує відповідними квитанціями, на думку суду є додатковими витратами на дитину і не мають відношення до сплати аліментів. Також суд не приймає до уваги посилання боржника на те, що з березня 2017 року по березень 2018 року він перераховував на картку доньки кошти в сумі 6654 грн., оскільки рішенням суду встановлено, що аліменти стягуються на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини.

У відповідності до положень ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що державним виконавцем оскаржувані постанови винесено з дотриманням вимог ч. ч. 9, 10 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки розмір заборгованості по сплаті аліментів перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, а тому у задоволені скарги слід відмовити.

Керуючись ст. 447-451 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволені скарги ОСОБА_4 на дії державного виконавця відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Купянський міськрайонний суд Харківської області.

Суддя: В.В. Скородєлова