УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2018 року

м. Харків

Справа №644/3179/17

Провадження № 22ц/790/1317/18

Апеляційний суд Харківської області в складі колегії суддів:

головуючого - Бровченко І.О.

суддів - Кіся П.В., Кружиліної О.А.,

за участю секретаря - Афоніна К.О.

імена (найменування) сторін:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Харківська міська рада

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів у справі за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом та просила встановити факт того, що ОСОБА_2, померла ІНФОРМАЦІЯ_4 є її рідною тіткою з боку батька та визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті тітки ОСОБА_2

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 16 липня 1996 року, приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрованого в реєстрі за № 277, ОСОБА_2 належала на праві власності квартира АДРЕСА_1. Право власності на квартиру було зареєстроване в КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 19 серпня 1996 року за реєстровим номером В-2304. Квартира є однокімнатною, житловою площею 15,8 кв.м., загальною площею 35,9 кв.м.

ОСОБА_2, померла ІНФОРМАЦІЯ_4.

Позивач зазначає, що вона є єдиною спадкоємицею за законом після смерті ОСОБА_2. Її батько, рідний брат тітки по матері, ОСОБА_4, помер раніше тітки, ІНФОРМАЦІЯ_7. Їхня мати - ОСОБА_5, померла ІНФОРМАЦІЯ_5 Зі своїм чоловіком ОСОБА_6 тітка розірвала шлюб 25 травня 1988 року, та більше у шлюбі не перебувала. Дітей ОСОБА_2 не мала. Заповіту тітка не залишила.

Спадщину після смерті ОСОБА_2 позивач прийняла, подавши заяву про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Гриб Н.М.

Однак, коли вона звернулася до нотаріуса для оформлення спадщини, було встановлено, що в свідоцтві про народження тітки, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мати вказана - ОСОБА_5, батько - ОСОБА_9, а в свідоцтві про народження її батька, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, мати вказана - ОСОБА_5, батько - ОСОБА_11. При цьому, коли та де їх мати, а її бабуся, розірвала шлюб з ОСОБА_11 позивачу не відомо, так само як невідомо і те, коли та де вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_9 У зв'язку з цим їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та запропоновано звернутися до суду.

Її бабуся, ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 у с. Олександрівка Авдіївського району Донецької області. 16.11.1937 р. там же, у с. Олександрівка, народився батько позивача - ОСОБА_4. Тітка ж, ОСОБА_2, народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Мукачеві Закарпатської області, де проживали на той час її мати з батьком, який там проходив військову службу. У 1951 р. бабуся з дітьми переїхала до м. Курськ. Наприкінці 50-х років батько за місцем роботи переїхав до м. Бєлгород, де одружився та народилася позивач, а у 1980 р. бабуся переїхала із Курська до них у м. Бєлгород, для чого розміняла свою квартиру у Курську на квартиру у Бєлгороді та стала проживати на одній вулиці з батьком. Тітка ж у 1981 р. одружилася з ОСОБА_6, який мешкав у м. Харкові, та із Курська переїхала до нього у Харків. Той факт, що ОСОБА_2 є її тіткою, рідною сестрою її батька ОСОБА_4 підтверджується: свідоцтвом про їх народження, де в графі «Мати» співпадає ім'я та по-батькові бабусі - «ОСОБА_5»; свідоцтвом про смерть бабусі ОСОБА_5 та свідоцтвом про народження батька, у яких співпадає місце народження - с. Олександрівка, Авдіївського району Донецької області; заповітом, складеним бабусею ОСОБА_5 10.11.1998 р. на користь своїх дітей: ОСОБА_4 та ОСОБА_2; свідоцтвами про право на спадщину за заповітом, згідно яких вони отримали по 1/2 частині квартири АДРЕСА_1, яка належала їх матері; знаходженням у позивача на руках свідоцтв про смерть тітки, бабусі, заповіту, усіх особистих та правовстановлюючих документів. Своє дошлюбне прізвище - «ОСОБА_1» позивач змінила у 1963 році після реєстрації шлюбу з ОСОБА_14 та зміни свого прізвища на прізвище чоловіка.

Встановлення факту родинних відносин потрібно позивачу для визнання за нею спадкових прав за законом після смерті рідної тітки з боку батька.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 06 грудня 2017 року позов задоволено.

Встановлено, що ОСОБА_2, померла ІНФОРМАЦІЯ_4, є рідною тіткою з боку батька ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3. Визнано за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті тітки ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4.

В апеляційній скарзі Харківська міська рада просить рішення суду першої інстанції скасувати та відмовити у задоволені позову, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи. Зазначає, що позивач не підтвердив родинні відносини про те, що бабця позивача ОСОБА_5 та ОСОБА_5 є одна й та сама особа.

На апеляційну скаргу ОСОБА_1 подала відзив та клопотання про витребування копії спадкової справи для обгрунтування заперечень на апеляційну скаргу. Вважає, що нотаріальну справу доцільно витребувати, оскільки в ній знаходиться витяг з Державного реєстру РАЦС про шлюб укладений 24 листопада 1945 року у міському ЗАГМ м. Іваново-Франківська між ОСОБА_5 та ОСОБА_9, а також відомості про проведену перевірку в архіві органу РАЦС щодо реєстрації шлюбу бабусі та ОСОБА_11.

Вислухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що вказані клопотання підлягають задоволенню за таких підстав.

Відповідно до положень частини 3 статті 3 ЦПК України, в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIІІ від 03 жовтня 2017 року, який набрав чинності з 15 грудня 2017 року, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно підпункту 9 пункту 1 розділу 13 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIІІ справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст.76 ЦПК України).

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ст.77 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст. 81 ЦПК України).

Частиною першою статті 84 ЦПК України передбачено, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Статтею 116 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов'язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом. Забезпечення доказів до подання позовної заяви здійснюється судом першої інстанції за місцезнаходженням засобу доказування або за місцем, де повинна бути вчинена відповідна процесуальна дія. Забезпечення доказів після подання позовної заяви здійснюється судом, який розглядає справу. Особа, яка подала заяву про забезпечення доказів, зобов'язана відшкодувати судові витрати, а також збитки, спричинені у зв'язку із забезпеченням доказів, у разі неподання позовної заяви у строк, зазначений в частині п'ятій цієї статті, а також у разі відмови у позові.

Статтею 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Враховуючи, що клопотання про забезпечення доказів заявлено для обгрунтування доводів заперечень на апеляційну скаргу, заявник самостійно отримати не має можливості копію спадкової справи та для правильного вирішення справи необхідно врахувати витребувану інформацію, колегія суддів прийшла до висновку про необхідність задоволення клопотання про забезпечення доказів.

Керуючись ст.ст. 84, 116, 117, 260, 261, 367, 389 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів задовольнити.

Витребувати у приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Гриб Надії Миколаївни копію спадкової справи № 1/2017 заведеної за заявою ОСОБА_1 про прийняття спадщини, після ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню у касаційному порядку відповідно до статті 389 ЦПК України не підлягає.

Повне судове рішення буде складено 02 квітня 2018 року.

Головуючий:

Судді:

Повне судове рішення складено 02 квітня 2018 року.