АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2147/18 Справа № 205/904/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Басова Н. В. Доповідач - Петешенкова М.Ю.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Петешенкової М.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Макарова М.О.

при секретарі - Лященко С.Г.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 грудня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Дніпродзержинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області, Правобережної товарної біржі, ОСОБА_3 та приватного підприємства «ГСА-Трейдінг» за участю третіх осіб: ОСОБА_4, ОСОБА_5, відділу Держземагенства у Криничанському районі Дніпропетровської області про визнання правочинів недійсними, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що 01 квітня 2013 року між ТОВ «СА.ГА.ПА» та ОСОБА_5 був укладений договір на виконання сільськогосподарських робіт, за умовами якого ОСОБА_5 зобов'язався виконати сільськогосподарські роботи на земельній ділянці: поле НОМЕР_1, загальною площею 156 га, АДРЕСА_1, а замовник - оплатити вартість виконаних робіт у розмірі 704 123 грн. протягом 10 днів з моменту підписання акту приймання-передачі. 10 травня 2013 року було підписано акт приймання-передачі, проте ТОВ «СА.ГА.ПА» так і не сплатив ОСОБА_5 вартість виконаних робіт у розмірі 704 123 грн. Сторони узгодили, що у разі несплати вартості виконаних робіт, з 01 серпня 2013 року до виконавця переходять майнові права на 100 % врожаю соняшнику на обробленій земельній ділянці.

Отже, ОСОБА_5 набув майнові права на 100 % врожаю соняшнику, вирощеного на земельній ділянці: поле НОМЕР_1, АДРЕСА_1

21 серпня 2013 року ОСОБА_5 передав врожай у заставу ОСОБА_2 з метою виконання ОСОБА_4 зобов'язань з повернення коштів в сумі 799 300 грн., позичених у ОСОБА_2 за договором позики від 21 серпня 2013 року.

Таким чином, у зв»язку з укладанням договору застави від між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 від 21 серпня 2013 року, врожай соняшника був обтяжений та не підлягав відчуженню без згоди заставодержателя.

У зв'язку з невиконанням ОСОБА_4 зобов'язань з повернення позики у сумі 799 300 грн., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу на підставі виконавчого напису від 02 вересня 2013 року запропоновано звернути стягнення шляхом витребування майна: майбутнього врожаю соняшника на земельній ділянці: поле НОМЕР_1, АДРЕСА_1

Постановою державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Криничанського районного управління юстиції від 06 вересня 2013 року відкрито виконавче провадження за вищезазначеним виконавчим написом нотаріуса.

Постановою державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Криничанського районного управління юстиції від 14 листопада 2013 року виконавчий документ було повернуто стягувачу, у зв'язку з відсутністю у боржника ОСОБА_5 визначеного виконавчим документом майна, на яке має бути звернуто стягнення з метою погашення заборгованості.

Як стало відомо позивачу, обтяжене майно було відчужено Верхньодніпровською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міністерства доходів і зборів у Дніпропетровській області, шляхом проведення біржових торгів.

За результатами проведення вищезазначених торгів, новим набувачем врожаю став ОСОБА_3 Реалізація врожаю була проведена ТОВ «Лара» на підставі угоди, укладеної між ТОВ «Лара» та Верхньодніпровською ОДПІ ГУ Міністерства доходів і зборів у Дніпропетровській області, що виступало розпорядником безхазяйного майна.

В подальшому дане майно було реалізовано ОСОБА_3 на користь ПП «ГСА-Трейдінг».

Позивач вважає, що внаслідок укладення вищезазначених правочинів по реалізації без його згоди заставленого майна, він, як заставодержатель, був незаконно позбавлений своїх майнових прав на заставлене майно і втратив можливість задоволення своїх грошових вимог на суму 799 300 грн. за рахунок заставленого майна.

На підставі викладеного, просив визнати недійсними угоду від 12 вересня 2013 року, укладену між Верхньодніпровською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міністерства доходів і зборів у Дніпропетровській області, правонаступником якої є Дніпродзержинська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління державної фіскальної служби у Дніпропетровській області та Правобережною товарною біржею; договір купівлі-продажу посівів соняшника на кореню, укладений між ТОВ «Лара» - Брокерською фірмою № 3-БФ Правобережної товарної біржі та ОСОБА_3, що оформлений протоколом № 1 про проведення біржових торгів від 18 вересня 2013 року та актом № 1 приймання-передачі від 18 вересня 2013 року; договір купівлі-продажу посівів соняшника на кореню, укладений 01 жовтня 2013 року між ОСОБА_3 та ПП «ГСА-Трейдінг».

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 грудня 2017 року у задоволенні позову відмовлено (т. 2, а.с. а.с. 204-209).

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивач не надав доказів набуття ним майнових прав на врожай соняшника, а відтак не було підстав визнання недійсними спірної біржової угоди та договорів купівлі-продажу. Зазначене майно було визнано безхазяйним та передано на реалізацію податковою інспекцією.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову (т.2, а.с. а.с. 218-223).

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_6 посилається на неправильне тлумачення судом законодавчих приписів, позивачем набуто право власності на спірний врожай соняшника, і правомірність набуття права власності на час розгляду справи не спростована у передбаченому законом порядку.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін, з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах

Судом встановлено, що 01 квітня 2013 року між ТОВ «СА.ГА.ПА» та ОСОБА_5 було укладено договір № 01/4 на виконання сільськогосподарських робіт, за умовами якого ОСОБА_5 зобов'язався виконати сільськогосподарські роботи на земельній ділянці: поле НОМЕР_1, загальною площею 156 га, АДРЕСА_1, а ТОВ «СА.ГА.ПА» - оплатити вартість виконаних робіт у розмірі 704 123 грн. протягом 10 днів з моменту підписання акту приймання-передачі (т., 1 а.с. 8-13).

10 травня 2013 року було підписано акт приймання-передачі, проте ТОВ «СА.ГА.ПА» не сплатило ОСОБА_5 вартість виконаних робіт у розмірі 704 123 грн. (т.1, а.с. 14-15).

Відповідно до п. п. 3.2, 3.3 вказаного договору, сторони узгодили, що у разі несплати вартості виконаних робіт, з 01 серпня 2013 року до виконавця переходять майнові права на 100 % врожаю соняшнику на обробленій земельній ділянці.

21 серпня 2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було укладено договір позики грошових коштів в сумі 799 300 грн., посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зуєвою Н.В. за реєстровим за № 181 (т.1, а.с. 16-18).

21 серпня 2013 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 було укладено договір застави, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зуєвою Н.В. за реєстровим № 183, предметом застави якого є майнові права за договором № 01/4 від 01 квітня 2013 року - майбутній урожай соняшника на земельній ділянці: поле НОМЕР_1 загальною площею 156,0 га, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (т.1, а.с. 19-26).

Згідно виконавчого напису від 02 вересня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зуєвою Н.В. за реєстровим № 195, запропоновано звернути стягнення на майбутній урожай соняшника на земельній ділянці: поле НОМЕР_1 загальною площею 156,0 га, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (т.1, а.с. а.с. 27-28).

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Криничанського районного управління юстиції від 06 вересня 2013 року відкрито виконавче провадження з виконання вищезазначеного виконавчого напису (т.1, а.с. 29).

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Криничанського районного управління юстиції від 14 листопада 2013 року виконавчий напис повернуто стягувачу у зв'язку з тим, що у боржника відсутнє визначене виконавчим документом майно (т.1, а.с. 30).

За результатами перевірки, проведеною прокуратурою Криничанського району Дніпропетровської області на території Гуляйпільської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області встановлено факт самовільного зайняття земельних ділянок загальною площею 162,6 га в контурах 73, 74, які знаходяться за межами населеного пункту та являються землями сільськогосподарського призначення. Прокуратурою Криничанського району Дніпропетровської області було направлено до Верхньодніпровської ОДПІ ДФС у Дніпропетровській області подання від 26 липня 2013 року про усунення порушень вимог чинного законодавства України, причин та умов, що їм сприяють (т.2, а.с. 130).

Згідно відповіді відділу Держземагенства у Криничанському районі Дніпропетровської області від 31 липня 2013 року та від 06 серпня 2013 року право власності або користування (оренда) на земельні ділянки в контурах 73, 74 на території Гуляйпільської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області, не зареєстровано (т. 2, а.с. а.с. 139, 141).

Відповідно до листа Криничанського РВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області від 07 серпня 2013 року, за фактом самовільного зайняття земельної ділянки 25 липня 2013 року відкрито кримінальне провадження № 0000045 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197 КК України (т.2, а.с. 142).

12 вересня 2013 року між Верхньодніпровською ОДПІ ДФС у Дніпропетровській області та ТОВ «Лара» було укладено угоду № 1 про зберігання та реалізацію безхазяйного та іншого майна, що належить або переходить у власність держави, за умовами якого замовник доручив виконавцю реалізувати (зберегти) передане йому майно, що перейшло у власність держави згідно акту, опису, оцінки та передачі № 1 від 12 вересня 2013 року (т. 2, а.с. 145-146).

Згідно протоколу № 1 про проведення біржових торгів від 18 вересня 2013 року, Брокерська фірма № 3-БФ Правобережної товарної біржі - ТОВ «Лара» від імені розпорядника безхазяйного майна Верхньодніпровської ОДПІ ДФС у Дніпропетровській області (продавець) здійснила продаж посівів соняшника на кореню на земельній ділянці площею 111,6 га (контур поля № 74) та 51 га (контур поля № 73) на території Гуляйпільської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області на користь ОСОБА_3 (т.1, а.с. 31-32).

Позивач звертаючись з позовом про визнання недійсною угоди № 1 про зберігання та реалізацію безхазяйного та іншого майна, що належить або переходить у власність держави та договорів купівлі-продажу посівів соняшника на кореню, зауважував на тому, що врожай соняшника є власністю ОСОБА_5, перебуває у заставі, та не відноситься до категорії «безхазяйного майна». Узв'язку із відсутністю його згоди на реалізацію заставленого майна, як заставодержателя,вказує на недійсність визначених ним правочинів.

Набуття права власності унормоване главою 24 Цивільного кодексу України.

За приписами статті 328 цього Кодексу, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. У розумінні зазначеної норми право власності може виникати за наявності певних юридичних фактів (первісних та похідних). За первісних підстав власність виникає на річ вперше або незалежно від волі попередніх власників, а за похідними підставами власність на річ виникає з волі попереднього власника. Такими підставами є, зокрема, цивільні правочини.

Поняття та види правочинів унормовані статтею 202 Цивільного кодексу України. За приписами наведеної норми, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. За правилами цієї норми правочин є юридичним фактом та являє собою вольові дії спрямовані на досягнення певного результату, тобто є обставиною з настанням якої Закон пов'язує виникнення, зміну або припинення цивільних правовідносин.

В процесі розгляду справи судом першої інстанції встановлено, що позивач не надав належних доказів які б підтверджували його право власності на врожай соняшника. Він дав оцінку доказам на які посилався позивач, зокрема: договору № 01/4 на виконання сільськогосподарських робіт від 01 квітня 2013 року, за умовами якого ОСОБА_5 набув право власності на майно - майбутній урожай не земельній ділянці: поле НОМЕР_1, загальною площею 156 га, АДРЕСА_1; договору застави від 21 серпня 2013 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 та посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зуєвою Н.В., за умовами якого майбутній «врожай соняшника» перебуває у заставі; і встановив, що на час укладання договору № 01/4 від 01 квітня 2013 року, у замовника були відсутні будь-які документи щодо передачі у власність або надання у користування (оренду) земельної ділянки: поле НОМЕР_1, загальною площею 156 га, АДРЕСА_1 Зазначені докази свідчать лише про передачу в заставу майбутній врожай соняшника на вищевказаній земельній ділянці, але до позивача майнові права на врожай не перешли, оскільки є безхазяйним майном.

Відповідно до частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 статті 203 цього Кодексу. Приписами частини 3 цієї норми передбачено, що у тому разі коли недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно з частиною 1 статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Принципи здійснення права власності закріплені у статті 319 Цивільного кодексу України. Зазначеною нормою визначено, що саме власник володіє, користується і розпоряджається майном на власний розсуд. Він має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, належить власникові товару (стаття 658 Цивільного кодексу України).

В процесі розгляду справи судом апеляційної інстанції було встановлено, що позивач не набув майнові права на врожай соняшника, у спосіб, передбачений цивільним законодавством; спірне майно було реалізоване брокерською фірмою № 3-БФ Правобережної товарної біржі - ТОВ «Лара», що передане на реалізацію Верхньодніпровською ОДПІ ДФС у Дніпропетровській області, як безхазяйне, а відтак рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська ухвалено відповідно до вимог законодавства, що регулює спірні правовідносини.

З огляду на викладене, фактичні обставини справи встановлено судом першої інстанції на основі повного і об'єктивного дослідження поданих доказів, висновки суду відповідають цим обставинам і їм надана правильна юридична оцінка з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_2 - ОСОБА_6 визнаються непереконливими, оскільки зводяться до переоцінки доказів по справі і незгоди з висновками суду по їх оцінці, тому до уваги не приймаються.

Відповідно до принципу диспозитивності (стаття 11 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб із зазначених ними підстав та в межах заявлених ними вимог.

Доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_2 - ОСОБА_6 про порушення процедури постановки та облік, а також подальшої реалізації спірного майна, не заслуговують на увагу суду, оскільки були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують.

Доводи апеляційної скарги про неправильне застосування положень ст. 388 ЦК України також не заслуговують на увагу суду, оскільки позбавлені юридичного обґрунтування.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що при укладенні 01 квітня 2013 року договору на виконання сільськогосподарських робіт між ТОВ «СА.ГА.ПА» та ОСОБА_5, було порушено вимоги закону, оскільки у ТОВ «СА.ГА.ПА» відсутні правовстановлюючі документи на земельні ділянку, тому подальше розпорядження земельною ділянкою та врожаєм соняшника на цій земельній ділянці, є неправомірним, та таким, що суперечить чинному законодавству, в тому числі у разі передачі вражою соняшника в заставу ОСОБА_2

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які могли б призвести до скасування судового рішення, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, ч.ч.3-6 ст.147 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 грудня 2016 року- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду.

Судді: М.Ю. Петешенкова

Н.М. Деркач

М.О. Макаров