АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 643/4383/17 Головуючий 1 інстанції: Сиротников Р.Є.
Провадження № 22ц/790/436/18 Суддя-доповідач: - Кісь П.В.
Категорія: договірні
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2018 року Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого - Кіся П.В.,

суддів: - Кружиліної О.А.,

- Хорошевського О.М.,

за участю секретаря - Пузікової Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 14 вересня 2017 року (суддя Сиротников Р.Є.) у цивільній справі № 643/4383/17 за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, -

встановив:

31.03.2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося у суд з позовом до ОСОБА_4, у якому просило стягнути з останньої на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 49 278, 04 грн.

Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що відповідно до укладеного 12.07.2008 року договору б/н, відповідач отримав кредит у розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Згідно умов договір складається з заяви позичальника, умов та правил надання банківських послуг (далі - умови). Відповідно до умов погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інших витрат згідно умов.

Взяті на себе зобов'язання Банк виконав своєчасно і повністю, надавши ОСОБА_4 кредитні ресурси, а відповідач до теперішнього часу не виконує взяті на себе зобов'язання.

Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 14 вересня 2017 року у задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовлено у повному обсязі.

Не погоджуючись з заочним рішенням суду першої інстанції ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, та вирішити питання про судові витрати.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд не сприяв повному і об'єктивному розгляду справи, судом було неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими.

Представник позивача вказує, що 11.07.2008 року відповідачем було підписано Анкету-Заяву про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг.

Таким чином, відповідач приєдналася до запропонованої Банком пропозиції.

Відповідно до підписаної ОСОБА_4 анкети-заяви, остання сама пропонувала вважати Умови та правила надання банківських послуг. Тарифи складовими істинами договору.

Відповідно до анкети-заяви Відповідач з Умовами та правилами, Тарифами банку ознайомлена. повністю згодна. їх зміст розуміє, та їх положень зобов'язується неухильно отримуватись.

Підписавши анкету - заяву Банк та клієнт приєднуються і зобов'язуються виконувати умови, викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, тарифах банку - Договорі банківського обслуговування в цілому.

11.07.2008 р. відповідачу було відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку «Універсальна». Факт отримання кредитної картки "Універсальна" було зафіксовано підписом навпроти поля: «картку та пін отримав».

На картку було встановлено кредитний ліміт в розмірі 500,00 грн., який в подальшому було збільшено до 4500,00 грн. Відповідач користувалася кредитними коштами та здійснювала погашення заборгованості, що підтверджується випискою по рахунку. Дії з погашення заборгованості свідчать про визнання заборгованості по кредиту.

Отже, на думку позивача, суд першої інстанції прийшов до неправильного висновку про те, що вимоги позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості по кредитному договору є не обґрунтованим, не доведеними, оскільки доказів належного виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором матеріали справи не містять, а сума заборгованості останньої підтверджується розрахунком заборгованості, який був наданий суду та ніким не спростований.

Представник позивача Кураксіна О.І. в судове засідання 11.04.2018 року не з'явилася, надала письмові пояснення у яких підтримала доводи викладені в апеляційній скарзі, просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Відповідач на неодноразові здійснені, у передбаченому законом порядку, виклики в судові засідання не з'явилася, про поважність причин неявки суд не повідомила.

Зважуючи на викладене та враховуючи положення ч.ч. 2,3 ст. 43, ст.ст. 371, 372 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку про розгляд справи за відсутності учасників справи за наявними матеріалами справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи представників позивача, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції, зважаючи на таке.

Як за змістом ч.3 ст.2 ЦПК України в редакції, яка діяла на час розгляду і вирішення справи судом першої інстанції, так і згідно ч. 3 ст. 3 ЦПК України ( в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи в задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача є необґрунтованими та недоведеними.

Однак, з таким висновком колегія суддів не погоджується, з огляду на таке.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності.

Згідно вимог ст.ст.10,60 ЦПК України (в редакції, яка діяла на час розгляду справи судом першої інстанції), кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом, до яких дана справа не відноситься.

Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Дійсно, суд першої інстанції неодноразово відкладав розгляд справи, надсилав позивачу судові повістки і листи з вимогами забезпечити явку представника, а 14.09.2017 року, зважуючи на неявку належним чином повідомленого про час і місце розгляду справи представника позивача, постановив рішення про відмову у задоволенні позову.

Разом з тим, з таким вирішенням спору колегія суддів не може погодитися, оскільки суд, постановляючи 19.04.2017 року ухвалу про відкриття провадження у справі, визнав, що позовна заява подана з дотриманням вимог ст.ст.119-120 ЦПК України, залишивши поза увагою ту обставину, що в позивач просив розглянути справу за відсутністю представника банку, хоча частина доданих до позовної заяви копій письмових доказів виготовлені неякісно, є нечитабельними, але й при розгляді справи та надсиланні позивачу листів суд не повідомив банк у чому саме полягають ускладнення, які перешкоджають вирішенню справи без представника банку і виконав у повному обсязі вимоги ч.4 ст.10 ЦПК України.

Судовим розглядом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що відповідно до укладеного 12.07.2008 року договору б/н, відповідач отримав кредит у розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Згідно умов договір складається з заяви позичальника, умов та правил надання банківських послуг (далі - умови). Відповідно до умов погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інших витрат згідно умов.

У відповідності до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Взяті на себе зобов'язання Банк виконав своєчасно і повністю, надавши ОСОБА_4 кредитні ресурси.

Згідно зі ст. 14 ЦК України, цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Кредитні правовідносини між Банком та відповідачем за кредитним договором від 12.07.2008 року є дійсними, про бажання їх припинити в порядку встановленому законодавством чи договором не висловлювала жодна із сторін.

Доказів належного виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором матеріали справи не містять, та як вбачається з розрахунку заборгованості, наданим Банком на час звернення до суду із позовною заявою, відповідач не виконує взяті на себе зобов'язання, у зв'язку з чим на час звернення до суду, а саме станом на 28.02.2017 року утворилась заборгованість у розмірі 49278,04 грн., яка складається з наступного:

- 4392,25 грн.- заборгованість за кредитом;

- 39201,12 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом;

- 3100,00 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

А також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг:

- 250,00 грн. - штраф (фіксована частина);

- 2334,67 грн. - штраф (процентна складова).

Як вбачається з матеріалів справи, а саме із розрахунку заборгованості, Банком, відповідно до Умов та правил надання банківських послуг, декілька разів змінювалась відсоткова ставка за користування кредитними коштами.

Так, станом на момент укладення договору відсоткова ставка складала 36,00 %; з 01.01.2013 року - 30,00 %; з 01.09.2014 року - 34,80 %; з 01.04.2015 року - 43,20 %.

Вивчивши наявний в матеріалах справи розрахунок заборгованості, судова колегія не може погодитися з нарахованим розміром заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами та вважає необхідним стягнути заборгованість у цій частині в розмірі 7744,63 грн., з яких:

за період з 12.07.2008 року по 31.08.2014 року (30,00 %) - 1403,17 грн.;

за період з 01.09.2014 року по 31.05.2015 року (34,80 %) - 2713,47 грн.;

за період з 01.04.2015 року по 28.02.2017 року (43,20 %) - 3627,99 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, умовами кредитного договору передбачено застосування пені за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по кредиту та сплату штрафу, як виду цивільно-правової відповідальності.

За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Таким чином, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Так, відсутні підстави для стягнення з відповідача нарахованого Банком штрафу у загальному розмірі 2584 грн. 67 коп. через застосування кредитором подвійної відповідальності за одне й теж порушення, а тому судова колегія приходить до висновку про відмову у задоволені цієї вимоги.

Оскільки рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, то у відповідності до п. п. 1,3,4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України апеляційний суд його скасовує з постановленням нового про часткове задоволення позову.

Стягненню з відповідача підлягає сума заборгованості за кредитним договором № б/н від 12.07.2008 року у загальному розмірі 15236 (п'ятнадцять тисяч двісті тридцять шість) грн. 88 коп., яка складається з 4392,25 грн. заборгованості за кредитом; 7744,63грн.-заборгованість за відсотками за користування кредитом та 3100,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією.

Судові витрати апеляційний суд розподіляє у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України (в ред. ЗУ №2147-V111 від 03.10.2017р.) та Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до нового розподілу судових витрат понесених у зв'язку з розглядом справи у суді першої інстанції з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 494 грн. 72 коп., пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а також за подання апеляційної скарги у розмірі 544 грн. 19 коп., а всього 1038 грн. 91 грн.

Керуючись ст.ст. 141, 367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 14 вересня 2017 року скасувати і ухвалити нове судове рішення.

Позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 15 236 (п'ятнадцять тисяч двісті тридцять шість) грн. 88 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4(РНОКПП НОМЕР_1) на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» () судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги у загальному розмірі 1038 (одна тисяча тридцять вісім) грн. 91 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 13 квітня 2018 року.

Головуючий - П.В. Кісь

Судді: О.А. Кружиліна

О.М. Хорошевський