Номер провадження: 22-ц/785/2568/18
Номер справи місцевого суду: 522/5399/15-ц
Головуючий у першій інстанції Ільченко Н. А.
Доповідач Дрішлюк А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - судді Дрішлюка А.І., суддів Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М.,

при секретарі судового засідання Фабіжевської Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 червня 2015 року в цивільній справі за позовомОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на малолітню дитину, -

ВСТАНОВИЛА:

17 березня 2015 року від ОСОБА_3 надійшла позовна заява до ОСОБА_2, в якій просила стягнути з відповідача аліменти на утримання їх малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн. щомісячно, починаючи з 17 березня 2015 року і до досягнення їх дитиною повноліття - 20.02.2025 року, вказуючи, що відповідач не бере участь у утриманні їх дитини (а.с.2).

Рішенням Приморського суду м. Одеси від 02 червня 2015 року (головуючий - суддя Ільченко Н.А.) позовні вимоги були задоволені, стягнуто з ОСОБА_2, на користь ОСОБА_3, аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1000 (одна тисяча) грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 17 березня 2015 року і до досягнення цією дитиною повноліття - ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 17).

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду 14.12.2017 року ОСОБА_2 направив до суду апеляційну скаргу засобами поштового зв'язку (а.с.21). Зокрема, апелянт вважає, що оскаржуване рішення суду винесено з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Так, апелянт вказує на те, що судом першої інстанції не досліджено матеріальне становище відповідача, його майновий стан, факт наявності на утримання відповідача неповнолітніх дітей чи непрацездатних осіб, а тому судом було неповно з'ясовано всі обставини по справі. Водночас, апелянт зазначає, що ОСОБА_5 проживає разом з відповідачем, а не з позивачем як зазначає суд першої інстанції (а.с.21-22).

26 квітня 2018 року ОСОБА_3 подала до суду заяву про відмову від своїх позовних вимог, яку в судовому засіданні підтримала особисто. Представник відповідача проти прийняття судом заяви про відмову позивача від позову не заперечував.

Дослідивши матеріали справи, заяву про відмову від позову, апеляційний суд дійшов висновку, що заява про відмову від позову підлягає прийняттю, а провадження в справі закриттю виходячи з наступного.

Положеннями діючого цивільного процесуального кодексу України позивачу надано право відмовитися від позову на будь-якій стадії судового процесу. Зокрема, відповідно до положень ст. 373 ЦПК України в суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони - укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу. Якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 206, 207 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

В судовому засіданні позивач свою заяву про відмову від позову підтримала та пояснила, що розуміє наслідки відмови від свого позову, про що, окрім іншого, зазначила безпосередньо в своїй заяві. Відмову від позову обґрунтовувала тим, що дитина проживає з батьком та знаходиться на його утриманні. Суд звертає увагу на те, що вказані обґрунтування позивача знайшли своє підтвердження, оскільки суду 29 березня 2018 року в судовому засіданні була надана копія акту від 04 січня 2018 року, яким мешканці будинку АДРЕСА_1 підтвердили, що ОСОБА_2 постійно проживає в АДРЕСА_1 разом зі своїм малолітнім сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_2 самостійно виховує сина та повністю утримує його за рахунок коштів, отриманих ним в якості водія таксі (а.с. 45).

Позивачу роз'ясненні наслідки відмови від позову та закриття провадження у справі, що передбаченні ст.ст. 206, 255 ЦПК України.

Таким чином, оскільки законодавець надав право позивачу відмовитися від своїх позовних вимог та позивач скористався таким правом, наслідки чого йому були роз'яснені в судовому засіданні, то відповідно до норм діючого цивільного процесуального законодавства суд апеляційної інстанції приймає відмову позивача від позову, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 червня 2015 рокувизнає нечинним, та закриває провадження в справі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 206, 255, 367, 368, 373, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Апеляційний суд Одеської області,

УХВАЛИВ:

Прийняти відмову ОСОБА_3 від позову до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на малолітню дитину.

Визнати нечинним рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 червня 2015 року в цивільній справі № 522/5399/15-ц за позовомОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на малолітню дитину.

В зв'язку з визнанням оскаржуваного рішення нечинним провадження в цивільній справі № 522/5399/15-ц (апеляційне провадження № 22-ц/785/2568/18) закрити.

Ухвала Апеляційного суду Одеської області набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в частині закриття провадження шляхом подачі касаційного скарги до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді апеляційного суду

Одеської області А.І. Дрішлюк

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький

Повний текст ухвали виготовлено 03 травня 2018 року.

Суддя апеляційного суду Одеської області А.І. Дрішлюк

26.04.2018 року м. Одеса