Справа № 489/3476/17
Номер провадження 2/489/388/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2018 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого - судді Тихонової Н.С.,

секретар судового засідання Сироватка Т.О.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради, Садово-виноградного товариства «Зоря» про визнання права власності на будівельні матеріали в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

В липні 2017 р. ОСОБА_1 звернувся з позовом до Миколаївської міської ради, Садово-виноградного товариства «Зоря», яким просив суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на будівельні матеріали, з яких побудований садовий будинок та господарські споруди на земельній ділянці №39, розташованій в СВТ «Зоря», за адресою: м. Миколаїв, вул. Автомобільна, 2.

Посилаючись на норми ст.ст.1216,1218 ЦК України, свої вимоги мотивував тим, що 29.07.2014 р. помер його син ОСОБА_3, після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді будівельних матеріалів, з яких побудований садовий будинок, розташований на земельній ділянці № 39 в СВТ «Зоря» в м. Миколаєві, наданій у користування сину, як члену товариства, на законних підставах. Проте, через відсутність правовстановлюючих документів у спадкодавця та спір між позивачем та СВТ «Зоря», він не має можливості оформити свої спадкові права після смерті сина на вказані будівельні матеріали.

В судовому засіданні позивач та його представник заявлені вимоги підтримали в повному обсязі.

Представник Миколаївської міської ради в судове засідання не зявився. Від нього до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Проти задоволення позовних вимог не заперечував.

Представник Садово-виноградного товариства «Зоря» в судове засідання не зявився. Про розгляд справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Своїм право на подання відзиву не скористався.

Представник третьої особи Другої миколаївської держаної нотаріальної контори в судове засідання не зявився. Від нього до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Проти задоволення позовних вимог не заперечував.

Вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши надані докази, суд встановив таке.

ОСОБА_4 Свідоцтва про народження ОСОБА_1 та ОСОБА_5 є батьками ОСОБА_3.

Відповідно до Довідки СВТ «Зоря», долученої позивачем, вбачається, що ОСОБА_5 була членом СВТ «Зоря», з серпня 2006 року по 26.08.2010 року, мала дільницю №39, розміром 620 кв.м., на якій розташований будиночок розміром 3,5м х 5,1м та господарські споруди. Земельна ділянка №39 і будинок приватизовані не були.

ОСОБА_3 був прийнятий в члени Садово-виноградарського товариства «Зоря» 19.06.2011 року, після смерті у 2010 році його матері ОСОБА_5, та йому, як спадкоємцю було передано у користування садову земельну ділянку №39, розміром 620 кв.м. Він сплачував членські внески, за охорону, електроенергію, проект і монтаж питної води, проводив ремонт будинку. Однак, право власності на садовий будинок та землю не оформив.

29.07.2014 року ОСОБА_3 помер. Після його смерті залишилось спадкове майно у вигляді садового будинку та господарських споруд на земельній ділянці №39 в СВТ «Зоря» за адресою: м. Миколаїв, вул. Автомобільна, 2.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

ОСОБА_4 ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не заявив про відмову від неї.

ОСОБА_4 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця і народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У встановленому законом порядку позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті сина.

Проте Постановою нотаріуса позивачу відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину відносно земельної ділянки та садового будинку, у звязку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на вказане спадкове майно.

Наразі, позивач оформлює право власності на земельну ділянку, на якій розташований не введений його сином в експлуатацію садовий будинок.

ОСОБА_4 з Рішення Миколаївської міської №14/12 від 17.01.2017 року ОСОБА_1 надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки №39 орієнтовною площею 619 кв.м., із земель комунальної власності, з відведенням її до земель сільськогосподарського призначення для ведення садівництва в СВТ «Зоря», відповідно до висновку управління містобудування та архітектури Миколаївської міської ради від 10.10.2016 року №15-2462.

Відповідно до ОСОБА_4 з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 31.10.2017 року вбачається, що земельна ділянка №39 в СВТ «Зоря», перебуває у комунальній власності та є проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 07.06.2017 року.

ОСОБА_4 Висновку Управління містобудування та архітектури Миколаївської міської ради від 24.01.2018 року, Управління погоджує проект землеустрою та вважає за можливе надати ОСОБА_1 у власність земельну №39, площею 619 кв.м., для введення садівництва у складі СВТ «Зоря» в Інгульському районі м. Миколаєва.

ОСОБА_4 технічної документації виготовленої КП ММБТІ , станом на 29.09.2017 року, вбачається, що на земельній ділянці №39 в СВТ «Зоря» розташований садовий будинок за літ. «А-2», загальною площею 47,20 кв.м., ворота за №2 огорожа за №3.

Також технічна документація містить План вказаної земельної ділянки, Журнал внутрішніх обмірів та розрахунків площ приміщень до плану садового (дачного) будинку, згідно яких на земельній ділянці №39 в СВТ «Зоря» розташований садовий будинок.

Разом з тим, позивач вказує, що спадкодавець не встиг за життя ввести в експлуатацію садовий будинок, в звязку з чим у позивача як спадкоємця виникає право власності на будівельні матеріали, з яких був збудований садовий будинок.

Відповідно до Звіту №171/04-18 з незалежної оцінки виготовленого 16.04.2018 року вартість будівельних матеріалів, які вкладені в будівництво садового будинку, розташованого на земельній ділянці №39 в СВТ «Зоря» в м. Миколаєві, складає 71 090 грн. 00 коп. При цьому, Звіт містить перелік будівельних матеріалів, які використані при побудові садового будинку на вищевказаній земельній ділянці.

Відповідно до ч.2 ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва. Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту прийняття його до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

ОСОБА_4 ч.3 ст.331 ЦК України до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Чинне законодавство України не забороняє вирішення спору щодо будівельних матеріалів, використаних не лише при законній забудові житлового будинку, але і при самочинному будівництві, а усталеною судовою практикою суду касаційної інстанції це багаторазово підтверджено.

Як зазначається в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 березня 2013 року по справі № 6-49845св12: будівельні матеріали та роботи, які проведено при будівництві об'єкту нерухомості є об'єктами цивільних прав, а тому не зважаючи на те, що забудова є самочинною або незавершеною, це не виключає визнання за особами права власності на будівельні матеріали та результати робіт.

У п.7 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. зазначається: якщо спадкодавцем було здійснене самочинне будівництво (частина перша статті 376 ЦК), до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва.

Тому будівельні матеріали, обладнання, використані при самочинному будівництві є належними об'єктами цивільних прав і спір щодо них у цін справі може бути вирішений за позовом особи, що безспірно підтверджується як нормами закону так і усталеною судовою практикою суду касаційної інстанції.

За п.8 постанови Пленуму ВС «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7 зазначено, що якщо будівництво здійснювалося згідно з законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки як забудовника входять до складу спадщини, адже відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

Таким чином, судом встановлено, що померлим ОСОБА_3 фактично зведено садовий будинок на земельній ділянці №39 в СВТ «Зоря», однак права власності на цей будинок він не оформив.

На теперішній час позивач, який є батьком померлого та спадкоємцем першої черги , має намір оформити спадкові права, проте через відсутність правовстановлюючих документів померлого на спадкове майно, не має можливості здійснити таке оформлення.

З огляду на вищенаведене, суд вважає, що позивач, як спадкоємець після смерті сина, набув право власності на будівельні матеріали, з яких побудовано садовий будинок.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

ОСОБА_4 ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Проте, відповідачами всупереч зазначених вимог законодавства жодних доказів на спростування чи заперечення позовних вимог, суду не надано.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

ОСОБА_4 ст. 6 ЗУ «Про судовий збір» позивачу підлягає поверненню судовий збір в розмірі 1 289 грн. 10 коп.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради, Садово-виноградного товариства «Зоря» про визнання права власності на будівельні матеріали в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на будівельні матеріали, з яких побудований садовий будинок, розташований на земельній ділянці № 39 в СВТ «Зоря» в м. Миколаєві , за адресою: м. Миколаїв, вул. Автомобільна,2, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, який помер 29.07.2014 року.

Повернути ОСОБА_1 надлишково сплачений судовий збір в розмірі 1 289 грн. 10 коп.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 18.04.2018 р.

Суддя Н.С. Тихонова