МАЛИНОВСЬК ИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ___________
Пр. №4-с/521/33/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2018 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста ОСОБА_1 у складі:

головуючого - судді Сегеди О.М.,

при секретарі Плєхової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на дії державного виконавця, заінтересовані особи: Перший Малиновський відділ державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції в Одеській області, Товариство з обмеженою відповідальністю «Інео Плюс»,

встановив:

У грудні 2017 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулось до суду з скаргою на дії державного виконавця, заінтересовані особи: Перший Малиновський відділ державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції в Одеській області (далі - Перший Малиновський ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області), Товариство з обмеженою відповідальністю «Інео Плюс» (далі - ТОВ «Інео Плюс») посилаючись на те, що на виконанні Першого Малиновського ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області перебуває виконавче провадження №45226796 по примусовому виконанню виконавчого листа №521/2439/13-ц, виданого 15 квітня 2014 року Малиновським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» грошової суми у розмірі 2261720,34 грн.

Зазначав, що державним виконавцем було складено акт опису та арешту майна, яке належить на праві власності ОСОБА_2, а саме: житлового будинку, загальною площею 145,2 кв.м. та земельної ділянки площею 0,0174 га, що знаходяться за адресою: м. Одеса, пров. Кордонний, буд. 7-А,які перебували в іпотеці ПАТ «Дельта Банк».

Вказував, що з метою визначення вартості вищевказаного майна, державним виконавцем було призначення проведення оцінки нерухомого майна та 24 жовтня 2017 року ТОВ «Інститут незалежної оцінки плюс» було виготовлено звіт про оцінку майна №AS27-171024-002 та №AS27-171024-001, згідно висновку яких, ринкова вартість житлового будинку, загальною площею 145,2 кв.м. складає 706347,83 грн. та земельної ділянки площею 0,0174 га складає 385304,84 грн.

ПАТ «Дельта Банк» не погоджується з оцінкою майна боржника, вважає, що воно оцінене без урахування його ринкової вартості, вказує, що оцінка нерухомості є недійсною за підстав не проведення огляду майна, вважає, що реалізація зазначеного майна боржника за ціною, вказаною у висновку експерта, унеможливлює виконання вимоги про стягнення заборгованості за виконавчим листом, що порушить права стягувача.

Посилаючись на вищевикладені обставини, заявник просив суд визнати неправомірними дії державного виконавця в частині використання звітів про оцінку майна №AS27-171024-002 та №AS27-171024-001, заборонити державному виконавцю використовувати звіти про оцінку майна №AS27-171024-002 та №AS27-171024-001, визнати недійними звіти про оцінку майна №AS27-171024-002 та №AS27-171024-001, зупинити виконавче провадження №45226796 до винесення рішення у даній справі.

Представник заявника, що діє на підстав довіреності від 22 січня 2018 року в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду заяву, згідно якої підтримав заявлені вимоги, просив суд їх задовольнити, справу розглянути за відсутності представника заявника (а.с. 54-55).

Заінтересовані особи та їх представники в судове засідання не з'явились, повідомлялись судом про дату, час та місце розгляду скарги у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України.

Розглянувши скаргу, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне відмовити у її задоволенні з наступних підстав.

Судом встановлено, що на виконанні Першого Малиновського ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області перебуває виконавче провадження №45226796 по примусовому виконанню виконавчого листа №521/2439/13-ц, виданого 15 квітня 2014 року Малиновським районним судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» грошової суми у розмірі 2261720,34 грн.

Постановою державного виконавця від 27 жовтня 2014 року відкрито виконавче провадження (а.с. 11).

Встановлено, що постановою державного виконавця від 03 жовтня 2017 року призначено суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні №45226796 - ТОВ «Інститут незалежної оцінки плюс» в особі експерта ОСОБА_3 для надання письмового висновку з питань визначення вартості арештованого нерухомого майна, а саме: житлового будинку, загальною площею 145,2 кв.м. та земельної ділянки площею 0,0174 га, що знаходяться за адресою: м. Одеса, пров. Кордонний, буд. 7-А.

Згідно висновків ТОВ «Інститут незалежної оцінки плюс, ринкова вартість житлового будинку, загальною площею 145,2 кв.м. складає 706347,83 грн., земельної ділянки площею 0,0174 га - 385304,84 грн. (а.с. 7-8).

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч.ч. 4,5 статті 57 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити субєкта оціночної діяльності - субєкта господарювання для проведення оцінки майна. Виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем. Оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом.

Відповідно до вимог частини другої статті 451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Судом встановлено, що державний виконавець, на виконання вимог статті 57 Закону України «Про виконавче провадження», з метою визначення вартості майна виніс постанову про призначення субєкта оціночної діяльності, та після отримання звіту субєкта оціночної діяльності про оцінку майна, надіслав на адресу боржника повідомлення про результати оцінки майна, з яким представника ПАТ «Дельта Банк» було ознайомлено 27 листопада 2017 року, що ним не заперечується.

Заявник просить суд визнати неправомірними дії державного виконавця в частині використання звітів про оцінку майна №AS27-171024-002 та №AS27-171024-001, однак доказів на підтвердження здійснення державним виконавцем будь-яких виконавчих дії з їх використанням суду не надані, з підстав чого вимоги скарги в цій частині є необґрунтовані та не підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1статті 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» від 12 липня 2001 року, N 2658-III оцінка майна, майнових прав (далі - оцінка майна) - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону(далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб'єкта оціночної діяльності.

Частиною 6 статті 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» визначено, що Положення (національні стандарти) оцінки майна є обов'язковими до виконання суб'єктами оціночної діяльності під час проведення ними оцінки майна всіх форм власності та в будь-яких випадках її проведення.

Згідно частин 1, 2 статті 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб'єкта оціночної діяльності. Вимоги до змісту звіту про оцінку майна, порядку його оформлення та рецензування встановлюються положеннями (національними стандартами) оцінки майна.

Так, постановою Кабінету Міністрів України № 1440 від 10 вересня 2003 року затверджено Національний стандарт № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», а постановою Кабінету Міністрів України № 1442 від 28 жовтня 2004 року затверджено Національний стандарт № 2 «Оцінка нерухомого майна».

Національний стандарт №1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року, № 1440 є обов'язковим для застосування під час проведення оцінки майна та майнових прав суб'єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна. Поняття, що вживаються у цьому Стандарті, використовуються в інших національних стандартах.

Національний стандарт №2 "Оцінка нерухомого майна", затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2004 року, № 1442, є обов'язковим для застосування під час проведення оцінки нерухомого майна (нерухомості) суб'єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна та проводять державну експертизу звітів з експертної грошової оцінки земельних ділянок державної та комунальної власності у разі їх продажу.

Відповідно до пунктів 14, 15, 16 Національного стандарту № 1 визначення ринкової вартості об'єкта оцінки можливе із застосуванням усіх методичних підходів у разі наявності необхідної інформації. Методи проведення оцінки, що застосовуються під час визначення ринкової вартості об'єкта оцінки у разі використання порівняльного підходу, повинні ґрунтуватися на результатах аналізу цін продажу (пропонування) на подібне майно. Визначення ринкової вартості об'єкта оцінки за допомогою порівняльного підходу ґрунтується на інформації про ціни продажу (пропонування) подібного майна, достовірність якої не викликає сумнівів у оцінювача. У разі відсутності або недостатності зазначеної інформації у звіті про оцінку майна зазначається, якою мірою це вплинуло на достовірність висновку про ринкову вартість об'єкта оцінки. За відсутності достовірної інформації про ціни продажу подібного майна ринкова вартість об'єкта оцінки може визначатися на основі інформації про ціни пропонування подібного майна з урахуванням відповідних поправок, які враховують тенденції зміни ціни продажу подібного майна порівняно з ціною їх пропонування.

Згідно пункту 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» у справах за скаргами стягувача чи боржника на дії державного виконавця, пов'язані з арештом і вилученням майна та визначенням вартості й оцінки цього майна, суд перевіряє відповідність цих дій положенням статей 57, 58 Закону про виконавче провадження. При цьому судам необхідно враховувати, що визначення вартості майна боржника проводиться самим державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості, крім випадків, коли застосовуються оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден. При складності визначення вартості майна (окремих предметів) чи наявності у боржника або стягувача заперечень проти передачі арештованого майна боржника для реалізації за ціною, визначеною державним виконавцем, до участі у виконавчому провадженні і проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден залучається суб'єкт оціночної діяльності - суб'єкт господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України від 12 липня 2001 року № 2658-III "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні"

Розглядаючи скаргу на дії державного виконавця щодо оцінки арештованого майна суд повинен дати юридичну оцінку діям виконавця, оцінювача на предмет дотримання ними законодавства, яке регулює порядок оцінки вказаного майна.

Відповідно до статей 5, 12, 13 цього Закону суб'єктами оціночної діяльності є: суб'єкти господарювання - зареєстровані в установленому законодавством порядку фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб'єкта оціночної діяльності відповідно до цьогоЗакону; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, які отримали повноваження на здійснення оціночної діяльності в процесі виконання функцій з управління та розпорядження державним майном та (або) майном, що є у комунальній власності, та у складі яких працюють оцінювачі.

Звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб'єкта оціночної діяльності.

Вимоги до змісту звіту про оцінку майна, порядку його оформлення та рецензування встановлюються положеннями (національними стандартами) оцінки майна. Зміст звіту про оцінку майна повинен містити розділи, що розкривають зміст проведених процедур та використаної нормативно-правової бази з оцінки майна.

Тобто, звіт про оцінку майна (висновок оцінювача) по своїй суті є лише результатом практичної діяльності фахівця - оцінювача з визначених питань.

За змістом частин першої, другої та четвертої статті 13 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» на вимогу особи, яка використовує оцінку майна та її результати для прийняття рішень, а також на вимогу інших осіб, які мають заінтересованість у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, здійснюється рецензування звіту про оцінку майна. Підставою для проведення рецензування є письмовий запит до осіб, які відповідно до цієї статті мають право здійснювати рецензування звіту про оцінку майна. Рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) може виконувати оцінювач, який має не менш ніж дворічний досвід практичної діяльності з оцінки майна, експертні ради, що спеціально створені саморегулівними організаціями оцінювачів з метою контролю за якістю оцінки майна, яка проводиться оцінювачами - членами саморегулівної організації, оцінювачі, які мають не менш ніж дворічний досвід практичної діяльності з оцінки майна та працюють у Фонді державного майна України, а також інших органах, зазначених у статті 5 цього Закону. Якщо письмовим запитом про необхідність проведення рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) встановлюється вимога щодо надання висновку про вартість майна, така вимога задовольняється шляхом проведення оцінки майна. У цьому випадку рецензент здійснює або забезпечує здійснення оцінки майна в порядку, встановленому нормативно-правовими актами з оцінки майна.

Аналізуючи зазначену норму права слід дійти висновку, що в разі заперечення особи, яка має заінтересованість у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, така особа вправі звернутись з письмовим запитом щодо рецензування звіту про оцінку майна до осіб, які відповідно до Закону мають право здійснювати рецензування звіту.

Однак, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження звернення заявника із запитом щодо рецензування звітів про оцінку майна до повноважних осіб.

Пунктами 36, 37 Національного стандарту № 1 передбачено, що оцінювач застосовує, як правило, кілька методичних підходів, що найбільш повно відповідають визначеним меті оцінки, виду вартості за наявності достовірних інформаційних джерел для її проведення. З метою обґрунтування остаточного висновку про вартість об'єкта оцінки результати оцінки, отримані із застосуванням різних методичних підходів, зіставляються шляхом аналізу впливу принципів оцінки, які є визначальними для мети, з якою проводиться оцінка, а також інформаційних джерел на достовірність результатів оцінки.

Відповідно до пунктів 51, 52 Національного стандарту № 1 незалежна оцінка майна проводиться у такій послідовності: укладення договору на проведення оцінки; ознайомлення з об'єктом оцінки, збирання та оброблення вихідних даних та іншої інформації, необхідної для проведення оцінки; ідентифікація об'єкта оцінки та пов'язаних з ним прав, аналіз можливих обмежень та застережень, які можуть супроводжувати процедуру проведення оцінки та використання її результатів; вибір необхідних методичних підходів, методів та оціночних процедур, що найбільш повно відповідають меті оцінки та обраній базі, визначеним у договорі на проведення оцінки, та їх застосування; узгодження результатів оцінки, отриманих із застосуванням різних методичних підходів; складання звіту про оцінку майна та висновку про вартість об'єкта оцінки на дату оцінки; доопрацювання (актуалізація) звіту та висновку про вартість об'єкта оцінки на нову дату (у разі потреби).

Оцінювач самостійно здійснює пошук інформаційних джерел (за винятком документів, надання яких повинен забезпечити замовник оцінки згідно з договором), їх аналіз та виклад обґрунтованих висновків. При цьому оцінювач повинен проаналізувати всі інформаційні джерела, пов'язані з об'єктом оцінки, тенденції на ринку подібного майна, інформацію про угоди щодо подібного майна, які використовуються у разі застосування порівняльного підходу, та іншу істотну інформацію. У разі неповноти зазначеної інформації або відсутності її взагалі у звіті про оцінку майна зазначається негативний вплив цього факту на результати оцінки.

За змістом частини пятої статті 20 Закону України «Про виконавче провадження» експерт несе кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку під час здійснення виконавчого провадження, про що він має бути попереджений виконавцем. За недостовірну чи необєктивну оцінку майна субєкт оціночної діяльності - субєкт господарювання несе відповідальність у порядку, встановленому законом, а оцінювач - кримінальну відповідальність, про що він має бути попереджений виконавцем.

Заявник на підтвердження необґрунтованості звітів про оцінку майна №AS27-171024-002 та №AS27-171024-001 надав суду звіт про оцінку вартості майна, проведений суб'єктом оціночної діяльності - ГО "Всеукраїнська асоціація фахівців оцінки" ТДВ "НЕКОС" №03-01/18(1), який діє на підставі сертифікату суб'єкту оціночної діяльності №779/17 від 04 серпня 2017 року, що надало йому право на проведення оцінки об'єктів нерухомого майна, ринкова вартість об'єктів оцінки: житлового будинку, загальною площею 145,2 кв.м. складає 402000,00 грн.,а земельної ділянки площею 0,0174 га, що знаходяться за адресою: м. Одеса, пров. Кордонний, буд. 7-А - 2482000,00 грн. (а.с. 57-116).

Відповідно до положень статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно із п. 2 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року №1440, необ'єктивна оцінка - оцінка, яка ґрунтується на явно неправдивих вихідних даних, навмисно використаних оцінювачем для надання необ'єктивного висновку про вартість об'єкта оцінки; неякісна (недостовірна) оцінка - оцінка, проведена з порушенням принципів, методичних підходів, методів, оціночних процедур та (або) на основі необґрунтованих припущень, що доводиться шляхом рецензування.

Статтею 57 Закону України «Про виконавче провадження» регламентовано порядок оскарження результатів визначення вартості чи оцінки майна, проведеного субєктом оціночної діяльності, а також результатів рецензування звіту про оцінку майна. Такі результати можуть бути оскаржені до суду у встановлений законом строк.

У разі незгоди з результатами визначення вартості чи оцінки майна та результатами рецензування звіту про оцінку майна сторона виконавчого провадження може оскаржити такі результати в порядку і в строки, встановлені законом.

Враховуючи вищевикладені обставини, відсутність в матеріалах справи матеріалів звітів від 24 жовтня 2017 року, складених ТОВ «Інститут незалежної оцінки плюс» №AS27-171024-002 та №AS27-171024-001, позбавляють суд можливості встановити відповідність їх вимогам законодавства.

Скарга ПАТ «Дельта Банк» не містять обґрунтування, які б давали суду підстави вважати, що звіт, проведений суб'єктом оціночної діяльності - ГО "Всеукраїнська асоціація фахівців оцінки" ТДВ "НЕКОС", може свідчити про те, що оскаржуваний звіт, який був виготовлений та затверджений оцінювачем ТОВ «Інститут незалежної оцінки плюс», є неправомірним. Сам по собі лише факт існування звіту майна, проведений субєктом оціночної діяльності - ГО "Всеукраїнська асоціація фахівців оцінки" ТДВ "НЕКОС", не дає можливості суду прийти до чіткого переконання щодо неправомірності оскаржуваного звіту, виготовленого та затвердженого оцінювачем ТОВ «Інститут незалежної оцінки плюс».

Відповідно до статті 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (стаття 263 ЦПК України).

Так, п. 2 ч. 1 ст. 34 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження підлягає обов'язковому зупиненню у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Водночас, питання щодо зупинення стягнення на підставі виконавчого документа вирішується судом в порядку забезпечення позову у разі звернення боржника до суду з позовом про оскарження даного виконавчого документа.

Крім того, при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, в порядку визначеному ст. ст. 447-453 ЦПК України, суд не вправі вжити заходів забезпечення скарги (аналогічно забезпеченню позову) шляхом зупинення виконавчого провадження, зупинення дії оскаржуваного рішення тощо, оскільки зазначене не є повноваженнями суду, а є виключним повноваженням державного виконавця, яке може бути оскаржено до суду.

Таким чином, з вищевикладеного вбачається, що зупинення виконавчого провадження не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства, оскільки вирішення вказаного питання відноситься до виключної компетенції державного виконавця.

Аналогічні положення передбачення у пункті 15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 року № 6.

Разом із тим до завершення розгляду скарги при наявності для цього підстав суд може зупинити стягнення на підставі виконавчого листа.

З урахуванням викладеного, підстав для задоволення вимог заявника про зупинення виконавчого провадження судом не встановлено, а в цій частині вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», ст.ст. 12, 81, 258-261, 353-355, 451 ЦПК України,

ухвалив:

Скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на дії державного виконавця, заінтересовані особи: Перший Малиновський відділ державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції в Одеській області, Товариство з обмеженою відповідальністю «Інео Плюс» - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня проголошення ухвали.

Суддя: О.М. Сегеда