16 квітня 2018 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді Панченко О.М
за участю секретаря судового засідання - Табачука Д.О.
позивача у справі ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Деснянської РДА в м. Києві про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди батька, -
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасові виїзди за межі України доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 до країн Європи: Нідерландів, Бельгії, Франції, Іспанії, Германії, Польщі, Чехії, Італії, Португалії, Австрії, сандинавських країн - Фінляндії, Норвегії, Швеції, Данії; в Турцію, Грецію, Чорногорію, Сербію, Хорватію, Болгарію, Грузію, Ізраїль, Єгипет, країни Африки: Шрі-Ланку, Таїланд, ОАЕ та до інших країн, в т.ч. до тимчасово анексованої території АРК Крим, до досягнення нею 16 років, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_5 у супроводі її матері - ОСОБА_1 без згоди та супроводу її батька. Мотивувала вимоги свого позову тим, що відповідач - батько неповнолітнього ОСОБА_3, не приймає участі у вихованні дитини, ухиляється від надання матеріальної допомоги, а позивачка має змогу вивозити доньку за межі України на відпочинок, оздоровлення. Проте, отримати добровільно згоду від відповідача на виїзд доньки за межі України не можливо, оскільки ОСОБА_2 проживає в іншому місті, до дитини приїжджав три роки назад. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 27.05.2015 року її позов з аналогічними позовними вимогами було задоволено судом частково, надано дозвіл на виїзд за кордон доньки терміном на три роки. Цей період часу вже минув, проте відповідач не надає дозволу на виїзд дитини за кордон і не надасть, що стало їй зрозуміло після неодноразових дзвінків на відомі їй номери телефонів його друзів з проханням зв»ячатися з нею для обговорення даного питання, проте до цього часу він їй так і не зателефонував.
Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 19.01.2018 року відкрито провадження у даній цивільній справі.
В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала за викладеними в позові обставинами та просила задовольнити позов в повному обсязі, проти проведення заочного розгляду справи не заперечувала. Просила суд про прискорення вирішення питання про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька, оскільки на при кінці травня 2018 року вона хоче вивезти доньку на оздоровлення за кордон, доказом чого є вже замовлені нею білети, копії яких надала до свого клопотання суду.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, місце судового розгляду судом повідомлений за останнім відомим місцем проживання.
Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача за наявності зібраних по справі матеріалів. Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого в судовому засіданні не заперечувала позивач у справі.
Представник третьої особи у справі в судове засідання не з»явився, про причини неявки суд не повідомив.
Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.
ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1.
Відповідно до свідоцтва про народження, батьками ОСОБА_3 записано ОСОБА_2 та ОСОБА_1
В судовому засіданні позивачка зазначила, що з відповідачем у шлюбі не перебувала. Даний факт підтверджується копією її паспорта.
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи.
Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню частково з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 313 ЦК України, фізична особа має право на свободу пересування, а в абзаці 3 ч.3 ст. 313 ЦК України, передбачено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.
Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом від 21 січня 1994 р. № 3857-XII "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" (далі - Закон № 3857-XII).
У ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 року №3857-XII (зі змінами та доповненнями), передбачено, що оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.
Згідно з п.2 ч.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою КМУ від 27.01.1995р. №57 (зі змінами та доповненнями), виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється у разі пред'явлення оригіналів документів або їх нотаріально посвідчених копій, рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.
Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31.03.1995 року №231 (зі змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон.
Стаття 18 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31.03.1995 року №231 (зі змінами), передбачає, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально.
Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради України №789 від 27 лютого 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини.
У відповідності до положень ст.ст. 7, 155 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснитися всупереч інтересам дитини.
Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково та надати дозвіл на виїзд ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 на тимчасові поїздки за межі України без згоди та супроводу батька з дня вступу рішення в законну і до 16.04.2021 року.
На підставі викладеного, керуючись ст. 313 ЦК України, ст.ст. 2,4,5, 80,81, 280-282, ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 року №3857-XII (зі змінами та доповненнями), ч.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою КМУ від 27.01.1995р. №57 (зі змінами та доповненнями), ст. 18 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31.03.1995 року №231 (зі змінами), суд -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди батька - задовольнити частково.
Надати право ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, - матері малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, дозвіл на виїзд малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на тимчасові поїздки за межі України - за кордон без згоди та супроводу батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, з дня вступу рішення в законну силу до 16.04.2021 року до наступних країн: країн Європи: Нідерландів, Бельгії, Франції, Іспанії, Германії, Польщі, Чехії, Італії, Португалії, Австрії, в Турцію, Грецію, Чорногорію, Сербію, Хорватію, Болгарію, Грузію, Ізраїль, Єгипет, а також до тимчасово окупованої території України - Автономної республіки Крим.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним Кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.