АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2018 року м. Київ

Справа №756/9916/17-ц

Резолютивна частина постанови оголошена 18 квітня 2018 року

Повний текст постанови складено 19 квітня 2018 року

Апеляційний суд м. Києва в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

секретаря: Павлишина П.О.

сторони: позивач ОСОБА_2

відповідач ОСОБА_3

третя особа: Оболонська районна в місті Києві державна адміністрація

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_3 на рішення Оболонського районного суду м. Києва, ухваленого 07 лютого 2018 року суддею Андрейчуком Т.В. в приміщенні Оболонського районного суду м. Києва, дата та час виготовлення повного тексту рішення невідомі, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Оболонська районна в місті Києві державна адміністрація про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі батька у вихованні дитини, -

Справа №756/9916/17-ц
№ апеляційного провадження:22-ц-796/3357/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Андрейчук Т.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Стрижеус А.М.
В С Т А Н О В И В:

У липні 2017 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Оболонська районна в м. Києві державна адміністрація, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визнання способу участі батька у вихованні дитини.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 06 квітня 2013 року між ним та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №359.

ІНФОРМАЦІЯ_4 року у ОСОБА_5 та ОСОБА_2 народився син ОСОБА_6

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 29 червня 2017 року шлюб, зареєстрований між ним та ОСОБА_5, було розірвано.

Як стверджував позивач, ОСОБА_5 чинить йому перешкоди у спілкуванні з сином, обмежує його у зустрічах та спілкуванні з ним.

З цих підстав ОСОБА_2 просив суд ухвалити рішення, яким зобов'язати ОСОБА_5 не перешкоджати йому брати участь у спілкуванні з малолітнім ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1; встановити порядок спілкування з сином у першу та четверту неділю кожного місяця з 11 год. 00 хв. до 16 год. 00 хв. та з 10 год 00 хв третьої суботи кожного місяця до 18 год 00 хв третьої неділі кожного місяця за місцем проживання позивача за адресою: АДРЕСА_1 без участі ОСОБА_5

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 07 лютого 2018 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Оболонська районна в м. Києві державна адміністрація, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визнання способу участі батька у вихованні дитини - задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) не чинити ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2) перешкоди у спілкуванні з його малолітнім сином ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визначено спосіб участі ОСОБА_2 у вихованні його малолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом установлення періодичних побачень батька з сином у м. Києві щонеділі з 11 год. 00 хв. до 15 год. 00 хв. та у першу та третю суботи кожного місяця з 11 год. 00 хв. до 15 год. 00 хв. без присутності матері дитини ОСОБА_3, окрім перших десяти побачень, які повинні відбутись за присутності матері дитини ОСОБА_3.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнуто з ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2) судовий збір у сумі 1280 (тисяча двісті вісімдесят) гривень 00 (нуль) копійок.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідачем ОСОБА_3 подано апеляційну скаргу, в якій вона просить рішення суду в частині визначення способу участі ОСОБА_2 у вихованні сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 шляхом установлення періодичних побачень та стягненні з ОСОБА_3на користь ОСОБА_2 судового збору в розмірі 1280 гривень скасувати та ухвалити у відповідній частині нове рішення, а саме: визначити спосіб участі ОСОБА_2 у вихованні малолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом встановлення періодичних побачень батька з сином в першу та третю суботу кожного місяця з 11 години до 15 години та у другу та четверту неділю кожного місяця з 11 години до 15 години у присутності матері дитини ОСОБА_3 за місцем фактичного проживання або перебування дитини. В задоволенні вимог щодо стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_2 судового збору в розмірі 1280 гривень відмовити, в іншій частині рішення суду залишити без змін. При цьому зазначає, що рішення є частково необґрунтованим, незаконним, оскільки суд однобічно і необ'єктивно підійшов до розгляду справи, допустив порушення норм процесуального та матеріального права та його висновки не відповідають фактичним обставинам справи.

Відповідно до п.8 ч.І Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно- територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду. Відповідно до п. 3 Розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402 - VIII апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду судом у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 та представник Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації ОСОБА_8 підтримали доводи апеляційної скарги.

Позивач ОСОБА_2 проти доводів апеляційної скарги заперечував, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши обґрунтованість та законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд в складі колегії суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, 06 квітня 2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 укладено шлюб, зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис за №359 (а. с. 4). Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 (а. с. 5).

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 29 червня 2017 року шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_5, було розірвано (а. с. 7).

Після розірвання шлюбу малолітній ОСОБА_6 залишився проживати з матір'ю ОСОБА_5

Позивач мешкає окремо від сина у квартирі АДРЕСА_4 винаймаючи кімнату (а. с. 53-57).

Підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов'язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім'ї та родичів визначено СК України.

Частиною 2 ст.1 СК України визначено, що регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою: зміцнення сім'ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб; утвердження почуття обов'язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім'ї; побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки; забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку.

Згідно з ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї.

Статтею 51 Конституції України кожному з подружжя гарантовані рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно зі ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого ч. 5 цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Статтею 158 СК України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання.

Відповідно до Порядку провадження органами опіки і піклування діяльності, пов'язаної з захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року №866, органами опіки та піклування є районні, районні у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад, у тому числі об'єднаних територіальних громад. Безпосереднє ведення справ та координація діяльності стосовно захисту прав дітей, зокрема дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, покладаються на служби у справах дітей районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад, сільських, селищних рад об'єднаних територіальних громад.

У зв'язку з тим, що ОСОБА_2 мешкає окремо від сина ОСОБА_6, неможливістю батьків дитини спільно вирішити питання щодо її виховання, позивач звернувся до органу опіки і піклування - Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації з заявою про визначення способу його участі у вихованні малолітнього ОСОБА_6

Розпорядженням Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації від 02 червня 2017 року №317 визначено спосіб участі ОСОБА_2 у вихованні його малолітнього сина ОСОБА_6 шляхом установлення побачень батька з сином щонеділі з 11 год. 00 хв. до 15 год. 00 хв. та у першу та третю суботи кожного місяця з 11 год. 00 хв. до 15 год. 00 хв.

Однак указане рішення органу опіки у повному обсязі не виконувалось відповідачем, що підтверджується висновками дільничих інспекторів поліції від 19 червня 2016 року та 03 липня 2017 року (а. с. 29-30, 31-32). Крім цього, у висновку Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації від 10 жовтня 2017 року №104-8567 зазначено, що на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації ОСОБА_3 повідомила, що нею не виконується розпорядження Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації від 02 червня 2017 року №317 (а. с. 44-45).

За приписами ч. 1 ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Зважаючи на те, що мати малолітнього ОСОБА_6, з якою він мешкає, чинить ОСОБА_2 перешкоди у спілкуванні з сином, ухиляючись від виконання рішення органу опіки та піклування, яким визначено способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею, апеляційний суд в складі колегії суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність усунення перешкод батьку малолітнього ОСОБА_6 у спілкуванні з сином шляхом зобов'язання відповідача не

чинити перешкоди позивачеві у спілкуванні з дитиною.

Частиною 3 ст. 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Згідно з ч. 2 ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

У своєму висновку від 10 жовтня 2017 року №104-8567, поданому до суду для розв'язання спору між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, Оболонська районна в м. Києві державна адміністрація вважала за доцільне визначити спосіб участі ОСОБА_2 у вихованні його малолітнього сина ОСОБА_6 шляхом установлення побачень батька з сином щонеділі з 11 год. 00 хв. до 15 год. 00 хв. та у першу та третю суботи кожного місяця з 11 год. 00 хв. до 15 год. 00 хв. (а. с. 44-45).

Апеляційний суд в складі колегії суддів вважає, що суд першої інстанції з урахуванням обставин справи, вірно погодився з таким графіком побачень ОСОБА_9 з малолітнім сином ОСОБА_6, оскільки він забезпечить систематичне спілкування та участь батька у вихованні дитини з мінімальними змінами у вже звичному для дитини проживанні разом з матір'ю. Такий спосіб участі батька у вихованні дитини не зашкодить їй, а навпаки повністю відповідатиме можливості ОСОБА_6 в повній мірі сприймати піклування кожного з батьків про його здоров'я, фізичний та духовний розвиток.

Водночас, зважаючи на те, що у позивача відсутнє у користуванні в м. Києві окреме житло, у якому були б створені належні умови для тривалого проживання дитини, суд не вважає за можливе установлювати побачення ОСОБА_2 з сином з ночівлею дитини за місцем тимчасового мешкання позивача.

Крім того, вирішуючи питання про доцільність присутності матері малолітнього ОСОБА_6 під час його побачень з позивачем, суд першої інстанції вірно виходив з необхідності поступового налагодження взаємовідносин дитини з батьком, забезпечення стабільного психоемоційного стану дитини та уникнення негативного впливу на розвиток дитини.

Негативний вплив на психоемоційний стан малолітнього ОСОБА_6 та його розвиток спричиняють конфлікти, які виникають між його батьками на ґрунті неприязних стосунків, мимовільним свідком яких є дитина.

Таким чином, уникнути впливу на малолітнього ОСОБА_6 указаних психотравмуючих факторів можливо шляхом установлення побачень батька з сином без присутності матері.

Вік ОСОБА_6 - 3 роки і 5 місяців свідчить про досягнення ним певного ступеня розвитку, який, дозволяє йому перебувати окремо від матері, але під наглядом дорослої людини певний проміжок часу, зокрема до чотирьох годин на добу, що не може завдати дитині істотної шкоди.

Отже, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що побачення ОСОБА_2 з сином повинні відбуватись за відсутності матері дитини ОСОБА_5 В той же час, суд першої інстанції вірно виходив з того, що налагодження психологічного контакту батька з дитиною повинно бути поступовим, а тому перші десять побачень дитини з батьком доцільно провести за присутності матері.

Саме такий спосіб участі ОСОБА_2 у вихованні сина дозволить максимально повно урахувати інтереси дитини.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи, доведені.

Висновки суду щодо наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог позивача, відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону, оскільки визначення способу участі ОСОБА_2 у вихованні його малолітнього сина ОСОБА_6 шляхом установлення періодичних побачень батька з сином у м. Києві щонеділі з 11 год. 00 хв. до 15 год. 00 хв. та у першу та третю суботи кожного місяця з 11 год. 00 хв. до 15 год. 00 хв. без присутності матері дитини ОСОБА_5, окрім перших десяти побачень, які повинні відбутись за присутності відповідача, враховує інтереси дитини з дотриманням розумного балансу участі обох батьків у її вихованні

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність, а тому не можуть бути прийняті до уваги.

Порушень норм матеріального та процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.268, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 07 лютого 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів до Верховного Суду з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач: А.М.Стрижеус

Судді: Л.Д. Поливач

О.І.Шкоріна