Справа № 215/4680/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2018 року Тернівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Науменко Я.О.,

за участю: секретаря Азаренко К.М.,

відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі №7 Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області справу за позовною заявою ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» до ОСОБА_1,

ВСТАНОВИВ:

у жовтні 2017 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив ухвалити рішення та стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 73 786 грн. 02 коп. та судовий збір у розмірі 1600 грн. В обґрунтування позову зазначає, що 27.04.2016 року між ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» (далі позивач, ТОВ «Служба миттєвого кредитування») та ОСОБА_1 (далі відповідач, ОСОБА_1Я.) було укладено кредитний договір № 54 (далі договір), відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 2000 грн. та зобов'язався сплатити проценти у сумі 520 грн. і повернути кредитні кошти у строк до 12.05.2016 року. Але відповідач станом на 03.10.2017 р. своїх зобовязань по поверненню кредитних коштів та сплаті відсотків у повному обсязі не виконав, в звязку з чим його заборгованість за кредитним договором становить 73 786 грн. 02 коп., з яких: основний борг 1700 грн.; відсотки за договором 16 грн. 41 коп.; пеня за договором 72069 грн. 61 коп.. Позивач просить стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості за кредитним договором та судові витрати по справі.

Ухвалою суду від 17.11.2017 р. відкрито провадження у даній цивільній справі та призначено судовий розгляд на 14.12.2017 р., на який відповідач не зявився, ухвала суду та копія позовної заяви з додатками повернута суду з відміткою пошти про причини невручення: за закінченням терміну зберігання.

У звязку зі змінами до ЦПК України, які набули чинності 15.12.2017 р., ухвалою від 06.02.2018 р. відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України, було призначено розгляд справи у порядку загального позовного провадження та слухання по справі було відкладено на 14 березня 2018 року для підготовки учасників процесу до розгляду справи.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, проте надав клопотання від 28.11.2017 р., 28.02.2018 р. та від 03.04.2018 р. про розгляд справи за відсутності його представника, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач у судових засіданнях та у відзиві на позов заявлені вимоги визнав частково на суму основного боргу 1700 грн. та відсотками за договором 16 грн. 41 коп., проти стягнення пені заперечував, посилаючись зокрема на те, що заявлена до стягнення сума є несправедливою, суперечить принципам розумності та добросовісності, а також є явно завищеною, а також просить суд застосувати строки позовної давності щодо стягнення неустойки.

Позивач у відповіді на відзив відхилив доводи відповідача, посилаючись при цьому на дію принципу свободи договори, зокрема в частині встановлення відповідальності за порушення строків виконання зобовязань за договором, а також зазначив про безпідставність посилання відповідача на пропуск позовної давності щодо нарахування пені.

Суд, заслухавши пояснення відповідача, розглянувши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

27.04.2016 року ОСОБА_1 на підставі заяви-анкети для отримання кредиту № 54 отримав від ТОВ «Служба миттєвого кредитування» кредит у розмірі 2 000 грн., що підтверджується видатковим касовим ордером від 27.04.2016 р. (а.с.4,5).

Згідно з п.2.2 Умов надання та обслуговування кредитів кредит налається Клієнту на власні потреби Клієнта, не повязані з підприємницькою діяльністю на строк, зазначений в Заяві, шляхом видачі готівкових коштів з ОСОБА_2, та вважається наданим в момент підписання Клієнтом видаткового касового ордеру та шляхом перерахування на картковий рахунок за розпорядженням Клієнта, що підтверджується у Заяві-Анкеті Клієнта (а.с.9-13).

Відповідно до умов повернення кредиту, викладених у заяві-анкеті, відповідач зобовязувався повернути наданий кредит у розмірі 2000 грн. та сплатити проценти у розмірі 520 грн. до 12.05.2016 р..

Відповідно до п.2.3 Умов надання та обслуговування кредитів, дата, на яку припадає закінчення строку, зазначеного в п.2.2 цих Умов є Датою повернення кредиту. Клієнт має право звернутися до ОСОБА_2 з пропозицією (офертою) про продовження строку користування Кредитом не пізніше Дати повернення кредиту. Умовою акцепту ОСОБА_2 пропозиції (оферти) Клієнта про продовження строку користування Кредитом є погашення Клієнтом процентів за користування Кредитом, нарахованих на Дату повернення Кредиту, способом, зазначеним в п.3.1.1.2 цих Умов. Акцептом ОСОБА_2 пропозиції (оферти) Клієнта про продовження строку користування Кредитом є відсутність вимоги ОСОБА_2 про погашення Кредиту в Дату повернення кредиту.

Відповідач 08.05.2016 р. сплатив відсотки за користування кредитом у сумі 360 грн. та пролонгував договір на строк до 24.05.2016 р..

Крім того, відповідач 20.05.2016 р. сплатив відсотки за користування кредитом у сумі 480 грн. та частково погасив кредит на суму 300 грн., пролонгувавши договір до 05.06.2016 р..

Відповідачем 06.06.2016 р. були сплачені відсотки за користування кредитом на суму 710 грн. та пролонговано договір до 22.06.2016 р.. Потім 06.07.2016 р. відповідач сплатив відсотки за користування кредитом на суму 1 175 грн. та пролонгував договір до 22.07.2016 р., зобовязавшись повернути кредит разом із відсотками у розмірі 2 238 грн. 02 коп..

В подальшому, відповідач 05.08.2016 р. та 07.09.2016 р. сплатив відсотки за користування кредитом в розмірі 500 грн. та 394 грн.25 коп. відповідно.

Але відповідач порушив взяті на себе зобов'язання та не сплатив борг за кредитом та відсотки за його користування, внаслідок чого станом на 03.10.2017 року його заборгованість складає: основний борг 1700 грн., проценти за договором 16 грн. 41 коп. (розрахунок заборгованості а.с.14-23).

Пунктом 4.4 Умов надання та обслуговування кредитів передбачено, що при виникненні заборгованості Клієнт зобовязується сплачувати ОСОБА_2 пеню у розмірі 2,64% від суми заборгованості, починаючи з першого дня заборгованості, на пятнадцятий день заборгованості Клієнт зобовязується сплачувати ОСОБА_2 пеню у розмірі 4,02%, на тридцятий день заборгованості Клієнт зобовязується сплачувати ОСОБА_2 пеню у розмірі 6,67%.

В звязку з порушенням відповідачем строків сплати кредиту та відсотків за його користування йому нарахована пеня за період із 23.07.2016 р. по 03.10.2017 р. на суму 72 069 грн.61 коп. (розрахунок а.с.3).

Відповідно до вимог ст. ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 625 ч. 1 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливості виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Частиною третьою ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Конституційний Суд України у рішенні від 11 липня 2013 року по справі щодо офіційного тлумачення положень Закону України «Про відповідальність за несвоєчасно виконання грошових зобов'язань» від 22 листопада 1996 року прийшов до висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності.

Крім того, вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у п. 6 ст. 3, ч. 3 ст. 509, ч. ч. 1, 2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності та розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Положення частини третьої статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 цього Кодексу щодо загальних засад цивільного законодавства та пункту 4 частини 5 статті 12 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків.

При цьому, відповідно до наданого розрахунку заборгованості, заборгованість за кредитом та процентами за користування ним станом на 03.10.2017 року становить 1716 грн. 41 коп. (1700 грн. + 16 грн. 41 коп.), а розмір нарахованої пені становить 72 069 грн. 61 коп..

Крім того, з наданих суду матеріалів вбачається, що відповідач є інвалідом третьої групи, має на утриманні повнолітню дитину дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка є інвалідом 3-ї групи, а також дружину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка є інвалідом другої групи (а.с.50-55). Тобто, у відповідача склалися важкі сімейні та матеріальні обставини, оскільки він вимушений постійно доглядати за дочкою та дружиною, в зв'язку з чим відповідач також постійно несе додаткові витрати, пов'язані з доглядом і лікуванням непрацездатних членів своєї родини.

Отже, приймаючи до уваги, що заявлена сума пені є значною та не може бути визнана співмірною із розміром основного боргу за кредитом і відсотками, суд вважає можливим застосувати правила ч. 3 ст. 551 ЦК України про співмірність вимог із розміром заподіяних збитків, при цьому враховує такі істотні обставини справи, як сімейний і майновий стан відповідача, який не мав можливості для погашення кредиту в силу об'єктивних причин, збігу тяжких сімейних і матеріальних обставин, та того факту, що непомірні для сім'ї відповідача грошові зобов'язання негативно відобразяться як на ньому самому, так і на утриманцях та членах його родини. Тому суд вважає за можливе зменшити суму неустойки (пені) з 72069 грн. 61 коп. до 720 грн. 70 коп..

Щодо позовної давності по стягненню неустойки, суд зазначає наступне.

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Тобто пеня це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до того часу, поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення.

Стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути пеню за один рік, який передує зверненню останнього до суду із вказаною позовною заявою, починаючи з жовтня 2016 року по жовтень 2017 року, з урахуванням вищевикладеного обґрунтування зменшення суми неустойки.

На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, оскільки відповідач повністю не виконав умови кредитного договору, а тому з нього слід стягнути на користь позивача загальну заборгованість за ним у розмірі 2437 грн. 11 коп., в тому числі: 1700 грн. основного боргу; 16 грн. 41 коп. процентів за договором; 720 грн. 70 коп. пені.

У відповідності до п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача 1600 грн. сплаченого судового збору.

На підставі викладеного, ст. ст. 5, 6, 15, 258, 509, 549, 551, 611, 627, 628, 634, 1054 ЦК України, керуючись ст. ст. 12, 13, 81,141, 223, 247, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» до ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання: 50047, АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування», ідентифікаційний код за , місцезнаходження: 69037, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Сорок років Рад. України, буд. 39-А, офіс 25, заборгованість за кредитним договором № 54 від 27.04.2016 р. в розмірі: 1700 грн. основного боргу; 16 грн. 41 коп. процентів за договором; 720 грн. 70 коп. пені, а також судові витрати у виді сплаченого судового збору у сумі 1600 грн., а всього 4037 (чотири тисячі тридцять сім) грн. 11 коп..

В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції через Тернівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Повне судове рішення складено 19.04.2018 р..

Суддя: