Справа № 456/503/18
Провадження № 2/456/732/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" квітня 2018 р. Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Яніва Н. М.

за участю секретаря - Сунак Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Стрий цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся з позовом до відповідача в якому просить стягнути з останнього заборгованість за договором позики в розмірі 12 919,94 грн..

В обґрунтування позовних вимог, покликається на те, що згідно власноручно написаної розписки 07.02.2017р., ОСОБА_2 зобов»язався повернути борг свого брата ОСОБА_3 в сумі 12000 грн. до 10.06.2017р.. Починаючи з 10.06.2017р. він постійно в усній формі вимагав у відповідача повернення боргу, однак останній не бажав виконувати взяті на себе зобов»язання та до цього часу борг не повернув. А тому вважає, що відповідач зобов»язаний сплатити йому суму боргу в розмірі 12000 грн., інфляційні втрати в розмірі - 709,94 грн., 3% річних у розмірі 210 грн., а всього 12 919,94 грн.. Просить постановити рішення про задоволення позовних вимог та стягнення боргу у його користь.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, в судовому засіданні пояснили, що відповідач зобов»язався повернути борг свого брата, про що написав власноручно розписку, однак до цього часу цього не зробив. Тому, просять позовні вимоги задоволити.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю, додатково пояснив, що дійсно в нього існує борг перед позивачем, зобов»язується повернути такий в найкоротший термін. На даний час вже сплатив 1500 грн..

Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити з таких міркувань.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд, за правилом ч. 1 ст. 13 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст. ст. 3,4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутись до суду за захистом своїх порушених невизнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Власник порушеного права може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства у встановлений строк.

За змістом ст. 610 ЦК України несплата боржником суми боргу вважається порушенням зобов»язання.

Судом встановлено, що 07.02.2017р. відповідач ОСОБА_2 надав позивачу ОСОБА_1 розписку, якою зобов»язався повернути борг свого брата ОСОБА_3 в сумі 12 000 грн. із терміном поверненням суми боргу до 10.06.2017р. (вербальна домовленість), шляхом повної виплати суми позики, що стверджується розпискою від 07.02.2017р., яка міститься в матеріалах справи. Однак, до цього часу відповідачем борг не повернуто. Тому, позивачем за період несплати боргу нараховано інфляційні втрати в розмірі 709,94 грн., а також 3% річних в розмірі 210 грн., що склало розмір заборгованості в сумі - 12919,94 грн..

Також встановлено, що на даний час відповідачем погашено частину боргу в сумі 1500 грн., що стверджується копіями квитанцій долучених до матеріалів справи та не заперечується позивачем, а тому кінцева заборгованість становить 11 419,94 грн..

Положеннями ст.ст. 526, 1049, 1050 ЦК України передбачено, що позичальник зобов»язаний повернути позикодавцю на вимогу останнього борг у вигляді грошових коштів у тій самій сумі і в тій самій валюті, що були ним одержані.

Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив зобов»язання, якщо він не приступив до виконання зобов»язання або не виконав його у строки, встановлені договорами.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Аналізуючи зібрані по справі докази і оцінюючи їх в сукупності, суд вважає, що оскільки відповідач ОСОБА_2 не виконує своє зобовязання по поверненню суми боргу, а тому з нього слід стягнути в користь позивача заборгованість, що становить 11419,94 грн..

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 81, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, в користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, 11419 (одинадцять тисяч чотириста дев»ятнадцять) гривень 94 копійки боргу за договором позики, з яких 10500 гривень сума боргу, 210 гривень 3 % річних від простроченої суми заборгованості, 709,94 гривень інфляційних втрат.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Стрийський міськрайонний суд Львівської області шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: ОСОБА_4