Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/461/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2018 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого - судді Самсонової О.А.

при секретарі - Горошко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В позовній заяві посилалась на те, що перебуває в шлюбі з відповідачем з 18 липня 2008 року. Вказувала, що подружні відносини припинені з грудня 2017 року. Основна причина розпаду сімї різниця характерів, відсутність між подружжям взаєморозуміння і довіри, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства та виховання дитини, злісне небажання чоловіка працевлаштуватися, щоб достатньо забезпечувати сімю. Зазначала, що втрачені всі фізичні та духовні звязки між ними. Подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу вважає такими, що суперечать її інтересам. Тому просила шлюб розірвати.

Відповідач ОСОБА_2 надав відзив на позов, у якому категорично заперечив проти позовної заяви дружини про розірвання шлюбу і проти звинувачення, що нібито він злісно не бажав офіційно працевлаштуватись. В той же час зазначив, що згоден з доводами дружини, що нібито основна причина розпаду сімї - це відсутність взаєморозуміння і довіри, розходження поглядів на сімейні відносини та обовязки з ведення спільного господарства та виховання дитини. Вказав, що він переконаний у тому, що негативне ставлення дружини до виконання своїх подружніх обовязків і до нього виникли через відмову матері відповідача переоформити на нього будинок. Він заперечує проти розірвання шлюбу, у звязку з чим подав заяву про надання подружжю терміну на примирення. Але якщо примирення не відбудеться, просив в судовому порядку зобовязати ОСОБА_1 скласти з ним письмовий договір щодо місця проживання дитини, днів та часу для виховання і спілкування з сином, визначення виплати аліментів.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилась, звернувшись до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання також не зявився. Про причини неявки суду не повідомив. Оскільки відповідачем судові повістки, що направлені судом на його адресу, не одержані та повернуті до суду за закінченням встановленого терміну зберігання, про час та місце розгляду справи він повідомлений в порядку, встановленому ч.11 ст.128 ЦПК України.

Враховуючи наявність достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, а також належне повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які в судове засідання не зявились.

Дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони з 18 липня 2008 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають малолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Як на час звернення з даним позовом до суду, так і на час розгляду справи судом позивач позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримує в повному обсязі та просить задовольнити.

Позиція позивача залишається постійною та однозначною, її дії свідчать про відсутність бажання миритися з відповідачем, зберегти сімю, відновити подружні стосунки.

Суд також зважає на зазначену у відзиві ОСОБА_2 позицію, згідно якої він повідомив, що згоден з доводами дружини, що нібито основна причина розпаду сімї - це відсутність взаєморозуміння і довіри, розходження поглядів на сімейні відносини та обовязки з ведення спільного господарства та виховання дитини. Тобто факт розпаду сімї відповідачем визнається.

Враховуючи викладене, зважаючи на повідомлення сторін, що на їх думку сімя розпалася, суд вважає, що примирення є неможливим.

Разом з відзивом позивач надав суду заяву, у якій звернувся до суду з клопотанням про надання їм з позивачем терміну на примирення пять місяців.

З вказаної заяви вбачається, що зберегти шлюб відповідач бажає лише зважаючи на інтереси дитини та своє бажання підтримувати з дитиною сімейні стосунки.

Також відповідач зазначає, що має намір зберегти шлюб з ОСОБА_1 за умови, що вона вестиме розмову про своє бачення життя, і всі сімейні питання вирішуватиме з ним, а не зі своїми батьками.

Таким чином бажання відповідача зберегти шлюб за якихось умов суд не розцінює як підставу для надання сторонам терміну на примирення. Будь-яких обставин, які б надавали можливість вважати, що примирення між сторонами є можливим, відповідач в своїй заяві не зазначив. В судове засідання не зявився, не навів доводів на підтвердження можливості примирення.

Крім того, з моменту отримання відповідачем позовної заяви, і до розгляду справи судом минуло більше двох місяців, але жодних даних, що протягом цього часу відповідач хоча б намагався помиритися з позивачем, до матеріалів справи сторонами не надано.

Позивач продовжує підтримувати позовні вимоги про розірвання шлюбу.

На підставі викладеного з урахуванням встановлених фактичних взаємин подружжя відсутні підстави для надання терміну для примирення, оскільки такі дії не зможуть привести до збереження сімї, а матимуть виключно формальний характер, що не допоможе зберегти сім'ю.

Тому не підлягає до задоволення клопотання відповідача про надання подружжю терміну на примирення.

Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, виходячи з приписів ч.1 ст.24 СК України, за відсутності вільної згоди позивача перебувати в шлюбі з відповідачем, суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі.

Позов підлягає до задоволення, шлюб необхідно розірвати.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідач не звертався до суду з зустрічними позовними вимогами про зобовязання позивача укласти з ним письмовий договір щодо місця проживання дитини, днів та часу для виховання і спілкування з сином, визначення виплати аліментів. Відповідно, вказані вимоги не розглядалися судом, сторонами на їх підтвердження або спростування докази не подавалися.

Тому підстави для зобовязання ОСОБА_1 укласти з ОСОБА_2 вказані договори відсутні.

Згідно ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Позивач просить залишити їй прізвище ОСОБА_1.

Тому позов підлягає до задоволення в повному обсязі.

У звязку з задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 704 грн. 80 коп. на відшкодування понесених судових витрат.

Керуючись ст.ст. 3, 24, 11О - 112 СК України, ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні клопотання ОСОБА_2 про надання терміну на примирення подружжя відмовити.

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 18 липня 2008 року Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, актовий запис № 111, між ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючим: ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер не встановлено) та ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) - розірвати.

Прізвища сторін після розірвання шлюбу:

його ОСОБА_2,

її ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 704 грн.80 коп. на відшкодування понесених судових витрат.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний термін з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий О.А.Самсонова

11.04.2018