пр. № 2-ві/759/4/18
ун. № 759/1039/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2018 року Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді П'ятничук І.В.,

за участі секретаря Медвідчук В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві заяву ОСОБА_1 про відвід головуючому судді Ул'яновської О.В. по цивільній справі за позовними вимогами ОСОБА_1 до Київської міської клінічної лікарні №7, третя особа: Головний лікар Київської міської клінічної лікарні №7 Гуленко Оксана Іванівна про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення з роботи,-

ВСТАНОВИВ:

16.012017 р. позивач звернувся до Святошинського районного суду м.Києва з вказаним позовом.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями 15.05.2017 у провадженні судді Ул'яновської О.В. надійшла зазначена цивільна справа.

16.03.2018 р. в судовому засіданні позивачем по справі оголошено заяву про відвід головуючому по зазначеній справі, з підстав п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України.

Відповідно до ухвали Святошинського районного суду м.Києва від 16 березня 2018 р. заяву ОСОБА_1 про відвід головуючому судді Ул'яновської О.В. по цивільній справі за позовними вимогами ОСОБА_1 до Київської міської клінічної лікарні №7, третя особа: Головний лікар Київської міської клінічної лікарні №7 Гуленко Оксана Іванівна про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення з роботи визнано необґрунтованою та в порядку ч.1 ст.33 ЦПК України передано заяву для вирішення питання про відвід.

В силу приписів ч.8 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді можливо розглянути без повідомлення учасників справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява про відвід головуючому у справі судді не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 7 ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов'язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» визначено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об'єктивності та неупередженості судді.

За приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характер або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб'єктивний та об'єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб'єктивного та об'єктивного критеріїв. Щодо суб'єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з'являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з'являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об'єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі №5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01.03.2012 у справі №5-15п12).

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що обставини, зазначені в заяві позивача ОСОБА_1 як підстави для відводу, не підтверджені належними доказами, не можуть викликати сумнів у неупередженості судді, чи свідчити про його певну особисту заінтересованість, прихильності, уподобання стосовно однієї з сторін у справі.

Відтак, заява про відвід головуючому справі судді є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

За таких обставин, керуючись ст. ст. 36-40 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід головуючому судді Ул'яновської О.В. по цивільній справі за позовними вимогами ОСОБА_1 до Київської міської клінічної лікарні №7, третя особа: Головний лікар Київської міської клінічної лікарні №7 Гуленко Оксана Іванівна про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення з роботи,- відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.В.П'ятничук