Єдиний унікальний номер судової справи: 225/1309/18
Номер провадження: 2/225/539/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2018 року м. Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Ткач Г.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Черникової Н.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Дзержинського міського суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (83000, м. Донецьк, вул. Купріна, 34/2) до Військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області (85200, м. Торецьк, вул. Маяковського, 24а), про визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

26.03.2018 року позивач звернулася з позовом до відповідача про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. У позовній заяві посилається на те, що 01.05.2017 помер її вітчим ОСОБА_2, після смерті якого залишилась спадщина у вигляді 1/2 частини квартири №37 в житловому багатоквартирному будинку №17 по вул. Грушевського (колишня назва Енгельса) міста Торецька (колишня назва Дзержинська) Донецької області. За життя вітчим позивача склав заповіт, за яким заповів все належне майно на день смерті їй. Позивач позбавлена можливості реалізувати право на отримання спадщини, оскільки під час експлуатації спадкодавцем втрачені документи, що підтверджують його право власності на вищевказану квартиру, тому просила визнати право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, що належала ОСОБА_2

В судове засідання позивач та його представник, належним чином повідомлені про дату, час та місце його проведення, не з`явилися, до суду надано заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Відповідач надав заяву, в якій просив справу розглянути за відсутності його представника та ухвалити рішення відповідно до вимог чинного законодавства.

З урахуванням ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить переконання, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер 01.05.2017, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-НО №985430, виданим Торецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області 03.05.2017 року, актовий запис №286.

10.07.2012 ОСОБА_2 склав заповіт, згідно якого визначив спадкоємцем належної йому на праві приватної власності 1/2 частини квартири №37 в житловому будинку №17 по вул. Енгельса міста Дзержинська Донецької області, що на день смерті є йому належною, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно з ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

З довідки начальника КП «Бюро технічної інвентаризації м. Торецька» №14 від 30.01.2018 року встановлено, що квартира №37 в житловому багатоквартирному будинку №17 по вул. Грушевського (колишня назва Енгельса) міста Торецька (колишня назва Дзержинська) Донецької області належить: ? частка ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, надане Дзержинською державною нотаріальною конторою від 10.07.2012 р.1457, та ? частка квартири належить ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право власності, надане відділом приватизації державного майна фондом УЖКХ п/о «Дзержинськвугілля» від 20.05.1994 р.№40.

Зазначені обставини підтверджуються також копією свідоцтва про право власності, відділу приватизації державного майна фондом УЖКХ п/о «Дзержинськвугілля» від 20.05.1994 №40.

Згідно технічного паспорту (інвентаризаційна справа №7517, реєстровий №2309929) станом на 10.09.2012 ? частка квартири АДРЕСА_2 належить ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до розяснень, викладених в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27.09.2012 року №10-1378/0/4-12 "Про практику застосування судами про розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування ", згідно з положеннями статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Згідно зі статтею 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Торецького міського нотаріального округу з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Разом з цим, згідно з постановою № 509/02-31 від 09.11.2017 про відмову у вчиненні нотаріальної дій, приватний нотаріус Торецького міського нотаріального округу Донецької області відмовив ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно ОСОБА_2, у звязку з відсутністю документів, оформлених відповідно до чинного законодавства, що підтверджують належність майна спадкодавцеві.

Відповідно до п. 1 глави 13 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 за № 282/20595, нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Частиною 1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, зі змісту ст.ст.55, 124 Конституції України та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод випливає, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця, до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Як роз'яснено у п.3.3 ОСОБА_3 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування", якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, що підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Позивач у встановлений строк звернулась із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2, однак не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, у зв'язку із ненаданням документів, що посвідчують право власності спадкодавця на нерухоме майно, у зв'язку з чим підлягають судовому захисту законні права позивача шляхом визнання за нею права власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1.

На підставі ст.ст.328, 392, 1218, 1220,1233 ЦК України, керуючись ст.ст. 19, 81, 89, 141, 200, 263-265 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (83000, м. Донецьк, вул. Купріна, 34/2) до Військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області (85200, м. Торецьк, вул. Маяковського, 24а), про визнання права власності задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованою за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, паспорт серії ВВ №440406, виданий Ленінським РВ УМВС України у м. Донецьку 13.05.1998 року, РНОКПП НОМЕР_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, померлого 01.05.2017 року в м. Торецьк Донецької області, право власності на 1/2 частини квартири №37 в житловому багатоквартирному будинку №17 по вул. Грушевського (колишня назва Енгельса) міста Торецька (колишня назва Дзержинська) Донецької області загальною площею 44,3 м.кв. та житловою площею 31,2 м.кв., що йому належала.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення, може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до апеляційного суду Донецької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення, а у випадку проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк для апеляційного оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Відповідно до вимог п.15.5 Перехідних положень ЦПК України (в ред. з 15.12.2017 року) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 20.04.2018 року.

Головуючий суддя Г.В. Ткач