Справа № 161/947/18
Провадження № 2/161/1217/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

15 березня 2018 року Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі: головуючого - судді Кирилюк В.Ф.

при секретарі Самолюк І.М.

з участю: представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування майном,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування майном.

Свій позов обґрунтовує тим, що вона являється власником квартири №51, що по пр. Молоді, 8а в м. Луцьку, в якому зареєстровані, але не проживають відповідачі протягом одного року, в добровільному порядку знятися з реєстрації відмовляються.

На підставі наведеного, просить визнати ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 таким, що втратили право користування кв. №51, що по пр. Молоді, 8-а в м. Луцьку.

Представник позивача заявлені вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечила.

Відповідачі в судове засідання не зявилися будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом за відсутності осіб, які беруть участь у справі не здійснюється.

Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Заслухавши пояснення представника позивача, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 07.09.2017 року, виданого на підставі розпорядження Департаменту житлово-комунального господарства Луцької міської ради №2711-р від 07.09.2017 року, квартира №8а по пр. Молоді у м. Луцьку належала на праві спільної часткової власності ОСОБА_3 та членам її сімї: ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8 (а.с. 8).

Таким чином, ОСОБА_2, була власником 1/7 частини квартири №51, що знаходиться за адресою: м. Луцьк, по Молоді, 8а.

Відповідно до договору дарування від 23.12.2017 року, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5 подарували ОСОБА_2 4/7 частини квартири №51, що знаходиться за адресою: м. Луцьк, по Молоді, 8а (а.с. 6, 7).

А відтак, ОСОБА_2, є власником 5/7 частини квартири №51, що знаходиться за адресою: м. Луцьк, по Молоді, 8а, 2/7 частини квартири належить її дітям ОСОБА_7, ОСОБА_8

В судовому засіданні, із пояснень представника позивача встановлено, що відповідачі протягом року не проживають у спірній квартирі без будь-яких поважних причин, обовязків по утриманні квартири не несуть, в добровільному порядку знятися з реєстрації відмовляються.

Відповідно до ст.ст. 319 ч.1, 321 ч.1, 391 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та права розпорядження своїм майном.

Права власника квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, згідно з якими власник має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб, розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

За змістом ч.1 ст. 405 ЦК України та ч.1 ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником, а якщо такої угоди не було укладено, то - нарівні з власником.

Відповідно до ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України).

Саме таку правову позицію висловила колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у рішенні від 31 січня 2011 року та Верховний Суд України в постанові від 16.01.2012 року.

У відповідності до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Отже, судом були вчинені усі процесуальні дії з метою реалізації сторонами своїх процесуальних прав та здійснення ними процесуальних обовязків, зокрема належним чином був повідомлені відповідачі, однак вони в судове засідання не зявилися, не надали суду заперечень проти позову та доказів того, що їм чинились перешкоди у користуванні спірним житлом або причини, у звязку з якими вони були відсутні за місцем своєї реєстрації є поважними.

На основі викладеного суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, визнати ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 таким, що втратили право користування квартирою №51 по пр. Молоді, 8-а в м. Луцьку Волинської області.

На підставі ст.ст. 319, 321, 391, 405 ЦК України, керуючись ст.ст. 4, 7, 8, 10, 11, 12, 13, 83, 247,258, 259, 263 - 265, 268, 280-282 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 такими, що втратили право користування квартирою №51, що по пр. Молоді, 8-а в м. Луцьку Волинської області.

Заочне рішення може бути переглянуте Луцьким міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Cуддя Луцького міськрайонного суду В.Ф.Кирилюк