Справа № 462/543/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

05 квітня 2018 року Залізничний районний суд міста Львові в складі головуючого судді Румілової Н.М., при секретарі Гули М.І., за участю представника позивача ОСОБА_1, розглянувши в порядку спрощеного провадження в місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи таким, що втратив право користування житлом,

В С Т А Н О В И В:

Позивачі 5.02.2018 року звернулись до суду з позовом, в якому зазначили, що позивачці ОСОБА_2 належала квартира АДРЕСА_1, за договором купівлі-продажу зазначена квартира була нею продана позивачу ОСОБА_3 У зазначеній квартирі зареєстровано місця проживання відповідача ОСОБА_4, який більше року в спірній квартирі не проживає, він не є членом сім'ї позивачам, не перебуває з ними в родинних стосунках. Наявність реєстрації місця проживання відповідача в спірній квартирі чинить незручності у користуванні, розпорядженні власністю. Просять суд визнати відповідача таким, що втратив право користування жилою площею квартири АДРЕСА_1.

Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова 16 березня 2018 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до розгляду.

В судове засідання позивачі не з'явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причина неявки суду невідома.

Представник позивачів ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, додав, що відповідач близько двох років не проживає в спірній квартирі, відповідач не має права користування житлом, просив позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, заперечень суду не надав, у зв'язку з чим у відповідності до ст.280 ЦПК України за згодою представника позивача, суд розглядає справу, ухвалюючи заочне рішення.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та надавши їм оцінку в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ст..391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування майном.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_2 належала на праві приватної власності на підставі Договору довічного утримання, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу 13.03.2001 року, реєстровий № 740, квартира АДРЕСА_1.

Згідно до договору купівлі-продажу від 29 березня 2018 року позивач ОСОБА_3 купив спірну квартиру у ОСОБА_2, що посвідчено приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Могировською О.В. у реєстрі за №1651. Квартира складається з однієї кімнати житловою площею 17,6 кв.м, загальною площею 32,6кв.м.

Під час укладання договору відповідач не був співвласником зазначеної квартири.

З будинкової книги вбачається, що відповідач ОСОБА_4 зареєстрований в квартирі АДРЕСА_1

Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року №475/97 -ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів №2,№4 , №7 та № 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти , користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст..319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджується своїм майном на свій розсуд.

Права власника житлового будинку квартири визначені ст..383 ЦК України та ст..150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливо лише на підставах, передбачених законодавством.

Реєстрація відповідача, який не є членом сім'ї власника, у квартирі , що належить позивачу ОСОБА_3 на праві власності, перешкоджає у реалізації ним права власності у повному обсязі. Тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.2, 10, 12, 13, 263-265, 274, 280 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи таким, що втратив право користування житлом задовольнити.

Визнати ОСОБА_4 (паспорт серії НОМЕР_1, реєстрація місця проживання квартира АДРЕСА_1) таким, що втратив право користування жилою площею квартири квартира АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Заочне рішення може бути переглянуто Залізничним районним судом м.Львова за письмовою заявою відповідача, що має бути подана протягом двадцяти днів з дня отримання його копії.

Повний текст виготовлений 10.04.2018р.

Суддя: Н.М.Румілова