РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 133/2343/17

06.04.18

КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ

в складі головуючого судді Сєчка В.Л.

з участю секретаря Паращенко Л.І.

адвокатів Пилипенка В.П., Пилипчука В.О..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Козятині цивільну справу позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав,-

Встановив :

Позивач звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав відносної сина ОСОБА_5 .

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який було розірвано у встановленому законом порядку 27.0.2012. Від шлюбу мають сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 , який після розірвання шлюбу проживає з нею, знаходиться на її утриманні та вихованні. Відповідач повністю самоухилився від виконання своїх батьківських обов'язків, не цікавиться життям та здоров'ям сина, не приймає участі у вихованні, не піклується про його фізичний та духовний розвиток , має заборгованість по сплаті аліментів .

Позивач в судовому засіданні підтримала вимоги викладені в позові та пояснила, що в 2014 році вона розірвала шлюб з відповідачем, оскільки останній її ображав. Відповідач не цікавиться життям та здоров'ям сина, не приймає участі у його вихованні, не спілкується з ним. Окрім аліментів, ніякої матеріальної допомоги не надає. На даний час вона вдруге вийшла заміж та не має змоги разом з дитиною зареєструватись в м. Києві , оскільки їй відмовили, так як не має згоди батька. Вона зверталась рік назад до відповідача з проханням надати згоду на виїзд дитини, однак він відмовився.

Син називає її теперішнього чоловіка батьком. Відповідача дитина бачила лише один раз в режимі онлайн, більше син з ним не спілкувався.

Батьки чоловіка забирали сина декілька разів на рік, але після подачі позову до суду дитину беруть кожен місяць.

Просить позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина.

Представник органу опіки та піклування Козятинської міської ради в судовому засіданні пояснила, що на засідання комісії було викликано подружжя ОСОБА_5, батьків відповідача, оскільки відповідач перебуває за кордоном в Республіці Польща. Батьки позивача пояснили, що оскільки син не має фізичної можливості спілкуватись з дитино, вони забирають дитину щомісяця до себе додому та дитина спілкується з батьком через мережу Інтернет. Заборгованості по сплаті аліментів не має, відповідач не бажає щоб його позбавили батьківських прав, а тому комісія прийшла до висновку про недоцільність позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав.

Представник відповідача надав суду відзив та в судовому засіданні пояснив , що достатніх підстав для позбавлення відповідача батьківських прав не має, оскільки останній перебуває на роботі в Республіці Польща та не має змоги фізично спілкуватись з дитину, а спілкується лише через мережу Інтернет. Аліменти сплачує. Відповідач бажає бути батьком дитини, брати участь у її вихованні. Свідомо не ухиляється від своїх батьківських обов'язків, а те що позивач не може зареєструватись в м. Києві не являється підставою для позбавлення батьківських прав . Просить відмовити в задоволені позову .

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що необхідно відмовити в задоволені позову .

Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 27 жовтня 2012 року, який було розірвано у встановленому законом порядку 22 грудня 2014 року, відповідно до рішення Козятинського міськрайонного суду (а.с.6). Від шлюбу мають малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.7), який після розірвання шлюбу проживає з позивачем.

ОСОБА_4 притягався до адміністративної відповідальності за ст..173-2 ч.1 КУпАП , про що свідчить постанова Козятинського міськрайонного суду від 26.11.2014; за ст. 178 ч.1 КУпАП, відповідно до постанови Козятинського РВ УМВС України у Вінницькій області від 01.12.2014. Також ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.129, ч.1 ст.162 КК України. Відповідно до довідки Козятинського ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 оголошений в розшук.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні суду пояснила, що являється сестрою позивачки та те , що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, оскільки останній раз бачився з сином три роки тому. Контакт з дитиною не підтримує. Батьки ОСОБА_4 брали до себе онука декілька разів на рік.

Також вказала, що дитина інколи розповідала, що спілкувалась з батьком через мережу Інтернет. ОСОБА_4, перебуваючи в шлюбі з її сестрою, відносився до дитини нормально, в нього були непорозуміння з її сестрою , в результаті чого вони розлучились.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що вона являється бабусею позивачки. Після розлучення її онуки та відповідача вона інколи доглядала правнука, оскільки онука змушена була вийти на роботу . Також вказала, що ОСОБА_4 не приймає участі у вихованні дитини , оскільки перебуває за кордоном.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що являється матір'ю відповідача та те , що після розірвання шлюбу її син з позивачкою не спілкується. Після розірвання шлюбу позивачка чинила перешкоди її сину у спілкуванні з дитиною, він неодноразово звертався до служби в справах дітей з відповідними заявами. На даний час син знаходиться за кордоном в Республіці Польща на роботі. Він добросовісно сплачує аліменти на утримання дитини. Коли онук знаходиться в них вдома то завжди спілкується з батьком (ОСОБА_4.) через мережу Інтернет. Оскільки її син болісно переживав розірвання шлюбу, то деякий час зловживав алкогольними напоями, в зв'язку з чим скандалив з позивачкою із-за ревнощів, були приводи до поліції та суду. Також вказала, що її син не бажає щоб його позбавляли батьківських прав.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що являється батьком відповідача, а також вказав, що позивачка бажає позбавити батьківських прав його сина, оскільки необхідна згода батька на виписку. Сама ж позивачка не зверталась до його сина з відповідним проханням, а відразу подала позов до суду . Син неодноразово передає їм кошти для сплати аліментів на утримання дитини та не бажає щоб його позбавили батьківських прав. Вони неодноразово щомісяця забирають онука до себе додому , де дитина спілкується з батьком через мережу Інтернет .

Дитинство в Україні охороняється державою (частина третя статті 51 Конституції України). Пріоритетом у правовому регулюванні сімейних відносин є забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку (частина друга статті 1, частина третя статті 5 Сімейного Кодексу України. Ратифікувавши у 1991 році Конвенцію про права дитини, Україна визнала, що дитині для повного і гармонійного розвитку особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові та розуміння.

Відповідно до ч.1 п.2 ст.164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавленні судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Пунктом 6 ч.1 ст.3 Цивільного Кодексу України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах справедливості, добросовісності та розумності.

Пленум Верховного Суду України в Постанові №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та про поновлення батьківських прав», наголошує, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом.

Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Відповідно до ст.9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків.

Як вказано в ч.1ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі "Хант проти України").

Так, в судовому засіданні встановлена наявність між батьками дитини негативних відносин. Основним посиланням позивача щодо позбавлення батьківських прав відповідача являється те , що відповідач не спілкується з сином , оскільки перебуває за кордоном та не надає достатньої матеріальної допомоги. Дане посилання спростовується тим, що відповідач не має можливості для фізичного спілкування з сином, оскільки з квітня 2015 року працює та проживає в Республіці Польща, що підтверджується договором підряду №Н/2015/04/13 від 15.04.2015, дозволом на працевлаштування іноземця на території Республіка Польща від 08.09.2015, додатком до договору підряду від 12.04.2016, дозволом на працевлаштування іноземця на території Республіка Польща від 02.08.2017 , трудовим договором від 10.08.2017, і ця обставина, на думку суду, є причиною того, що відповідач не має можливості належним чином виконувати свої батьківські обов'язки по відношенню до дитини, однак останній спілкується з сином через мережу Інтернет.

Також позивач вказала в позовній заяві про заборгованість відповідача по сплаті аліментів та надала довідку ДВС, щодо заборгованості по сплаті аліментів , однак представник відповідача надав довідку Козятинського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Вінницькій області про те , що відповідачем щомісячно сплачуються аліменти, заборгованість відсутня. Наявна розбіжність в довідках виникла через те , що до ДВС не надійшли квитанцію про поштові переводи аліментів.

Орган опіки та піклування Козятинської міської ради , дійшов висновку про недоцільність позбавлення батьківських прав громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 відносно малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що є необхідним виключно в інтересах дитини .

Також ОСОБА_4 в січні 2015, 23.02.2015, 04.03.2015 та 23.03.2015 звертався до служби в правах дітей з приводу неналежного утримання та виховання його малолітнього сина ОСОБА_4 колишньою дружиною та вчинені нею перешкод в побаченні з дитиною по яких була проведена перевірка .

До суду не було надано доказів того, що відповідач жорстоко поводився з дитиною, перебуває на обліку щодо захворювання на алкоголізм чи наркоманію, або своєю поведінкою негативно впливає на виховання. При цьому факт заперечення відповідачем позовних вимог про позбавлення батьківських прав свідчить про наявність у нього бажання піклуватись про свого малолітнього сина .

Позивачем не надані суду допустимі і беззаперечні докази винної поведінки та свідомого нехтування своїми батьківськими обов'язками відповідачем, які б свідчили про ухилення ОСОБА_11 від виховання сина ОСОБА_5 і як наслідок, необхідність застосування крайнього заходу у вигляді позбавлення батьківських прав.

Таким чином, аналізуючи наведені докази та даючи їм оцінку у співвідношенні із діючим законодавством, враховуючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківські обов'язки, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.1,2 ст.141,ч.1 ст.133 ЦПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати пов'язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача

Частиною 5 статті 135 ЦПК України передбачено, що сума забезпечення витрат на професійну правничу допомогу визначається судом з урахуванням приписів частини четвертої статті 137, де зазначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи, а також їх документального обґрунтування.

Зважаючи на те, що рішенням суду в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав відмовлено, тому судові витрати слід залишити за позивачкою. та необхідно відмовити ОСОБА_4 в стягненні; 4000 гривень на професійну правничу допомогу, оскільки із наданої квитанції не вбачається кому і хто перераховував кошти, та 1290 гривень за послуги перекладача, оскільки переклад робило ТОВ "ВІЗА", а кошти перераховувались інші особі. Таким чином зазначені витрати документального обґрунтування

Керуючись ст.ст.150, 152, 164, 165 СК України, ст.ст. 259,263-265 ЦПК України, суд -

Вирішив :

Відмовити в повному обсязі в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Вінницької області через Козятинський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня проголошення.

Суддя - підпис - В.Л. Сєчко

З оригіналом вірно. Суддя Секретар

Дата документу 06.04.18