АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/470/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2018 року апеляційний суд Черкаської області в складі:

суддів Бондаренка С. І., Храпка В.Д., Новікова О.М.

за участю секретаря Чуйко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ТОВ «Чорна Кам'янка» на рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 28 грудня 2017 року, ухваленого під головуванням судді Костенка А.І., у справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Чорна Кам'янка» про визнання додаткових угод до договорів оренди землі недійсними, -:

в с т а н о в и в :

У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ТОВ «Чорна Кам'янка» про визнання додаткових угод до договорів оренди землі недійсними. Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2. Після її смерті залишилося спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 3,2700 га., що розташована на території с. Чорна Кам'янка Маньківського району Черкаської області, яка належала померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, кадастровий номер НОМЕР_2.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3, після її смерті залишилося спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 6,3674 га., що розташована на території с. Чорна Кам'янка Маньківського району Черкаської області, яка належала померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3, кадастровий номер НОМЕР_4.

Вказані земельні ділянки перейшли позивачу по спадщині за заповітом на підставі свідоцтв про право на спадщину за заповітом.

Позивачу було відомо, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 передали в оренду належні їм земельні ділянки ТОВ «Чорна Кам'янка». Позивач виявила бажання отримати орендну плату в грошовій формі та отримати у власне користування вказані земельні ділянки. З цією метою вона прибула до контори відповідача, де при ознайомленні з реєстраційними справами виявила, що у реєстраційній справі ОСОБА_2 мається копія договору оренди землі та додаткова угода від 30 серпня 2010 року, зареєстрована у відділі Держкомзему у Маньківському районі 20 вересня 2012 року за № 03440 до договору оренди землі від 07 лютого 2004 року № 30, у якій вказано, що дія договору оренди продовжена до 07 лютого 2024 року.

У реєстраційній справі ОСОБА_3 також є копія договору оренди землі та додаткова угода від 20 жовтня 2010 року, зареєстрована у відділі Держкомзему у Маньківському районі 22 грудня 2012 року за № 04734 до договору оренди землі від 23 червня 2009 року № 32, у якій вказано, що дія договору оренди продовжена до 24 червня 2024 року.

При житті спадкодавці повідомили позивача, що вказані земельні ділянки використовує відповідач і ніяких документів на продовження дії договорів не підписували, а отже, волевиявлення спадкодавців позивача на їх укладення і виконання не було.

На підставі наведеного позивач просила суд визнати недійсними додаткову угоду від 30 серпня 2010 року зареєстровану у відділі Держкомзему у Маньківському районі 20 вересня 2012 року за № 03440 до договору оренди землі від 07 лютого 2004 року № 30, укладену нібито ОСОБА_2 з ТОВ «Чорна Кам'янка» та додаткову угоду від 20 жовтня 2010 року, зареєстровану у Відділі Держкомзему у Маньківському районі 22 грудня 2012 року за № 04734 до договору оренди землі від 23 червня 2009 року, укладену нібито ОСОБА_3 з ТОВ «Чорна Кам'янка».

Рішенням Маньківського районного суду Черкаської області від 28 грудня 2017 року позов задоволено.

Визнано додаткову угоду від 30 серпня 2010 року зареєстровану у відділі Держкомзему у Маньківському районі 20 вересня 2012 року за №03440 до договору оренди землі від 07 лютого 2004 року № 30 укладену між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Чорна Кам'янка» с. Вікторівка, вул. Молодіжна, 1, Маньківського району, Черкаської області - недійсною.

Визнано додаткову угоду від 20 жовтня 2010 року зареєстровану у відділі Держкомзему у Маньківському районі 22 грудня 2012 року за №04734 до договору оренди землі від 23 червня 2009 року № 32 укладену між ОСОБА_3 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Чорна Кам'янка» с. Вікторівка, вул. Молодіжна, 1, Маньківського району, Черкаської області - недійсною.

Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ТОВ «Чорна Кам'янка» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права просило рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Зокрема зазначає, що висновок почеркознавчої експертизи, відповідно до якої встановлено, що підписи в додаткових угодах здійснені не самими орендодавцями, а іншими особами викликає значні сумніви в її об'єктивності. Судом не було враховано, що навіть при наявності доказу, який свідчить про те, що орендодавці не підписували додаткових угод, їм було достеменно відомо про їх існування та вони приймались і виконувались сторонами договору, а отже неправомірно відмовлено у застосуванні до позовних вимог строків позовної давності.

У відзиві на апеляційну скаргу подану ОСОБА_1, остання заперечила проти поданої апеляційної скарги та зазначила, що про оспорювані додаткові договори їй стало відомо на початку 2016 року, а отримання орендної плати не свідчить про обізнаність умов договорів.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів судової палати приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Ухвалюючи рішення та задовольняючи позов, суд першої інстанції, виходив із того, що оспорювані додаткові угоди до договорів оренди земельних ділянок їх власники не підписували, тобто відсутнє їх волевиявлення щодо внесення змін до договорів оренди землі.

Договір оренди земельної ділянки укладається в письмовій формі (ст.14 Закону України «Про оренду землі»).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч.1 ст.638 ЦК України).

Відповідно до ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами).

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч.3 ст.203 ЦК України). Згідно ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, в тому числі встановлених ч.3 ст.203 ЦК України.

В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 (а.с. 6). Після її смерті залишилося спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 3,2700 га., що розташована на території с. Чорна Кам'янка Маньківського району Черкаської області, яка належала померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, кадастровий номер НОМЕР_2.

За життя між ОСОБА_2 та ТОВ «Чорна Кам'янка» було укладено договір оренди зазначеної земельної ділянки від 07 лютого 2004 року, строком на 10 років з моменту набуття чинності. Реєстрацію правочину проведено Чорнокам'янською сільською радою Маньківського району, про що в книзі записів реєстрації договорів оренди земельних ділянок було вчинено запис № 30( а.с.9).

Частиною 1 статті 654 ЦК України встановлено, що зміна або розірвання договору вчинюється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Додатковою угодою від 30 серпня 2010 року зареєстрованої у відділі Держкомзему у Маньківському районі 20 вересня 2012 року за № 03440 до зазначеного договору оренди землі від 07 лютого 2004 року внесено зміни (а.с.10).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 (а.с. 11). Після її смерті залишилося спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 6,3674 га., що розташована в межах Чорнокамянської сільської ради Маньківського району Черкаської області, яка належала померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3, кадастровий номер НОМЕР_4.

За життя між ОСОБА_3 та ТОВ «Чорна Кам'янка» було укладено договір оренди зазначеної землі від 23 червня 2009 року, строком на 5 років. ( а.с.14).

Додатковою угодою від 20 жовтня 2010 року, зареєстрованої у відділі Держкомзему у Маньківському районі 22 грудня 2012 року за №04734 до зазначеного договору оренди землі внесено зміни (а.с.16).

Вказані земельні ділянки перейшли ОСОБА_1 як спадкове майно на підставі заповітів, що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за заповітом (а.с. 7, 12).

Згідно висновку експерта за результатами проведення комплексної судово-технічної експертизи документів та судово-почеркознавчої експертизи №234/695/16-23 від 19 серпня 2016 року встановлено, що підпис в графі «Орендодавець» в додатковій угоді від 30 серпня 2010 року зареєстрованій у відділі Держкомзему у Маньківському районі 20 вересня 2012 року за № 03440, виконаний не ОСОБА_2, а іншою особою та підпис в графі «Орендодавець» в додатковій угоді від 20 жовтня 2010 року, зареєстрованій у відділі Держкомзему у Маньківському районі 22 грудня 2012 року за №04734 виконаний не ОСОБА_3, а іншою особою ( а.с. 71-74).

Згідно висновку експерта за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи №17-5370/5371 від 21 листопада 2017 року встановлено, що підпис від імені ОСОБА_2 в строчці "підписи сторін" «Орендодавець» на трьох примірниках додаткової угоди від 30.08.2010 зареєстрованій у відділі Держкомзему у Маньківському районі 20.09.2012 року за № 03440, виконані не ОСОБА_2, а іншою особою та підписи від імені ОСОБА_3 в строчці "підписи сторін" «Орендодавець» на двох примірниках додаткової угоди від 20.10.2010 року, зареєстрованій у відділі Держкомзему у Маньківському районі 22.12.2012 року за №04734 виконані не ОСОБА_3, а іншою особою ( а.с. 250-255).

Доказів які спростовували б такі висновки експертів відповідачем не надано.

Таким чином, спадкодавці позивача оспорювані додаткові угоди не підписували та не уповноважували на це іншу особу, що свідчить про відсутність їх волевиявлення на вчинення правочину. За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визнання додаткових угод до договорів оренди землі недійсними.

Не знайшли свого підтвердження також доводи викладені в апеляційній скарзі щодо пропуску позивачем строку позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

При цьому, частиною першою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права.

Таким чином, для визначення моменту виникнення права на позов важливим є як об'єктивні (сам факт порушення права), так і суб'єктивні (особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення) моменти.

Позивач дізналася про наявність оспорюваних додаткових угод при спробі отримати орендну плату та повернути земельну ділянку, після оформлення права на спадщину, тобто після 27 лютого 2014 року та 22 жовтня 2015 року (дати видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом), до суду позивач звернулась в лютому 2016 року, в межах трирічного строку позовної давності.

Доказів які спростовували б даний факт, відповідачем не надано.

Доводи апеляційної скарги, що позивач знала про оспорювані договори , так як отримувала орендну плату є необґрунтованими, оскільки в матеріалах справи відсутні докази які підтверджували б, що позивач, на час отримання орендної плати, була ознайомлена з умовами як договорів так і додаткових договорів, а тому доводи останньої викладені у відзиві, що про строк дії основного договору їй не було відомо, а про наявність додаткового договору стало відомо лише на початку 2016 року нічим не спростосовано.

Окрім цього, як вбачається з довідки від 29 лютого 2016 року вих.№22466 (а.с.41), на яку апелянт посилається як на доказ отримання орендної плати позивачем і обізнаність з умовами оспорюваних додаткових угод, в цій довідці відсутні посилання на додаткові договори і вказані лише договори оренди від 7 лютого 2004 року та від 23 червня 2009 року.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни чи скасування правильного по суті рішення.

Керуючись ст. ст. 375, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ТОВ «Чорна Кам'янка» - залишити без задоволення, а рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 28 грудня 2017 року, ухваленого під головуванням судді Костенка А.І., у справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Чорна Кам'янка» про визнання додаткових угод до договорів оренди землі недійсними - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови виготовлений 03 травня 2018 року.

Судді