ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2018 року м. Ужгород Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

Головуючого судді: Бисага Т.Ю.

суддів: Собослой Г.Г.,Готра Т.Ю.,

секретарі: Чучка Н.В.,

за участі сторін та представників ОСОБА_1,ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 25 вересня 2017 року (Головуючий-суддя Фазикош О.В.) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_7, третя особа ОСОБА_6, про визначення меж у праві спільної часткової власності та виділ належної частки у натурі,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_7, третя особа ОСОБА_6, про визначення меж у праві спільної часткової власності та виділ належної частки у натурі.

Позовні вимоги мотивує тим, що 08.11.1980 року померла бабуся позивачки ОСОБА_8. Після її смерті відкрилась спадщина на належні їй земельну ділянку та житловий будинок, розташовані за адресою м.Ужгород, вул.Дворжака (колишня ОСОБА_9), 48. Згідно заповіту спадкодавця спадкоємцями цього майна були: ОСОБА_10 1/2 частини, ОСОБА_11 (помер у 1996 році) 1/10 частини, ОСОБА_12 (помер у 1999 році) 1/10 частини, ОСОБА_13 (померла у 1998 році) 1/10 частини, ОСОБА_6 1/10 частини та ОСОБА_3 1/10 частини спадкового майна.

Станом на теперішній час будинок №48 по вул.Дворжака в м.Ужгороді зареєстрований за: ОСОБА_2 3/10 частини; ОСОБА_1 1/2 частини; ОСОБА_3 -1/10 частини, ОСОБА_13 (спадкоємиця ОСОБА_7) 1/10 частини. Загальна площа даного будинку становить 137,70 кв.м., з яких житлова площа 53,2 кв.м. Позивач зазначає, що спадкове майно на праві спільної часткової власності зареєстровано за вказаними особами, в той час, як у фактичному користуванні воно перебуває у позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_2. При цьому, ОСОБА_2 займає значно більшу частину будинку та земельної ділянки, що не відповідає розміру її частки, дійти згоди щодо поділу спадкового майна з цим співвласником позивач не може, а тому змушена для вирішення даного питання звертатися до суду.

Враховуючи зазначене, позивач просить суд виділити в її володіння і користування 1/2 частини спадкового майна, а саме житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами та земельної ділянки, розташованих за адресою м.Ужгород, вул.Дворжака, 48.

У процесі розгляду справи позивач подала до суду заяву про вибір варіанту реального розподілу належної частки спадкового майна в натурі згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи, в якій просить: здійснити реальний поділ між співвласниками житлового будинку № 48 по вулиці Дворжака у м. Ужгороді разом з прилеглою до нього земельною ділянкою площею 0,1294 га, виділивши їй ОСОБА_1, як співвласнику №1 згідно варіанту І запропонованого судовим експертом реального розподілу житлового будинку та варіанту І розподілу надвірних будівель і земельної ділянки.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 25 вересня 2017 року позов задоволено.

Здійснено реальний розподіл житлового будинку №48 по вулиці Дворжака у м. Ужгороді Закарпатської області згідно варіанту І висновку судово-будівельної експертизи №23 від 18 липня 2012 року шляхом виділення у володіння і користування ОСОБА_1, як співвласнику №1 (за матеріалами експертизи) квартири №1:

- підвал: 1-1. коридор 8,1 кв. м; 1-2. кладова 5,9 кв. м, 1-3. кладова 7,6 кв. м, разом 21,6 кв. м;

- перший поверх: 1-1. коридор 2,7 кв. м; 1-2. житлова кімната 12,6 кв. м; 1-3. житлова кімната 19,9 кв. м; 1.4. кухня 10 кв. м; 1-5. суміщений санвузол 3,9 кв. м; разом 49,1 кв. м. Разом по квартирі 70,7 кв. м.

Здійснено реальний розподіл надвірних будівель домоволодіння № 48 по вулиці Дворжака у м. Ужгороді Закарпатської області згідно варіанту І розподілу надвірних будівель і земельної ділянки висновку судово-будівельної експертизи № 23 від 18 липня 2012 року шляхом виділення у володіння і користування ОСОБА_1, як співвласнику № 1 (за матеріалами експертизи), сараю «Б», вартість якого становить 5492,40 грн.

Залишено у спільному користуванні ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_7, як співвласників домоволодіння №48 по вулиці Дворжака у м. Ужгороді Закарпатської області, вбиральню «Г» та огорожу №1-3.

Здійснено реальний розподіл земельної ділянки площею 0,1294 га, яка знаходиться за адресою м.Ужгород, вул.Дворжака, 48, згідно варіанту І розподілу надвірних будівель і земельної ділянки висновку судово-будівельної експертизи № 23 від 18 липня 2012 року шляхом виділення у володіння і користування ОСОБА_1, як співвласнику № 1 (за матеріалами експертизи), земельна ділянка площею 371,45 кв.м. (задня частина двору додаток В-І експертизи).

Залишено в спільному користуванні ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , як співвласників домоволодіння №48 по вул.. Дворжака, в м.Ужгороді, - земельну ділянку під забудовою та дворову територію площею 551,3 кв.м. (додаток В-І експертизи).

Зобовязано відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_7, як співвласника № 2 (за матеріалами експертизи), виплатити на користь ОСОБА_1, як співвласника №1 (за матеріалами експертизи), грошову компенсацію в розмірі 4033,79 грн., пропорційно належним їм часткам (ідеальним долям) у власності на житловий будинок №48 по вулиці Дворжака у м. Ужгороді Закарпатської області в наступних розмірах: ОСОБА_2 2420,27 грн., ОСОБА_3 806,76 грн., ОСОБА_7 806,76 грн..

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 1570,50 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_7, як співвласника № 2 (за матеріалами експертизи), на користь держави судовий збір у розмірі, що пропорційно належним їм часткам (ідеальним долям) та становить: ОСОБА_2 1032,3 грн., ОСОБА_3 344,1 грн., ОСОБА_7 344,1 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2, ОСОБА_3 подали апеляційну скаргу в якій просить рішення скасувати.

Заслухавши суддю-доповідача, сторон, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія приходить до наступного висновку.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України, відповідно до п.9 ст. 1 Перехідних положень вказаного Кодексу, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Судом встановлено, що сторонам на праві спільної часткової власності належить спадкове майно - житловий будинок за адресою м.Ужгород, вул..Дворжака, 48 та прилегла до нього земельна ділянка площею 0,1294 га у наступних частинах: ОСОБА_2 3/10 частини; ОСОБА_1 1/2 частини; ОСОБА_3 -1/10 частини, ОСОБА_13 1/10 частини, що підтверджується довідкою КП «Бюро технічної інвентаризації м.Ужгорода» №Д-6732 від 07.07.2011 року.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Положеннями ч.3 ст.358 даної норми передбачено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності, не є правом, що самостійно реалізується особою, яка бажає виділу, а має здійснюватись на підставі укладеного між усіма співвласниками договору, з огляду на те, що ч.1 ст.358 ЦК України чітко встановлено засади здійснення права спільної часткової власності за згодою співвласників, і лише у разі виникнення між співвласниками спору справа про виділ вирішується судом.

Співвласники вищезазначеного нерухомого майна згоди щодо користування та поділу майна досягнути не можуть.

Відповідно до ст. ст. 364, 367 ЦК України кожен із співвласників має право на виділ його частки майна, що є у спільній частковій власності в натурі або його поділ з дотриманням вимог ст. 183 ЦК України.

За відсутності згоди співвласників про поділ спільного майна це питання вирішується судом.

Згідно до розяснень, що містяться в п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 04.10.1991 року №7 в спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв'язку з цим стосовно до ст. 119 ЦК (в ред. 1963 р.) ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась.

При вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змісту ст. 115 ЦК України (ст.364 ЦК України в ред.2003 р.), це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.

Як вбачається з висновку № 23 судової будівельно-технічної експертизи від 18 липня 2012 року поділ житлового будинку за адресою м.Ужгород, вул.Дворжака, 48, відповідно до визначених ідеальних долей ? та 1/2 вважається технічно можливим, при умові проведення будівельних робіт по незначному переплануванні приміщень. Судовим експертом запропоновано один варіант розподілу житлового будинку та два варіанти розподілу надвірних будівель і земельної ділянки, що знаходяться за адресою м.Ужгород, вул..Дворжака, 48, у відповідності до розміру часток співвласників. Так, згідно висновку житловий будинок розділено на дві квартири під №1 та №2, частка квартири №1 складається з приміщень першого поверху будинку, площею 49.1 кв.м та підвалу площею 21.6 кв.м, всього загальною площею 70,7 кв.м., а частка квартири №2 складається з приміщень першого поверху будинку площею 57.4 кв.м. та закритої веранди площею 9,4 кв.м., всього загальною площею 66,8 кв.м.

Надвірні будівлі експертом запропоновано розділити між співвласниками в такому порядку: варіант І вбиральню Г та огорожу №1-3 залишити у спільному користуванні, сарай В надати другому співвласнику,сарай Б- надати першому співвласнику. Земельну ділянку під забудовою та дворову територію площею 551,3 кв.м. залишити в спільному користуванні співвласників, земельну ділянку площею 742,9 кв.м. розділити між співвласниками відповідно до визначених ідеальних долей 1/2 та 1/2, площа 1/2 становитиме 371,45 кв.м. (додаток В-І); варіант ІІ - вбиральню Г та огорожу №1-3 залишити у спільному користуванні, сарай В надати першому співвласнику, сарай Б- надати другому співвласнику. Земельну ділянку під забудовою та дворову територію площею 551,3 кв.м. залишити в спільному користуванні співвласників, земельну ділянку площею 742,9 кв.м. розділити між співвласниками відповідно до визначених ідеальних долей 1/2 та 1/2, площа 1/2 становитиме 371,45 кв.м. (додаток В-ІІ).

Експертом на момент дослідження встановлено, що між співвласниками практично розділено житловий будинок, земельну ділянку та надвірні споруди, однак із певними неточностями.

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи №23 від 18 липня 2012 року експерт зазначає, що поділ житлового будинку вважається технічно можливим, якщо ізольовані його частини відповідатимуть вимогам будівельних норм та правил. При поділі не повинно виникати приміщень з дефектами планування. Внаслідок розподілу не повинен погіршуватись стан основних конструктивних елементів будинку, перепланування не повинно негативно відображатись на технічному стані будівлі в цілому.

Щодо завдань будівельно-технічної експертизи, то згідно п. 5.1 Інструкції про призначення та проведення судових експертих та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/5, до основних завданнь будівельно-технічної експертизи відносять визначення можливості та розробка варіантів розподілу (виділення частки; порядку користування) об'єктів нерухомого майна.

За Цивільним кодексом України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення (ч.1 ст. 181).

Закон України "Про іпотеку" надає наступне визначення: нерухоме майно (нерухомість) - це земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці і невід'ємно пов'язані з нею, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення (ст. 1).

Крім того, суд звертає увагу, що предметом позову по даній справі було виділення в натурі частки спадкового майна, яке складається з домоволодіння - житлового будинку з надвірними спорудами, розміщених на певній площі земельної ділянки.

А тому вищенаведене, жодним чином не заперечує можливості проведення судової будівельно - технічної експертизи для вирішення питань можливості реального розподілу земельної ділянки та надвірних будівель, як об'єктів нерухомості, відповідно до визначених ідеальних долей.

Щодо допустимості висновку судової будівельно-технічної експертизи, як вбачається з матеріалів справи, що остання була призначена в установленому законом порядку та не оскаржена учасниками судового процесу з підстав незаконності та безпідставності її призначення.

Жодних доводів чи аргументів з приводу недопустимості висновку судової будівельно-технічної експертизи апелянтами не порушувались у ході всього судового розгляду даної справи.

Крім того, навіть в ході дослідження доказів під час розгляду справи по суті, апелянти не висловлювали своєї незгоди чи заперечень щодо самої судової будівельно-технічної експертизи та її висновків.

А тому в даній частині, суд вважає також безпідставними доводи апелянтів, викладені в апеляційній скарзі.

Також, оскаржуване судове рішення жодним чином не встановлювало право власності кого-небудь з учасників судового процесу, так як це не було предметом судового розгляду по даній справі.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

За таких обставин, відповідно до ст.375 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 25 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 13.04.2018 року.

Головуючий:

Судді: