Справа № 214/5378/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20 квітня 2018 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Прасолова В.М.

при секретарі Усік М.О.

за участю представників позивачки ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до виконавчого комітету Криворізької міської ради про встановлення факту постійного проживання, визнання права власності в порядку спадкування за законом, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до виконавчого комітету Криворізької міської ради, уточнивши який просить : встановити факт постійного спільного проживання ОСОБА_4 і ОСОБА_5 на день смерті останнього, тобто станом на 28 січня 2013 року; визнати за ОСОБА_3, право власності на квартиру № 3, розташовану на 1-му поверсі 9-ти поверхового будинку № 8 по вул. М. Світальського (Коротченка) в м. Кривому Розі, загальною площею 31,8 кв.м житловою площею 16,9 кв.м., і на ? частку квартири № 101, розташованої на 3-му поверсі 9-ти поверхового будинку № 3 по пр. 200 річчя Кривому Рогу в м. Кривому Розі, загальною площею 62,2 кв.м, житловою площею 43,6 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлого 12 жовтня 2016 року в м. Кривому Розі.

В обґрунтування позову навела наступне. 12 жовтня 2016 року в м. Кривому Розі помер її рідний син ОСОБА_4, після смерті якого залишилося спадкове майно у вигляді ? частки квартири № 101 в будинку № 3, розташованому за адресою: пр. 200-річчя ОСОБА_6 в м. Кривому Розі і окремої квартири № 3 в будинку № 8, розташованому за адресою: вул. ОСОБА_7 (колишня вулиця Коротченка) в м. Кривому Розі.

Померлий син ОСОБА_4 на випадок своєї смерті заповіту не залишив, є його єдиним спадкоємцем першої черги за законом після його смерті. Після смерті сина, вона, позивачка, спадщину прийняла відповідно до вимог діючого законодавства і зараз звернулася до нотаріату для отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті сина. Але, 12.06.2017 року приватний нотаріус ОСОБА_8 своєю постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії відмовила їй у видачі свідоцтва, мотивуючи відмову тим, що її померлий син ОСОБА_4 за життя не прийняв у встановлений законом строк спадщину після смерті свого батька ОСОБА_5, який помер 28 січня 2013 року. При цьому нотаріус порадила звернутися до суду для вирішення питання про визнання за нею права власності на спадщину в судовому порядку, що і змушена зробити.

Вона, позивач ОСОБА_3, перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 з 1976 року по 1986 рік, після чого їхній шлюб було розірвано. В період перебування в шлюбі з ОСОБА_5 в них, у 1972 році, народився син ОСОБА_4. Після розірвання шлюбу її колишній чоловік ОСОБА_5 став мешкати в окремій, належній йому на підставі права особистої власності, квартирі АДРЕСА_1, і їхній син ОСОБА_4 з серпня 1994 року став постійно проживати разом із батьком в батьковій квартирі, при тому, що був зареєстрований для проживання в їхньому з ним спільному сумісному житлі - квартирі № 101 в будинку № 3 на пр. 200 річчя Кривому Рогу в м. Кривому Розі.

Померлий колишній чоловік ОСОБА_5 за життя, в 1999 році, свою однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 приватизував і зазначена квартира стала його особистою приватною власністю. Син ОСОБА_4, хоча і мешкав постійно разом з батьком, участі в приватизації не приймав, бо не мав реєстрації за зазначеною адресою.

Син ОСОБА_4 в 2007 році прийняв участь в приватизації житла за місцем своєї реєстрації, тобто в квартирі АДРЕСА_3 і вказана квартира стала їхньою з ним спільною частковою власністю, бо їй і синові належить по ? частці в зазначеному нерухомому майні.

28 січня 2013 року ОСОБА_5 помер. Після його смерті син ОСОБА_4 залишився постійно мешкати в належній батькові квартирі. Чи звертався син до нотаріату з заявою по прийняття спадщини після смерті батька, їй на той час відомо не було. Але 12 жовтня 2016 року син ОСОБА_4 також раптово помер і зараз вона спадкує після його смерті.

Будучи спадкоємцем першої черги після смерті сина ОСОБА_4, який не залишив заповіту і своєчасно за життя не звернувся до нотаріату з заявою про прийняття спадщини після смерті батька, вважає, що у суду є всі підстави встановити факт спільного проживання однією сімєю останнього з померлим батьком до дня його смерті, тобто з серпня 1994 року по 28 січня 2013 року. Вказана обставина підтверджується актом, складеним жителями будинку № 8 по вул. М. Світальського в м. Кривому Розі.

Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається прийнявшим спадщину, якщо на протязі строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Від прийняття спадщини син не відмовлявся, до нотаріату з відповідною заявою не звертався. Їй відомо, що син вважав, що своїми діями, проживаючи спільно разом із нині померлим батьком на протязі 19-ти років, він прийняв спадщину після його смерті. Таким чином, вважає, що у суду є всі підстави визнати факт спільного постійного проживання сина ОСОБА_4 разом з батьком ОСОБА_5 на протязі 18 років до дня смерті батька.

В ході розгляду справи представником позивачки заявлялися клопотання про витребування копії спадкової справи після смерті ОСОБА_4 та допит свідка, які було задоволені.

У судовому засіданні представники позивачки, кожна окремо, уточнений позов підтримали повністю, підтвердивши його зміст.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки в судове засідання заяв не надавав, у зв'язку з чим, на підставі ст. ст. 223, 280 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні показав, що знає позивачку приблизно 8-9 років. Йому відомо, що син позивачки ОСОБА_4 постійно мешкав разом зі своїм батьком, вони купляли продукти на ринку, куди також ходили разом. На час смерті батька, ОСОБА_4 також мешкав з ним.

У судовому засіданні безпосередньо досліджені наступні письмові докази: постанова (а.с.8), свідоцтво про одруження (а.с.9), свідоцтво про народження (а.с.10), свідоцтво про розірвання шлюбу (а.с.11), свідоцтва про смерть (а.с.12,13), свідоцтва на право власності (а.с.14,17), витяг (а.с.15), технічні паспорти (а.с.16, 18-19), акти (а.с.20,21), звіт (а.с.22-28, 29-35), копія спадкової справи (а.с.74-85).

Суд, керуючись вимогами ст. 77 ЦПК України, згідно якої предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, оцінюючи з точки зору належності досліджені у судовому засіданні докази, приходить до наступних висновків.

Суд вважає належним доказом: свідоцтво про народження (а.с.10), так як цей доказ стосується обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме факт родинних відносин між позивачкою та померлим ОСОБА_4, а саме, що останній доводиться позивачці сином, а також факт родинних відносин між померлим ОСОБА_4 та ОСОБА_5, а саме, що останній доводився ОСОБА_5 батьком.

Суд вважає належними доказами: свідоцтво про одруження (а.с.9), свідоцтво про розірвання шлюбу (а.с.11), так як ці докази стосуються обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме факт перебування позивачки у шлюбі з ОСОБА_5, та на його розірвання на час смерті останнього.

Суд вважає належними доказами: свідоцтва про смерть (а.с.12,13), так як ці докази стосуються обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме факт смерті ОСОБА_4 і ОСОБА_5.

Суд вважає належними доказами: свідоцтва на право власності (а.с.14,17), витяг (а.с.15), технічні паспорти (а.с.16, 18-19), так як ці докази стосуються обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме наявність спадкового майна, що відкрилося після смерті ОСОБА_4 і ОСОБА_5.

Суд вважає належними доказами: постанову (а.с.8), копію спадкової справи (а.с.74-85), так як ці докази стосуються обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме факт звернення позивачки до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 та відмову останній у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Суд вважає належними доказами: акти (а.с.20,21), так як ці докази стосуються обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме факт постійного проживання ОСОБА_4 з ОСОБА_5 з серпня 1994 року на час смерті останнього.

Суд вважає належними доказами: звіти (а.с. 22-28, 29-35), так як ці докази стосуються обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме вартість спадкового майна.

Суд вважає належними доказами показання свідка ОСОБА_9, так як цей доказ стосується обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме факт постійного проживання сина позивачки ОСОБА_4 зі своїм батьком на час смерті останнього.

Суд, відповідно до ст. 78 ЦПК України, вважає досліджені у судовому засіданні зазначені письмові докази та показання свідка допустимими, так як ці докази одержані без порушення порядку, встановленого законом.

Оцінюючи докази з точки зору їх достовірності, суд приходить до висновку, що досліджені у судовому засіданні письмові докази є достовірними.

Керуючись вимогами ст. 80 ЦПК України, суд вважає, що сукупність визнаних судом допустимими, належними та достовірними доказами є достатньою для встановлення наступних фактів та обставин.

Позивачка по справі є матірю ОСОБА_4, який помер 12 жовтня 2016 року, що вбачається зі свідоцтва про народження (а.с.10), свідоцтва про смерть (а.с.13).

ОСОБА_5, який помер 28 січня 2013 року доводився ОСОБА_4, який помер 12 жовтня 2016 року, батьком, що вбачається зі свідоцтв (а.с.10, 12,13).

Позивачка по справі перебувала у шлюбі з ОСОБА_5, який помер 28 січня 2013 року, що вбачається зі свідоцтв (а.с.9,11), свідоцтва про смерть (а.с.12).

ОСОБА_5 за життя на праві власності належала квартира АДРЕСА_4 (вул. Коротченка) у м. Кривому Розі, що вбачається з свідоцтва (а.с.17).

ОСОБА_4 за життя на праві власності належала ? частина квартири № 101 будинку № 3 по пр. 200-річчя ОСОБА_6 у м. Кривому Розі, що вбачається з свідоцтва (а.с.14), витягу (а.с.15).

ОСОБА_4 з серпня 1994 року по час смерті ОСОБА_5, який помер 28 січня 2013 року, мешкав постійно з останнім однією сімєю, що підтверджується поясненнями представників позивачки, свідка, актами (а.с.20,21).

Позивачка своєчасно, 15 лютого 2017 року, звернулася до приватного нотаріуса ОСОБА_8 з заявою про прийняття спадщини після смерті сина ОСОБА_4, однак останній було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_4 (вул. Коротченка) у м. Кривому Розі, яка належала батькові ОСОБА_4, у звязку з тим, що ОСОБА_4 не прийняв спадщину у встановлений законом строк, що вбачається зі спадкової справи (а.с.74-85).

Встановленим судом фактам та обставинам відповідають правовідносини, які регулюються нормами ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України - право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, в тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У судовому засіданні встановлено, що позивачка є спадкоємцем за законом першої черги після смерті спадкодавця сина ОСОБА_4, яка своєчасно звернулася до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті сина.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Позивачці приватним нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті сина ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_4 (вул. Коротченка) у м. Кривому Розі, яка належала батькові ОСОБА_4 ОСОБА_5, у звязку з тим, що ОСОБА_4 не прийняв спадщину у встановлений законом строк.

Відповідно до ст. 293 ч.2 п.5 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ст. 315 ч.2 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У судовому засіданні встановлено, що син позивачки ОСОБА_4 постійно мешкав зі своїм батьком ОСОБА_5 однією сімєю понад пять років до часу відкритті спадщини.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_3 є обґрунтованими і підлягають повному задоволенню, а тому суд вважає, що позивачка обґрунтовано, у відповідності до ст. ст. 15, 16 ЦК України звернувся за захистом своїх прав до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 15, 16, 328, 1261, 1264, 1296 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 12, 13, 77, 78, 80, 133, 141, 206, 223, 228, 258-260, 263-265, 280, 293, 315 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до виконавчого комітету Криворізької міської ради про встановлення факту постійного проживання, визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити повністю.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_4, який помер 12 жовтня 2016 року, і ОСОБА_5, який помер 28 січня 2013 року, на день смерті останнього, тобто станом на 28 січня 2013 року.

Визнати за ОСОБА_3, право власності на квартиру № 3, розташовану на 1-му поверсі 9-ти поверхового будинку № 8 по вул. М. Світальського (Коротченка) в м. Кривому Розі, загальною площею 31,8 кв.м житловою площею 16,9 кв.м., і на ? частку квартири № 101, розташованої на 3-му поверсі 9-ти поверхового будинку № 3 по пр. 200 річчя Кривому Рогу в м. Кривому Розі, загальною площею 62,2 кв.м, житловою площею 43,6 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, який помер12 жовтня 2016 року в м. Кривому Розі.

На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне рішення складено 2 травня 2018 року.

Головуючий суддя: В.М. Прасолов