Постанова

Іменем України

19 березня 2018 року

м. Київ

справа № 359/2165/16-ц

провадження № 61-11381св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Журавель В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - державне підприємство «Укршахтгідрозахист»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 червня 2016 року у складі судді Журавського В. В. та ухвалу апеляційного суду Київської області від 10 серпня 2016 року у складі суддів: Мережко М. В., Журби С. О., Сержанюка А. С.,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом про визнання незаконними наказів, встановлення факту дискримінації, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди. Позовну заяву мотивувала тим, що 23 жовтня 2015 року її було призначено начальником відділу кадрів державного підприємства «Укршахтгідрозахист» (далі - ДП «Укршахтгідрозахист»). Наказом від 21 грудня 2015 року № 83 «Про притягнення начальника відділу кадрів ДП «Укршахтгідрозахист» ОСОБА_4 до дисциплінарної відповідальності», наказом від 22 січня 2016 року № 2 «Про притягнення начальника відділу кадрів ДП «Укршахтгідрозахист» ОСОБА_4 до дисциплінарної відповідальності», наказом від 28 січня 2016 року № 9-к її звільнено з роботи згідно пункту 3 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю (далі - КЗпП).

Вважала накази про притягнення її до дисциплінарної відповідальності незаконними та винесеними з порушенням вимог трудового законодавства, оскільки її притягнуто до відповідальності на підставі недоведеного проступку, а саме: щодо внесення ОСОБА_4 запису до трудової книжки звільненого працівника, що стало підставою для звернення звільненого працівника до суду. Наказ про притягнення ОСОБА_4 до дисциплінарної відповідальності від 22 січня 2016 року винесено з порушенням місячного строку притягнення до дисциплінарної відповідальності. При звільненні ОСОБА_4 з ініціативи ДП «Укршахтгідрозахист» їй не було видано копію наказу про звільнення, не проведено розрахунок у строки, передбачені статтею 116 КЗпП, а також не виплачена компенсація за невикористану відпустку. Крім того, ОСОБА_4 постійно відчувала стосовно себе дискримінацію, що виявлялось в тому, що вона змушена була написати 9 пояснень щодо своєї діяльності на посаді начальника відділу кадрів, відсутності належно облаштованого місця роботи, недопущення до робочого місця, не надання документів для роботи тощо.

З урахуванням уточнень просила: визнати незаконним та скасувати наказ ДП «Укршахтгідрозахист» від 21 грудня 2015 року № 83, визнати незаконним і скасувати наказ від 22 січня 2016 року № 2, визнати незаконним і скасувати наказ від 28 січня 2016 року №9-к; визнати дії ДП «Укршахтгідрозахист» щодо неї актом дискримінації у формі прямої дискримінації; поновити ОСОБА_4 на посаді начальника відділу кадрів ДП «Укршахтгідрозахист» з дати звільнення - 29 січня 2016 року; стягнути з ДП «Укршахтгідрозахист» на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 29 січня 2016 року по день розгляду справи 24 червня 2016 року у розмірі 34 847 грн, стягнути на її користь моральну шкоду у розмірі 30 000 грн.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 червня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 10 серпня 2016 року, в задоволенні позову відмовлено.

Суди зробили висновок про недоведеність доводів позивача, що обов'язок щодо ведення трудових книжок на неї не покладався, а тому і притягнення її до дисциплінарної відповідальності за вказане порушення є неправомірними, спростовуються змістом Положення про відділ кадрів ДП «Укршахтгідрозахист». Крім того, ОСОБА_4 не надала суду належних та допустимих доказів про те, що ДП «Укршахтгідрозахист» вчиняло стосовно неї дії, які мають ознаки прямої дискримінації чи утиску, оскільки вимоги щодо належного виконання своїх обов'язків, передбачених трудовим договором, не є проявами дискримінації.

У серпні 2016 року ОСОБА_4 подала касаційну скаргу, у якій просила оскаржені судові рішення скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції. У касаційній скарзі ОСОБА_4 вказувала, що судами неправильно застосовано норми матеріального права та порушені норми процесуального права. Суди при вирішенні справи в повному обсязі не дослідили докази та не врахували, що ознайомлення з Положенням про відділ кадрів та посадовою інструкцією начальника відділу кадрів було 21 грудня 2015 року, наказ ДП «Укршахтгідрозахист» № 2 від 22 січня 2016 року про притягнення ОСОБА_4 до дисциплінарної відповідальності, винесено з порушенням місячного строку з дня виявлення проступку.

У листопаді 2016 року ДП «Укршахтгідрозахист» надіслало заперечення на касаційну скаргу, в яких просило касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржені рішення судів без змін. Вказувало, що твердження позивача про ознайомлення з Положенням про відділ кадрів та посадовою інструкцією начальника відділу кадрів було 21 грудня 2015 року є безпідставним, оскільки посадові інструкції всіх працівників ДП «Укршахтгідрозахист» та положення про відділи на підприємстві знаходились у відділі кадрів. За таких обставин, маючи на зберіганні та розпорядженні свою посадову інструкцію та положення про відділ кадрів, позивач свідомо ухилялась від підписання вказаних нормативних актів.

27 вересня 2016 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у справі № 359/2165/16-ц відкрито касаційне провадження.

У статті 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України справа № 359/2165/16-ц передана до Касаційного цивільного суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Колегія суддів відхиляє аргументи, які викладені в касаційній скарзі, з таких мотивів.

Суди встановили, що наказом ДП «Укршахтгідрозахист» №83 від 21 грудня 2015 року «Про притягнення начальника відділу кадрів ДП «Укршахтгідрозахист» ОСОБА_4 до дисциплінарної відповідальності» ОСОБА_4 за неналежне виконання трудових обов'язків, покладених на неї трудовим договором, винесено догану. Підставою для притягнення ОСОБА_4 до дисциплінарної відповідальності є службова записка провідного юрисконсульта відділу конкурсних торгів та юридичної роботи ДП «Укршахтгідрозахист» ОСОБА_5

Відповідно до службової записки 22 жовтня 2015 року наказом ДП «Укршахтгідрозахист» було звільнено начальника юридичного відділу ОСОБА_6 на підставі пункту 3 статті 38 КЗпП у зв'язку з порушенням власником законодавства про працю та умов колективного договору. Начальник відділу кадрів ОСОБА_4 23 жовтня 2015 року внесла запис до трудової книжки працівника ОСОБА_6, вказавши причину звільнення: «ст. 38 звільнений за власним бажанням», чим самостійно змінила правову підставу розірвання трудового договору. Вказані дії начальника відділу кадрів порушили право звільненого працівника на пріоритетне здійснення реєстрації в центрі зайнятості та отримання допомоги по безробіттю, що змусило ОСОБА_6 звернутись з позовом до ДП «Укршахтгідрозахист».

Наказом ДП «Укршахтгідрозахист» від 22 січня 2016 року № 2 ОСОБА_4 оголошено догану за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених трудовим договором, скоєного працівником до якого раніше застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення.

Суди встановили, що на підтсаві наказу ДП «Укршахтгідрозахиствід 22 грудня 2015 року» № 79 було створено комісію з проведення перевірки стану ведення кадрової документації в ДП «Укршахтгідрозахист». Згідно акта від 24 грудня 2015 року № 5 щодо перевірки стану ведення кадрової документації в ДП «Укршахтгідрозахист» начальником відділу кадрів ОСОБА_4 за період з 23 жовтня по 30 листопада 2015 року, встановлено ряд порушень не заповнення трудових книжок працівників.

Суди встановили, що неналежним чином ведуться особові справи працівників. Крім цього, усі особові справи працівників оформлені з порушенням Правил роботи архівних підрозділів органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій, затверджених наказом Міністерства юстиції України, а саме відсутні: нумерування аркушів справи, внутрішні описи документів справ, підшивання або оправлення справ, оформлення обкладинки.

Згідно пункту 5.1 Положення про відділ кадрів, затвердженого генеральним директором ДП «Укршахтгідрозахист» від 4 грудня 2013 року, працівники відділу кадрів несуть відповідальність за неналежне виконання чи невиконання задач і функцій, передбачених цим Положенням в межах, визначених чинним законодавством.

Відповідно до пунктів 2.22, 2.27 вказаного Положення на працівників відділу кадрів покладено обов'язок по оформленню та зберіганню трудових книжок працівників підприємства, здійснення своєчасного і правильного їх оформлення, здійснення обробки персональних даних працівників підприємства в частині особових справ працівників, особових карток працівників, наказів про прийняття на роботу, переведення та звільнення.

Колегія суддів погоджується з висновками судів, що відповідно до Положення про відділ кадрів ДП «Укршахтгідрозахист» обов'язок щодо ведення трудових книжок покладався на позивача, а тому притягнення її до дисциплінарної відповідальності за вказані порушення є правомірним.

У статті 148 КЗпП передбачено, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення.

Оскільки факт виявлення порушень щодо ведення трудових книжок та особових справ працівників ДП «Укршахтгідрозахист» встановлено актом від 24 грудня 2015 року № 5, а відповідний наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності винесено відповідачем 22 січня 2016 року, тобто оскаржений наказ було прийнято у межах місячного строку, передбаченого статтею 148 КЗпП.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновками судів що, ОСОБА_4 у порушення статті 60 ЦПК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) не надала суду належних та допустимих доказів про те, що ДП «Укршахтгідрозахист» вчиняло стосовно неї дії, які мають ознаки прямої дискримінації чи утиску. Оскільки вимоги щодо належного виконання своїх обов'язків, передбачених трудовим договором , не є проявами дискримінації .

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржені рішення ухвалено без додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв'язку з наведеним касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржені рішення без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 10 серпня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

Н.О. Антоненко

В.І. Журавель