Номер провадження: 22-ц/785/2314/18
Номер справи місцевого суду: 05042018
Головуючий у першій інстанції Трушина О. І.
Доповідач Ващенко Л. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.04.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого - Ващенко Л.Г.

суддів - Колеснікова Г.Я. , Сєвєрової Є.С.

за участі секретаря - Сідлецької Ю.С.

з участю: представника позивачки ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 19 травня 2017 року (суддя Трушина О.І.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області про усунення перешкод у користуванні власністю,

ІІ. ОПИСОВА ЧАСТИНА

(короткий зміст позовних вимог і судове рішення першої інстанції)

10.01.2017 року ОСОБА_2 звернулась із позовом до Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області (далі-Сільрада) про усунення перешкод у користуванні власністю, а саме: про зобов'язання Сільраду за власний рахунок демонтувати огорожу та звільнити провулок уздовж земельної ділянки (від літери «А» до літери «Г») площею 0,0075 га по АДРЕСА_1 яка належить позивачці на праві власності на підставі державного акту на право приватної власності на землю від 29.09.2000 року серія НОМЕР_1.

Позов обґрунтовано тим, що позивачка, на підставі державного акту на право приватної власності на землю від 29.09.2000 року серія НОМЕР_1, є власником земельної ділянки (від літери «А» до літери «Г») площею 0,0075 га по АДРЕСА_1. Земельна ділянка межує з провулком, прохід та заїзд на земельну ділянку здійснюється з боку провулку.

У листопаді 2016 року невідомі особи за дорученням Сільради у провулку, уздовж межі належних позивачці земельних ділянок, почали встановлювати паркан (огорожу) та виконувати будівельні роботи з будівництва дитячого майданчика.

Посилаючись на те, що через встановлення паркану і проведення будівельних робіт перекрито доступ до земельної ділянки, що порушує її право власності вільно користуватись належним майном, позивачка просила позов задовольнити.

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 19.05.2017 року у позові відмовлено.

(короткий зміст вимог апеляційної скарги)

В апеляційній скарзі позивачка просить рішення суду від 19.05.2017 року скасувати і ухвалити нове рішення про усунення перешкод у повному обсязі, посилаючись на неповне з'ясування обставин справи.

(узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу)

Апеляційна скарга позивачки зазначає про наступне: порушене право підлягає захисту відповідно до ст. ст. 391,396 ЦК України і ст. 152 ЗК України; право власності на земельні ділянки підтверджено належними доказами; суд належним чином не дослідив, що діями відповідача зі встановлення паркану й виконання будівельних робіт з будівництва дитячого майданчика чиняться перешкоди у користуванні належним позивачці майном, що підтверджується фотографіями, які суд належним чином не дослідив.

(узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи)

В запереченнях на позовну заяву представник Сільради зазначив: рішеннями Сільради №107 від 12.07.2016 року і № 134 від 08.09.2016 року передбачені кошти на проведення робіт з будівництва дитячого майданчика в с. Черевичне, а також визначено місце розташування дитячого майданчика на земельній ділянці по АДРЕСА_2, яка належить територіальній громаді; позивачка є власником 2-х земельних ділянок площею 0,075 га і 0,250 га які межують з вулицями АДРЕСА_1, останні відносяться до земель загального користування; позивачка має безперешкодний прохід та проїзд до своїх земельних ділянок як з одної, так і на іншу вулиці (з АДРЕСА_1).

В запереченнях на апеляційну скаргу представник Сільради просить залишити без змін рішення суду від 19.05.2017 року і посилається на ті ж самі доводи, які приведені у запереченнях на позовну заяву.

ІІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

(встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставин, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини)

Судом першої інстанції встановлені і не оспорені сторонами такі обставини.

Позивачка, на підставі державного акту на право приватної власності на землю від 29.09.2000 року серія НОМЕР_1, є власником земельної ділянки (від літери «А» до літери «Г») площею 0,0075 га по АДРЕСА_1. Крім того, позивачка є власником земельної ділянки площею 0,250 га по АДРЕСА_1 (а.с.1-22).

Рішеннями Сільради №107 від 12.07.2016 року і № 134 від 08.09.2016 року передбачені кошти на проведення робіт з будівництва дитячого майданчика в с. Черевичне, а також визначено місце розташування дитячого майданчика на земельній ділянці по АДРЕСА_2, яка належить територіальній громаді в особі Сільради (а.с.38-43).

На підтвердження того, що відповідач порушив право користування земельною ділянкою площею 0,075 га позивачка надала суду першої інстанції лише фото (а.с.6).

В суді апеляційної інстанції сторони не приводили нових обставин й не надавали нових доказів.

Між сторонами виникли правовідносини із захисту права власності на земельну ділянку, які регулюються нормами ЦК України і ЗК України.

(доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції)

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ч.1 ЦК України).

Власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом: відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; застосування інших, передбачених законом, способів (ст. 152 ч.ч.2,3 ЗК України).

Суд першої інстанції, відмовляючи у позові виходив з того, що позивачка не довела своїх вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з таких підстав.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших

обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи (ст. ст. 76 ч.ч.1,2, 77 ч.ч.1,21, 78 ч.2, 79 ч.1, 80 ч.ч.1,2, 81 ч.ч.1,6,7 ЦК України).

Позивачка не надала ні суду першої, ні суду апеляційної інстанції належних доказів на підтвердження позовних вимог.

(мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу)

Доводи позивачки у скарзі про те, що суд першої інстанції належним чином не дослідив того, що діями відповідача зі встановлення паркану й виконання будівельних робіт із будівництва дитячого майданчика чиняться перешкоди в користуванні належним позивачці майном, що підтверджується фотографіями, які суд належним чином не дослідив, - не заслуговують на увагу.

Рішення суду першої інстанції містить обґрунтування недоведеності вимог, у тому числі і з посиланням на фото, які надала позивачка (а.с.57).

Надані позивачкою фото не містять достатньої інформації щодо предмета доказування, а саме: здійснення відповідачем перешкод у користуванні земельною ділянкою (від літери «А» до літери «Г») площею 0,0075 га по АДРЕСА_1 шляхом зведення паркану.

Надані позивачкою докази - лише фото (а.с.6), у даному випадку, у розумінні ст. 80 ЦПК України, не є тими достатніми доказами, які у своїй сукупності дають змогу суду дійти висновку про наявність обставин справи, які входять до предмета доказування.

При цьому, колегія суду виходить з того, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки позивачка достатньо не надала належних та допустимих доказів, які у своїй сукупності дали б змогу суду дійти висновку про наявність обставин справи, які входять до предмета доказування, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про від мову у позові за недоведеністю вимог.

(чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду)

Не доведено, що відповідач порушив право позивачки на користування земельною ділянкою, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

(висновку суду апеляційної інстанції по суті вимог апеляційної скарги)

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 375 ч.1 ЦПК України).

Приймаючи до уваги, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у позові за недоведеністю вимог, колегія суддів відхиляє апеляційну скаргу, а рішення суду залишає без змін з підстав, викладених у мотивувальній частині постанови.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ст. ст. 133 ч.1, 141 ч.1 ЦПК України).

Зважаючи на те, що позивачці відмовлено у позові і апеляційна скарга позивачки підлягає відхиленню, позивачка не має права на відшкодування судових витрат, які вона понесла у суді першої та у суді апеляційної інстанцій.

ІV. РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 19 травня 2017 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду апеляційної інстанції може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови суду апеляційної інстанції складено 16.04.2018 року.

Судді апеляційного суду Одеської області Л.Г. Ващенко

Г.Я. Колесніков

Є.С. Сєвєрова