№ 207/3553/17
№ 2/207/404/18
07 березня 2018 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі
головуючого судді Юрченко І.М.
при секретарі Сівачук А.А.
за участю позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні заочно справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації,
Звертаючись до суду, позивачі в обґрунтування заявлених позовних вимог зазначили, що в 1986 році їхній сім'ї була надана житлова площа для проживання - квартира АДРЕСА_1. Квартира не приватизована. В квартирі зареєстровані: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1; ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 - її донька; ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 - син ОСОБА_1; ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 - донька ОСОБА_2
В серпні 2007 року ОСОБА_5 уклав шлюб.
Після укладення шлюбу ОСОБА_5 з даної квартири вибув та став проживати за іншими адресами. Його речі в квартирі відсутні. Перешкод в користуванні квартирою йому ніхто не чинить. Причина його відсутності пов'язана з його особистим життям.
Факт не проживання в квартирі підтверджується актом КП КМР «УКОЖФ» №1932 від 08.12.2017 року
Відповідач послуг за користування квартирою не сплачує. Всі оплати здійснюються за їхній рахунок, в тому числі і за відповідача.
Відповідач не мешкає за вказаною адресою більше 10 років, претензій на житло не заявляє та квартирою не цікавиться, поштової кореспонденції за місцем реєстрації не отримує, тобто ніяким чином не намагається використати своє право на житло.
Вважають, що в зв'язку з відсутністю без поважних причин в спірній квартирі, ОСОБА_5 втратив право користування нею.
На підставі зазначеного позивачі просили: визнати ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1; усунути перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_1, шляхом зняття з реєстрації ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 в квартирі АДРЕСА_1.
Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, пояснила, що її син ОСОБА_3 не проживає в квартирі більше 10 років, з тих пір, як одружився, його особистих речей в квартирі взагалі немає, перешкод у користуванні квартири вона йому ніколи не чинила. Позовні просила задовольнити.
Свідок ОСОБА_6, в судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою позивача ОСОБА_1 та проживає в квартирі АДРЕСА_2. Вона добре знає позивачку ОСОБА_1 та її дітей, син позивачки ОСОБА_3 з матір'ю не проживає, вона не бачила його вже багато років, його речей в квартирі позивачів вона також не бачила, їй відомо, що ОСОБА_3 одружився і почав проживати разом з дружиною. Підтверджує той факт, що в квартирі АДРЕСА_1 відповідач ОСОБА_3 не проживає більше 10 років.
У судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що він отримав квартиру АДРЕСА_4 у 1979 році, приблизно у 1990 роках ОСОБА_1 отримала квартиру, в якій зараз вона і мешкає. Син позивачки ОСОБА_3 не проживає в квартирі АДРЕСА_1 більше 10 років, його особистих речей в квартирі позивачки немає, він навіть не приходить у гості до матері, пішов з квартири коли одружився і більше не повертався.
В судове засідання позивачка ОСОБА_2 не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку та винесення заочного рішення по справі.
Відповідач в судове засідання не з'явився. Заяву про слухання справи за його відсутністю не надав. Про причини неявки суд не повідомив. Про час і місце слухання справи повідомлений належним чином - у відповідності до вимог ч. 6, п. 2 ч. 7, ч. 11 ст. 128, ч. 9, 10 ст. 130 ЦПК України, судовими повістками про виклик та через оголошення на сайті.
Відповідно до ст.280 ЦПК судом прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Позивачі проти заочного розгляду справи не заперечували.
Враховуючи вищенаведене і прийняття судом ухвали про заочний розгляд справи, справа підлягає розгляду в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи. В судовому засіданні досліджені всі докази, подані учасниками справи. Клопотання про витребування і дослідження інших доказів до суду не надходило. Суд постановляє рішення на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач не надав ні відзиву, ні заперечень за позовом, тому обставини, на які посилається позивач за текстом позовної заяви суд вважає доведеними.
Дослідивши наявні у справі письмові докази та оцінивши їх в сукупності суд приходить до наступних висновків.
У судовому засіданні встановлено, що в 1986 році родині позивачів була надана житлова площа для проживання - квартира АДРЕСА_1. Квартира не приватизована. (ар.с.12).
Факт реєстрації відповідача в квартирі АДРЕСА_1 підтверджено довідкою з адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС Дніпропетровської області від 28.12.2017 року (ар.с.16).
Відповідно до акту про непроживання № 1932 від 08.12.2017 р., виданого КП КМР «УКОЖФ» відповідач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 в квартирі АДРЕСА_1 фактично не проживає з 2007 року (ар.с.11).
Відповідно до статті 163 Житлового кодексу України, у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу.
Тимчасова відсутність наймача та членів його сім'ї не звільняє їх від виконання обов'язків за договором найму жилого приміщення.
Згідно з ст. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігаються жиле приміщення протягом шести місяців.
Згідно з ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
За таких обставин, слід вважати доведеними факти, на які посилаються позивачі, як на підставу своїх вимог, у тому числі факт не проживання відповідача у вказаній житловій площі понад шести місяців при відсутності поважної причини.
Тому, в частині визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом позов підлягає задоволенню.
Однак вимоги позивача щодо зняття відповідача з реєстраційного обліку не підлягають задоволенню, так як вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням згідно з нормами житлового і цивільного законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК України; стаття 405 ЦК України).
Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» зняття особи з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Враховуючи викладене, за наявності рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням окремого рішення суду щодо зняття особи з реєстрації місця проживання не потребується.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 128, 258, 259, 263-265, 280-284, 352, 354 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_3, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 до ОСОБА_3, РНОКПП НОМЕР_2, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації, задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.
В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2 відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у сумі 640,00 грн.
Заочне рішення може бути переглянуто Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області у тридцятиденний строк з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя І.М. Юрченко