"29" березня 2018 р. Справа № 363/778/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2018 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого-судді: Чіркова Г.Є.,

при секретарі: Гавриленко Ю.С.,

за участю представника скаржника : ОСОБА_1,

скаржника (боржника) ОСОБА_2,

стягувача ОСОБА_3,

державного виконавця Картошкіної М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді скаргу ОСОБА_2 на рішення державного виконавця Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 19.02.2018 року, стягувач ОСОБА_3,

встановив:

ОСОБА_2 звернувся до суду з даною скаргою, в якій порушує питання про визнання рішення державного виконавця Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 19.02.2018 року у виконавчому провадженні № 19102368 неправомірним та просить його скасувати.

Свої вимоги мотивував тим, що згідно рішення цього ж суду від 13.04.2005 року він сплачував аліменти на дитину, однак 06.08.2010 року його позбавлено батьківських прав. З того часу вважав, що не повинен сплачувати аліменти, оскільки у них з ОСОБА_3 про це була домовленість. Вважав, що на підставі вказаного рішення він звільняться від сплати аліментів. 22.11.2017 року отримав виклик державного виконавця та дізнався, що виконавче провадження не завершене, документи на підтвердження сплати аліментів до 06.08.2010 року втрачено та в нього існує заборгованість. Крім того, 19.02.2018 року державним виконавцем винесено постанови про ряд обмежень, однією з яких є встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами. Зазначив, що утворена заборгованість протягом 2010-2017 років допущена внаслідок бездіяльності державного виконавця. Зауважив, що на його утриманні знаходиться двоє неповнолітніх дітей, яких він відвозить до школи, до того ж право керування транспортними засобами йому необхідне для роботи.

Скаржник в суді скаргу підтримав з викладених у ній обставин та просив про її задоволення.

Представник скаржника в суді скаргу підтримав з викладених у ній підстав та просив про її задоволення, зазначив, що скаржник влаштувався на роботу, яка повязана з керуванням транспортними засобами, а тому оскаржувана постанова порушує його права.

Державний виконавець Вишгородського районного відділу ДВС ОСОБА_4 зазначила, що оскаржувана постанова винесена відповідно до вимог чинного законодавства, а тому просила відмовити в задоволенні скарги.

Сятягувач зазначила, що жодної домовленості з ОСОБА_2 про те, що при позбавленні батьківських прав скаржника буде звільнено від сплати аліментів, між ними не було. Боржник тривалий час не сплачував аліменти, внаслідок чого утворилась заборгованість більше 100 000 грн. Важала, що скарга є безпідставною та просить відмовити в її задоволенні.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали скарги та матеріали виконавчого провадження, суд дійшов наступного.

Встановлено, що на виконанні у Відділі державної виконавчої служби Вишгородського районного управління юстиції Київської області знаходиться виконавчий лист №8/2-904/2005 виданий на підставі рішення Вишгородського районного суду Київської області від 13 квітня 2005 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ? частини з усіх видів заробітку, але не менше неоподаткованого мінімуму доходів громадян, починаючи з 02.03.2005 року і до повноліття дитини, тобто до 03.09.2021 року.

Постановою відділу ДВС Вишгородського РУЮ від 06.05.2010 року відкрито виконавче провадження на підставі зазначеного виконавчого листа.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 06.08.2010 року ОСОБА_2 позбавлено батьківських прав щодо його сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, яким встановлено, що ОСОБА_2 матеріальної допомоги на утримання сина не надає, від сплати аліментів ухиляється, ніде не працює.

Згідно довідки-розрахунку № 507 від 11.01.2017 року заборгованість відповідача по сплаті аліментів за період з 15.04.2005 року по 15.12.2017 року становить 107 324 грн.

Згідно постанови відділу ДВС Вишгородського РУЮ від 19.02.2018 року встановлено тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2, у праві керування транспортними засобами, до сплати аліментів в повному обсязі.

Відповідно до трудового договору від 01.03.2018 року укладеного між ФОП ОСОБА_8 та ОСОБА_2 останнього прийнято на роботу на посаду лісоруба.

Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобовязаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до змісту ст. 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, тощо.

Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно до п.п 1,2,3,4 п. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець виносить вмотивовані постанови:

про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Згідно п.п 1,2,3,4 п. 10 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами не може бути застосовано в разі:

якщо встановлення такого обмеження позбавляє боржника основного законного джерела засобів для існування;

використання боржником транспортного засобу у звязку з інвалідністю чи перебуванням на утриманні боржника особи з інвалідністю I, II групи, визнаної в установленому порядку, або дитини з інвалідністю;

проходження боржником строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції;

розстрочення або відстрочення сплати заборгованості за аліментами у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 155 СК України відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства.

Згідно ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обовязку щодо утримання дитини.

Згідно вимог ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до вимог ст. 13 Закону України „Про судоустрій і статус суддів та ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили є обовязковими до виконання усіма органами державної влади та громадянами і підлягають виконанню на всій території України.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Обовязковість рішень суду гарантується Конституцією і законами України, та є однією з головних засад судочинства, визначених положеннями ст. 129 Конституції України.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 13.04.2005 року скаржника зобовязано сплачувати аліменти на дитину. Рішення набрало законної сили 16.05.2005 року.

Встановлено, що боржник присуджені аліменти тривалий час не виплачував, наслідок чого утворилась заборгованість, сукупний розмір якої значно перевищує суму відповідних платежів за шість місяців.

Разом з тим, стягнення коштів (аліментів) з боржника не припинилося, виконавче провадження не завершено, яке повинно здійснюватися до повноліття дитини, тобто до 23 вересня 2021 року.

Доводи скаржника на вимогах Закону не ґрунтуються, фактичним обставинам справи не відповідають, оскільки останній від сплати аліментів та обовязку виконувати рішення суду не звільняється. Посилання на нездійснення примусового виконання рішення суду державним виконавцем про відсутність заборгованості свідчити не може.

Також суд зазначає, що з досліджених в суді матеріалів справи й пояснень сторін неможна дійти висновку, що тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортним засобом позбавило його основного законного джерела засобів для існування, оскільки згідно трудової книжки останній з 2009 року ніде не працює. Влаштувався на роботу «лісорубом-водієм» згідно трудового договору 01.03.2018 року після прийняття оскаржуваної постанови.

З трудового договору від 01 березня 2018 року вбачається, що основна посада ОСОБА_2 є лісоруб, в обовязки якого насамперед (визначальним чином) входить оброблення деревини, а не керування транспортними засобами.

З викладеного судом не встановлено, що керування транспортними засобами для боржника є основним законним джерелом засобів для існування.

Таким чином, державний виконавець діяв згідно вимог Закону та в межах своїх повноважень.

Відтак суд вважає, що тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві керування транспортними засобамм встановлено згідно Закону, переслідує законну (легітимну) мету та не призводить до невиправданого втручання в права і свободи боржника.

З цих підстав, мотиви скарги не можна визнати обґрунтованими і законними, а тому вона задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного і керуючись статтями 259, 260, 268, 451ЦПК України,

ухвалив:

в задоволенні скарги відмовити.

Повний текст ухвали складено 3 квітня 2018 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області протягом 15 днів з дня складання її повного тексту шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги через Вишгородський районний суд Київської області.

Суддя