Постанова

Іменем України

18 квітня 2018 року

м. Київ

справа № 336/790/16-ц

провадження № 61-4126св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь 0. В., Синельникова Є. В., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - кредитна спілка «Юкон»,

відповідачі - ОСОБА_4,

представник відповідача - ОСОБА_5,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Шевченківського районного суду

м. Запоріжжя від 13 червня 2016 року у складі судді Галущенко Ю. А. та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 18 серпня 2016 року у складі колегії суддів: Бєлки В. Ю., Кочеткової І. В., Краснокутської О. М.,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2016 року кредитна спілка «Юкон» (далі - КС «Юкон») звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 13 лютого 2012 року між КС «Юкон» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір, за умовами якого спілка надала відповідачу кредит у розмірі 145 тис. грн, з відсотковою ставкою за користування кредитом у розмірі 48% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, строком до 13 лютого 2013 року. 14 лютого 2012 року між

КС «Юкон» та відповідачем укладено кредитний договір, за умовами відповідач отримала кредит у розмірі 55 тис. грн, з відсотковою ставкою за користування кредитом у розмірі 48% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, строком до 14 лютого 2013 року. Відповідач свої зобов'язання за кредитними договорами своєчасно та належним чином не виконує, в результаті чого, станом на 01 лютого 2016 року утворилась заборгованість за кредитним договором від 13 лютого 2012 року у розмірі 296 131,75 грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 145 тис. грн, заборгованості по відсоткам - 147 200,95 грн, індекс інфляції - 3 930,80 грн, а також заборгованість за кредитним договором від 14 лютого 2012 року у розмірі 113 819,72 грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 55 тис. грн, заборгованості по відсоткам - 57 308,90 грн, індекс інфляції - 1 510,82 грн.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитними договорами в загальному розмірі 409 951,47 грн та судові витрати.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 червня

2016 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь

КС «Юкон» заборгованість за кредитним договором від 13 лютого 2012 року у розмірі 296 131,75 грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 145 тис. грн, заборгованості по відсоткам - 147 200,95 грн, індекс інфляції - 3 930,80 грн. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь КС «Юкон» заборгованість за кредитним договором від 14 лютого 2012 року у розмірі 113 819,72 грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 55 тис. грн, заборгованості по відсоткам - 57 308, 90 грн, індекс інфляції -

1 510,82 грн. Вирішено питання про стягнення судових витрат.

Задовольняючи позовні вимоги КС «Юкон», суд першої інстанції виходив із того, що згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, оскільки ОСОБА_4 свої зобов'язання за кредитним договором не виконала, це є підставою для стягнення з неї заборгованості за цим договором.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 18 серпня

2016 року рішення районного суду залишено без змін.

Апеляційний суд, залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, виходив із того, що умови кредитного договору ОСОБА_4 не виконала, доказів про повернення боргу не надала, тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

У жовтні 2016 року ОСОБА_4 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржувані судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди у порушення вимог статті

212 ЦПК України 2004 року не надали належної оцінки наданим у справі доказам та доводам відповідача про те, що КС «Юкон» на час укладення кредитних договорів не мала ліцензії на здійснення діяльності з надання фінансових послуг, а також з 20 листопада 2013 року КС «Юкон» виключена з державного реєстру фінансових установ, а тому з цього періоду не є фінансовою установою. Крім того, ОСОБА_4 зазначає, що у порушення вимог статті 305 ЦПК України апеляційний суд розглянув справу без відповідного виклику та за її відсутності.

Відзив на касаційну скаргу учасники справи до суду не подали.

Відповідно до пункту 4 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VІІІ від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

23 січня 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судом установлено, що 13 лютого 2012 року між КС «Юкон» та

ОСОБА_4 укладено кредитний договір, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 145 тис. грн, з відсотковою ставкою за користування кредитом у розмірі 48% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, строком до 13 лютого 2013 року.

Відповідно до видаткового касового ордеру, підписаного ОСОБА_4, остання отримала 13 лютого 2012 року кредитні кошти за договором

від 13 лютого 2012 року у розмірі 145 тис. грн.

14 лютого 2012 року між КС «Юкон» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі

55 тис. грн, з відсотковою ставкою за користування кредитом у розмірі 48% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, строком до 14 лютого 2013 року.

Видатковим касовим ордером від 14 лютого 2012 року, підписаним ОСОБА_4, підтверджено отримання нею коштів у розмірі 55 тис. грн за кредитним договором від 14 лютого 2016 року.

Відповідач в період дії договорів від 13 лютого 2012 року та від 14 лютого 2012 року свої зобов'язання за договорами виконував невчасно та не в повному обсязі, у зв'язку з чим станом на 01 лютого 2016 року утворилась заборгованість відповідача за кредитним договором від 13 лютого

2012 року у розмірі 296 131,75 грн, яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 145 тис. грн, заборгованості по відсоткам -

147 200,95 грн, індекс інфляції - 3 930,80 грн, а також за кредитним договором від 14 лютого 2012 року заборгованість відповідача складає 113 819, 72 грн, яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі

55 тис. грн, заборгованості по відсоткам - 57 308, 90 грн, індекс інфляції - 1 510,82 грн.

За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Згідно із статтею 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У статті 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно із частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Задовольняючи позовні вимоги СК «Юкон», на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, вірно застосувавши положення статей 516, 517, 526, 1054 ЦК України, суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що позичальник не сплачував кошти за кредитним договором, унаслідок чого утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню на користь СК «Юкон».

При цьому суди вірно зазначили про те, що ОСОБА_4 не надано доказів на обґрунтування своїх доводів та заперечень щодо відсутності ліцензії у позивача на здійснення фінансових послуг та не спростувала факт отримання коштів за вказаними кредитами. Судами ці доводи перевірені й визнані безпідставними, а суд касаційної інстанції не переоцінює докази.

Доводи касаційної скарги про те, що апеляційний суд розглянув справу без відповідного виклику ОСОБА_4 у судове засідання, не заслуговують на увагу, оскільки повідомленням про вручення поштового відправлення підтверджено, що представник позивача - ОСОБА_5 26 липня

2016 року отримала повістку про виклик у судове засідання, тому згідно частини п'ятої статті 76 ЦПК України 2004 року ОСОБА_4 вважається такою, що повідомлена.

Інші доводи касаційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів, на законність судового рішення не впливають.

Враховуючи те, що висновки судів відповідають встановленим у справі обставинам, рішення судів ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а судові рішення без змін, відповідно до положень статті 410 ЦПК України.

Керуючись статтями 402, 409, 410, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 червня

2016 року таухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 18 серпня

2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

Ю. В. Черняк