Номер провадження: 22-ц/785/2903/18
Номер справи місцевого суду: 501/1854/17
Головуючий у першій інстанції Ледньова Т. В.
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.04.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Кононенко Н.А.,

Цюри Т.В.,

за участю секретаря: Цихиселі Л.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 13 жовтня 2017 року про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_6 про визнання недійсним договору купівлі-продажу,

встановила:

07.09.2017 року позивач ОСОБА_5 звернувся до суду із зазначеною позовною заявою, в якій просив суд визнати недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_6, посвідчений 25.03.2016 року приватним нотаріусом Чорноморського міського нотаріального округу - Прутяновою Л.В., зареєстрований в реєстрі за №581.

Крім того, в той же день, позивач ОСОБА_5 звернувся з заявою про вжиття заходів забезпечення позову

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 13 жовтня 2017 року вищевказану задоволено та накладено арешт на:

- житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 25.03.2016 року приватним нотаріусом Чорноморського міського нотаріального округу Прутяновою Л.В., зареєстрованого в реєстрі за №581;

- заборонено ОСОБА_6 та будь-яким залученим ним особам здійснювати будь-які будівельно-ремонтні роботи в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 25.03.2016 року приватним нотаріусом Чорноморського міського нотаріального округу Прутяновою Л.В., зареєстрованого в реєстрі за №581.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 ставить питання про скасування зазначеної ухвали та постановлення нової ухвали, якою відмовити у задоволенні заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Однак до суду апеляційної інстанції в зазначений день і час: 10.04.2018 року, на 14.00 год. учасники справи не з'явились, будучи належним чином повідомленими про час і місце судового засідання.

Також учасники справи не з'явились у судове засідання, призначене на 27.02.2018 року, на 17.00 год., про причини неявки суд не повідомили.

У зв'язку з чим та на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

При цьому, колегія суддів зазначає, що відповідно до ст.ст. 268, 382 ЦПК України, в редакції, яка набрала чинності 15.12.2017 року, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення.

У зв'язку з цим, датою складення цього судового рішення є 19.04.2018 року.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 151 ЦПК України, в редакції, яка була чинною на час постановлення оскаржуваної ухвали, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено:

причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов;

вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.152 ЦПК України в тій же редакції, позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Таким чином, підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи унеможливить подальше виконання рішення суду. А одним із видів забезпечення позову може бути накладення арешту на майно, яке належить лише відповідачеві.

Аналогічні по своїй суті вимоги щодо підстав і видів забезпечення позову містяться в ст.ст. 149, 150 ЦПК України, який набрав чинності 15.12.2017 року.

У відповідності до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору є договір купівлі-продажу житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, укладений між відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_6, посвідчений 25.03.2016 року приватним нотаріусом Чорноморського міського нотаріального округу - Прутяновою Л.В., зареєстрований в реєстрі за №581, про визнання недійсним якого ставить питання в позовній заяві позивач.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у разі невжиття заходів забезпечення позову, шляхом накладення арешту на спірний житловий будинок, виконання судового рішення в майбутньому може бути неможливим або утрудненим.

З огляду на викладене, у суду першої інстанції були всі правові підстави для накладення арешту на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1, до розгляду справи по суті позовних вимог.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатніх, належних і допустимих докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваної ухвали суду та доводів апеляційної скарги.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала суду в повній мірі відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги її не спростовують, оскільки ухвалу постановлено у повній відповідності до вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381 - 384, 390 ЦПК України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 13 жовтня 2017 року про забезпечення позову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено: 19.04.2018 р.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

Н.А. Кононенко

Т.В. Цюра