У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.05.2018 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Бедьо В.І., вивчивши матеріали заяви ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.05.2017 року по справі за позовом Публічного Акціонерного Товариства КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

До Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області 24 квітня 2018 року звернулася ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 із заявою про перегляд заочного рішення, ухваленого 03.05.2017 року по справі за позовом Публічного Акціонерного Товариства КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

У заяві про перегляд заочного рішення ОСОБА_1 посилається на те, що у звязку зі своєю юридичною неграмотністю ОСОБА_2 не подав своєчасно заяву про перегляд даного судового рішення і тому вважає, що строк на перегляд заочного рішення може бути поновлено.

У відповідності до вимог статті 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Як вбачається з матеріалів даної цивільної справи, зокрема з рекомендованого повідомлення працівника пошти, ОСОБА_2 отримав заочне рішення суду 12.05.2017 року, тобто маже рік тому.

Як наслідок, вказане рішення суду набуло законної сили, на його виконання було видано виконавчий лист від 27.06.2017 року.

Із заявою про перегляд заявник звернувся тільки 24.04.2018 року, тобто з пропуском процесуального строку, визначеного законом для подання заяви про перегляд заочного рішення.

Пропуск вказаного строку заявник аргументує юридичною неграмотністю та просить суд поновити строк на оскарження.

Положеннями ч. 1 ст. 127 ЦПК України визначено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

П.п. 6, 7 вказаної вище норми закону регламентовано, що про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу; про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася з відповідною заявою.

Вивчивши аргументацію заявника щодо причин пропуску процесуальних строків, суд приходить до наступного.

ОСОБА_3 не дає визначення терміну «поважні причини». Між тим в Рішенні Верховного суду України від 13.09.2006 року по справі № 6-26370кс04 (№ в ЄДРСРУ 135558) вказане наступне: «Поважними причинами пропуску строку позовної давності вважаються такі обставини, за яких своєчасне пред'явлення позову стає неможливим або утрудненим».

В свою чергу необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу «Res judicata» (юридичної визначеності), про що вказує як судова практика Верховного суду України (наприклад, Постанова ВСУ від 13.07.2016 року по справі № 3-774гс16 (№ в ЄДРСРУ 58986625) так і судова практика Європейського суду з прав людини.

Поняття «законні очікування» (legitimate expectations) слід розглядати як елементи верховенства права та «юридичної визначеності» (legal certainty). Практика Суду ЄС і ЄСПЛ розглядає законні очікування як елемент правової визначеності в умовах відсутності єдиної теорії легітимних (законних) очікувань, придатних для всіх національних правопорядків.

Якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності.

Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою.

Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (див. рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року) (п. 47 рішення).

Зі змісту пункту 52 рішення «Устименко проти України» випливає, що якщо національний суд просто обмежився вказівкою на наявність у відповідача «поважних причин» для поновлення пропущеного строку оскарження, то, відтак, він (суд) не вказав чітких причин такого рішення.

За цих підстав Високий Суд одноголосно постановив, що було порушення пункту 1 статті 6 Конвенції та дійшов висновку, що національні суди, вирішивши поновити пропущений строк оскарження остаточної постанови у справі заявника без наведення відповідних причин та скасувавши в подальшому постанову суду, порушили принцип правової визначеності та право заявника на справедливий судовий розгляд за пунктом 1 статті 6 Конвенції (п. 53 рішення).

Узагальнюючи зазначене вище, суд приходить до висновку, що вказана заявником причина пропуску строків, передбачених для подання заяви про перегляд заочного рішення суду, не може вважатися поважною, що відповідно є підставою для відмови в поновленні пропущеного ним процесуального строку.

Враховуючи те, що Главою 11 ЦПК України не врегульовано наслідки, які настають в результаті пропуску процесуального строку, встановленого для подання заяви про перегляд заочного рішення, слід керуватись положеннями частини 2 статті 126 ЦПК України, яка визначає, що документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи те, що заява відповідача ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення подана після закінчення процесуального строку, визначеного у ст.284 ЦПК України, така заява підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись ст.126, 284 ЦПК України, суддя,-

У Х В А Л И В:

Відмовити в поновленні строку на подання заяви про прегляд заочного судового рішення Ужгородського міськрайонного суду від 03.05.2017 року по справі № 308/11241/16-ц.

Заяву ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.05.2017 року по справі за позовом Публічного Акціонерного Товариства КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - залишити без розгляду заяву.

Копію ухвали направити заявнику для відому.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання її суддею та може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом пятнадцяти днів з дня її складання.

Суддя Ужгородсього

міськрайонного сду В.І Бедьо