Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/1437/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.04.2018 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого - судді Левка Т.Ю., секретар судового засідання - Роман К.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Виноградів цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору орган опіки та піклування Виноградівської районної державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини, стягнення аліментів на утримання дитини, про надання дозволу на виготовлення проїзних документів та на тимчасовий виїзд дитини за кордон та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа Виноградівський орган опіки та піклування, про визначення місця проживання дитини,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_3, звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору орган опіки та піклування Виноградівської районної державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини, стягнення аліментів на утримання дитини, про надання дозволу на виготовлення проїзних документів та на тимчасовий виїзд дитини за кордон.

Позовні вимоги мотивовано тим, що з 12 серпня 1995 року і до 22 червня 2011 року позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого у них народилось двоє дітей: син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Син вже повнолітній. Позивач з 2009 року постійно займався вихованням та утриманням дітей. Діти проживають з батьком. Він повністю їх матеріально забезпечує. Відповідач, мати дітей, зовсім ними не цікавиться, має іншу сім'ю, в другому шлюбі у неї народилось троє дітей. Допомогу на утримання дочки ОСОБА_6 відповідач не надає, офіційно ніде не працює, має мінливий дохід,

Крім цього позивач вказує, що він часто їздить на заробітки за кордон, на даний час працює в Ірландії, а дочка бажає тимчасово поїхати до нього, щоб спілкуватися на англійській мові, на практиці застосувати свої знання з англійської мови, поїхати на екскурсію, ознайомитись з цією державою. Дочка неодноразово зверталась до матері, щоб надала дозвіл на тимчасову поїздку за кордон в Ірландію. Спочатку відповідач погодилась дати дозвіл на виготовлення проїзних документів та підписати заяву у нотаріуса на тимчасову поїздку дочки за кордон, але згодом відмовилась. У зв'язку з цим, позивач звернувся до суду із позовними вимогами про визначення місця проживання дочки за місцем проживання батька, стягнення з відповідача аліментів на утримання дочки у твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, надання дозволу на виготовлення проїзних документів та на тимчасовий виїзд дитини за кордон, без згоди та супроводу матері, відповідача ОСОБА_2

18.04.2018 року представник позивача за первісним позовом ОСОБА_3 подала до суду письмову заяву про залишення позовної вимоги про стягнення аліментів з відповідача без розгляду.

Відповідачем ОСОБА_2 до суду подано зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1, третя особа Виноградівський орган опіки та піклування, про визначення місця проживання дитини, яка ухвалою суду від 17.10.2017 року об'єднана в одне провадження із первісним позовом.

Позивач за зустрічним позовом вказує, що з січня 2012 року після розірвання шлюбу відповідач не пускав її до будинку та заборонив дітям спілкуватися з нею. 20.09.2012 року позивач одружилася із гр-ном ОСОБА_7 та має від шлюбу трьох дітей. 15.02.2013 року відповідач вже звертався до Виноградівського районного суду із позовною заявою про стягнення аліментів. Цього ж року, а саме 18.02.2013 року вона, позивач, зверталась із заявою до служби опіки і піклування на предмет визначення місця проживання з дітьми, але під час судового засідання вони дійшли згоди в порядку виховання спільних дітей та подали до суду заяви про залишення позовних заяв без розгляду. Батько ОСОБА_1 вихованням доньки не займається, оскільки постійно перебуває за кордоном на заробітках, а переклав все на свою матір ОСОБА_8, де постійно наговорюють дитину проти матері, роблять всілякі перешкоди в їх зустрічах, психологічно виливають на дитину, розказуючи їй, що нібито її мати не хоче дати дозвіл на виїзд за кордон. У зв'язку з цим позивач за зустрічним позовом просить суд відмовити в позовних вимогах позивача ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини, стягнення аліментів на утримання дитини, про надання дозволу на виготовлення проїзних документів та на тимчасовий виїзд дитини за кордон та винести рішення, яким задовольнити її вимоги щодо визначення місця проживання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 з матір'ю, позивачем по справі, за адресою: 90352, АДРЕСА_3

18.04.2018 року позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 та представник позивача за зустрічним позовом ОСОБА_9 подали до суду письмову заяву про закриття провадження по цивільній справі щодо зустрічного позову в зв'язку з відмовою від зустрічного позову.

Сторони та їх представники будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явилися.

Представник позивача за первісним позовом ОСОБА_3 подала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, уточнені позовні вимоги в частині про визначення місця проживання дитини, про надання дозволу на виготовлення проїзних документів та на тимчасовий виїзд дитини за кордон підтримує та просить суд такі задоволити, вимогу про стягнення з відповідача аліментів просить залишити без розгляду, проти закриття провадження по справі в частині зустрічного позову про визначення місця проживання дитини не заперечує.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 та представник відповідача за первісним позовом ОСОБА_9 подали до суду письмову заяву про про розгляд справи у їх відсутність, визнання уточнених позовних вимог за первісним позовом та про закриття провадження по цивільній справі щодо зустрічного позову про визначення місця проживання дитини - в зв'язку з відмовою від зустрічного позову.

Представник третьої особи орган опіки та піклування Виноградівської районної державної адміністрації подав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність та підтримання позовних вимог за первісним позовом в частині визначення місця проживання дитини та надання дозволу на тимчасові поїздки за кордон без згоди матері.

Представник позивача за первісним позовом ОСОБА_8, будучи допитаною в судовому засіданні 08.11.2017 року в якості свідка суду пояснила, що вона є матір'ю позивача за первісним позовом ОСОБА_1 і коли він виїжджає на заробітки за кордон вона доглядає онуку ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступних висновків.

В судовому засіданні встановлено, що з 12 серпня 1995 року і до 22 червня 2011 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі.

Заочним рішенням Виноградівського районного суду від 22 червня 2011 року шлюб між сторонами розірвано.

Від шлюбу у сторін народилось двоє дітей: син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що стверджується свідоцтвами про народження НОМЕР_1 від 25 вересня 1996 року та НОМЕР_2 від 24 травня 2004 року.

Син сторін набув повноліття.

Сторони не досягли згоди щодо визначення місця проживання дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та у наданні дозволу на виготовлення проїзних документів та виїзд дитини за кордон без згоди матері.

Згдіно довідки виконкому Королівської селищної ради Виноградівського району від 17.02.2017 року № 644, дитина сторін ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає разом з батьком, позивачем за первісним позовом ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1.

20.09.2012 року мати дитини, відповідач по первісному позову ОСОБА_2, одружилася із гр-ном ОСОБА_7 У другому шлюбі у неї народилось троє дітей.

Згідно зі ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Відповідно до ч.3 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.

Ч.2 ст.160 СК України визначено, що місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Згідно ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Принципом 6 «Декларації прав дитини» від 20 листопада 1959 року визначено, що дитина для повного і гармонійного розвитку особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і під відповідальністю своїх батьків і в усякому разі в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості.

Судом встановлено, що позивач за первісним позовом ОСОБА_1 має постійне місце проживання, утримує дитину матеріально, спиртні напої не вживає, аморальний спосіб життя не веде.

Згідно висновку органу опіки та піклування Виноградівської РДА від 04.07.2017 року за № 03-19/1559, орган опіки та піклування, в інтересах дитини, вважає доцільним визначити місце проживання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, з батьком, позивачем за первісним позовом ОСОБА_1

Аналізуючи вищенаведені обставини та враховуючи вимоги норм сімейного законодавства, належні умови проживання за місцем проживання батька, що сприяють розвитку і належному вихованню дитини, згоду матері на проживання дочки з батьком, суд вважає доцільним визначити місце проживання дитини, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, з батьком ОСОБА_1, що повністю відповідає інтересам дитини.

Щодо позовних вимог про надання дозволу на виготовлення проїзних документів та на тимчасовий виїзд дитини за кордон, суд зазначає наступне.

Особисте немайнове право на свободу пересування фізичної особи закріпленест. 313 ЦК України. Згідно з ч. 3 даної статті фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Проте, відповідач за первісним позовом такого дозволу на тимчасовий виїзд доньки ОСОБА_5 у супроводі батька не надала, що є перешкодою для задоволення неповнолітньою своїх інтересів.

Згідно висновку органу опіки та піклування Виноградівської РДА від 04.07.2017 року за № 03-19/1559, ОСОБА_2 не заперечує щодо виготовлення проїзних документів, разом з тим, вона хоче бути впевнена у можливості батька ОСОБА_1, належним чином забезпечити перебування дитини за кордоном.

Заявою від 18.04.2018 року відповідач за первісним позовом визнала вимоги позивача за первісним позовом про надання дозволу на виготовлення проїзних документів та на тимчасовий виїзд дитини за кордон.

Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами).

Правила перетинання державного кордону громадянами України, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі предявлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Статтею 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.

Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється у разі пред'явлення оригіналів документів або їх нотаріально посвідчених копій, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

В силу положень вказаних нормативно-правових актів, судом здійснено висновок, що законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

Сімейне законодавство виходить із принципу повної рівноправності обох батьків батька і матері у всіх правах і обовязках відносно своїх дітей. Зокрема, стаття 155 СК України визначає, що здійснення батьками своїх прав по виконанню обовязків мають ґрунтуватися на повній повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Законодавством визначено права та обов'язки батьків щодо виховання дитини, при цьому пріоритетним та принциповим визначенням є інтереси дитини, що вони повинні бути непорушними в незалежності від стосунків батьків між собою.

Оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про надання дозволу на виготовлення проїзних документів та на тимчасовий виїзд дитини за кордон підлягають задоволенню, оскільки виїзд дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, за кордон відповідає інтересам дитини та за своєю метою має сприяти загальному розвитку дитини.

Вимоги про стягнення з відповідача за первісним позовом аліментів на утримання дитини, у відповідності до ст.257 ЦПК України слід залишити без розгляду.

Провадження у справі щодо зустрічного позову про визначення місця проживання дитини слід закрити на підставі п.4 ч.1 ст. 255 ЦПК України - у зв'язку з відмовою позивача за зустрічним позовом від позову.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

У відповідності до ст.141 ЦПК України, у зв'язку із задоволенням уточнених позовних вимог за первісним позовом, понесені позивачем за первісним позовом судові витрати у розмірі 1920 грн. судового збору підлягають стягненню з відповідача за первісним позовом.

У зв'язку з відмовою позивача за зустрічним позовом від позовних вимог, понесені нею судові витрати стягненню з відповідача за зустрічним позовом не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 18, 81, 141, 255, 257, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Уточнені позовні вимоги за первісним позовом ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати місце проживання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, за місцем проживання батька ОСОБА_1.

Дозволити ОСОБА_1, без згоди матері ОСОБА_2 (в другому шлюбі прізвище ОСОБА_2), мешканки АДРЕСА_3, виготовити та оформити проїзні документи для тимчасового виїзду неповнолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, до Ірландії та країн Шенгенської угоди строком на три роки з метою відпочинку та вивчення англійської мови.

Надати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, мешканцю АДРЕСА_2, смт. Королево, дозвіл на багаторазове тимчасове вивезення за кордон дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, без згоди та супроводу матері ОСОБА_2, строком на три роки.

Позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 - залишити без розгляду.

Провадження у цивільній справі за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа Виноградівський орган опіки та піклування, про визначення місця проживання дитини - закрити, у зв'язку з відмовою позивача за зустрічним позовом від зустрічного позову.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 року народження, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 1920 грн. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду Закарпатської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

ГоловуючийТ. Ю. Левко