Постанова

Іменем України

28 березня 2018 року

м. Київ

справа № 184/2576/15-ц

провадження № 61-2898 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Кузнєцова В. О., Олійник А. С., Ступак О. В., Усика Г. І. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Правекс-Банк»,

відповідачі: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Правекс-Банк» на рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетроської області

від 7 липня 2016 року у складі суді Коваля А. М. та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 5 липня 2017 року у складі суддів:

Барильської А. П., Бондар Я. М., Зубакової В. П.,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2015 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Правекс Банк» (далі - ПАТ КБ «Правекс-Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що 30 жовтня 2008 року між Акціонерним комерційним банком «Правекс-Банк» (далі - АКБ «Правекс-Банк»), правонаступником якого є ПАТ КБ «Правекс-Банк», та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 3666-002, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 8 330 доларів США строком до 30 жовтня

2018 року, зі сплатою 14, 99 відсотків річних.

На виконання кредитних зобов'язань позичальник повинен був здійснювати своєчасне погашення заборгованості за кредитним договором шляхом щомісячного внесення рівними частинами в сумі 69 доларів США та процентів за користування кредитом до 10 числа наступного місяця.

З метою забезпечення належного виконання зобов'язання за кредитним договором, цього ж дня між АКБ «Правекс-Банк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Правекс-Банк», та ОСОБА_3 укладено договір поруки, за яким остання зобов'язалась нести солідарну майнову відповідальність перед кредитором за виконання в повному обсязі зобов'язань ОСОБА_2

Посилаючись на неналежне виконання позичальником умов кредитного договору щодо своєчасного повернення основної суми боргу, станом на

28 травня 2015 року утворилась заборгованість у розмірі

9 023, 47 доларів США, яка складається з: 5 890 доларів США - заборгованість за кредитом; 3 133, 47 доларів США - заборгованість за процентами, яку просив стягнути з відповідачів у солідарному порядку.

Рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області

від 7 липня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Правекс-Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 7 209, 65 доларів США, яка складається з:

5 050 доларів США - заборгованість за кредитом; 2 159, 65 доларів США - заборгованість за процентами.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позичальник порушив умови кредитного договору, а відтак на користь банку підлягає стягненню розмір заборгованості, обчислений в межах строку позовної давності, оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, тоді як позивач частково втратив право вимоги за окремими платежами.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості до поручителя, суд виходив з того, що банк пропустив строк для звернення до суду з вимогою до поручителя ОСОБА_3, оскільки вимогу про дострокове стягнення заборгованості було пред'явлено 7 квітня 2015 року, а з позовом до суду банк звернувся поза межами шестимісячного строку, встановленого частиною четвертою статті 559 Цивільного кодексу України в редакції 2004 року (далі - ЦК України, 2004 року), а тому порука є припиненою.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 5 липня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ КБ «Правекс-Банк» відхилено, рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 7 липня 2016 року залишено без змін.

Судове рішення апеляційної інстанції мотивовано тим, що висновки суду першої інстанції є законними та обгрунтованими, оскільки перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору про погашення боргу частинами починається стосовно кожної окремої частини, від дня коли відбулось це порушення, а тому позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному платежу, про застосування строків якої заявлено ОСОБА_2

Установивши неналежність виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, втрату права банку на звернення заборгованості за окремими платежами, а також те, що порука припинилась на підставі частини четвертої статті 559 ЦК України, суд дійшов висновку про наявність підстав залишення рішення суду першої інстанції без змін.

У серпні 2017 року ПАТ КБ «Правекс-Банк» звернулося з касаційною скаргою, у якій просив скасувати оскаржувані судові рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог до поручителя та ухвалити нове рішення, яким стягнути заборгованість з відповідачів у солідарному порядку, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Касаційна скарга обгрунтована тим, що відмовляючи у задоволенні позовних вимог до поручителя, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли помилкового висновку про припинення поруки на підставі частини четвертої статті 559 ЦК України, оскільки умовами договору встановлено строк його

дії - до 30 жовтня 2021 року, а відтак банк звернувся до суду з позовом до поручителя в межах строку дії поруки.

У березні 2018 року до Верховного Суду від ОСОБА_2, ОСОБА_3 надійшов відзив на касаційну скаргу, у якому вони просили касаційну скаргу

ПАТ КБ «Правекс-Банк» залишити без задоволення, а рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетроської області від 7 липня

2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 5 липня 2017 року - без змін.

Відзив мотивовано тим, що доводи касаційної скарги зводяться до незгоди банку зі змістом оскаржуваних судових рішень, та до власного тлумачення норм матеріального права, які судами застосовано правильно.

Ураховуючи, що банк звернувся з вимогами до поручителя з пропуском встановленого законом шестимісячного строку, порука відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України припинилася.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі і на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Судами установлено, що 30 жовтня 2008 року між АКБ «Правекс-Банк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Правекс-Банк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 3666-002, відповідно до якого банк надав

ОСОБА_2 кредит у розмірі 8 330 доларів США строком до 30 жовтня

2018 року зі сплатою 14, 99 відсотків річних.

Пунктом 1.2 кредитного договору визначено, що кредит надається позичальникові строком з «30 жовтня 2008 року» до «30 жовтня

2018 року».

Відповідно до пунктів 4.1, 4.2 договору, позичальник зобов'язується погашати заборгованість рівними частинами у сумі 69 доларів США щомісяця, до «10» числа наступного місяця. Відсотки за користування кредитом підлягають сплаті щомісяця (за час фактичного користування грошовими коштами протягом календарного місяця) у строк до 10 числа місяця, наступного за місяцем нарахування відсотків, а також у момент повернення кредиту, визначений у п. 1.2 даного договору.

З метою забезпечення належного виконання зобов'язання за кредитним договором, 30 жовтня 2008 року між АКБ «Правекс-Банк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Правекс-Банк», та ОСОБА_3 укладено договір поруки

№ 3666-002/08Р, за умовами якого вона поручилася нести солідарну майнову відповідальність перед кредитором за виконання у повному обсязі зобов'язань ОСОБА_2 за кредитним договором.

За змістом статті 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином в установлений строк відповідно до умов договору.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно зі статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Відповідно до частини п'ятої статті 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу, а несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному з платежів.

Встановивши, що боржник ОСОБА_2 не виконувала належним чином своїх зобов'язань за кредитним договором, з урахуванням поданої відповідачами заяви про застосування позовної давності та дати звернення банку з позовом до суду - 17 грудня 2015 року про стягнення заборгованості за кредитним договором станом на 25 травня 2015 року, суди дійшли правильного висновку про стягнення заборгованості за кредитним договором за період з грудня 2012 року по 28 травня 2015 року.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частина перша та друга статті 554 ЦК України).

У зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань ОСОБА_2 за кредитним договором утворилась заборгованість, розмір якої станом на 28 травня становив 9 023, 47 доларів США, яку позивач просив стягнути у солідарному порядку з позичальника та поручителя.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог до поручителя ОСОБА_3, та стягуючи заборгованість за кредитним договором лише з позичальника, суд першої інстанції, з висновками його погодився й апеляційний суд, виходив із того, що вимога про дострокове стягнення заборгованості ОСОБА_3 отримала 24 квітня 2015 року. Строк виконання кредитного зобов'язання сплив 27 квітня 2015 року, а оскільки банк звернувся з позовом 17 грудня 2015 року, то порука припинилася.

Відповідно до статті 553 ЦК України під порукою розуміється договір, за яким поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником

Будучи за своєю правовою природою зобов'язанням, порука припиняється на загальних підставах, передбачених Главою 50 Розділу І Книги п'ятої

ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

У статті 559 ЦК України встановлені спеціальні підстави припинення поруки.

Відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Договірний строк застосовується до всіх без винятку зобов'язань. Визначення строку дії поруки як припиняючого тягне певні юридичні наслідки, зокрема, його закінчення є підставою для припинення поруки.

Частина перша статті 530 ЦК України містить загальне правило, згідно з яким, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 4.1 договору поруки від 30 жовтня 2008 року сторони передбачили, що договір поруки набирає чинності з моменту його підписання сторонами й діє до 30 жовтня 2018 року, тобто сторони передбачили конкретний строк дії договору.

Згідно статті 213 ЦПК України 2004 року рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ураховуючи, що ПАТ КБ «Правекс-Банк» та ОСОБА_3 в договорі поруки встановили строк його дії - до 30 жовтня 2021 року, підстав для застосування частини четвертою статті 559 ЦК України не було, а тому суди помилково вважали поруку припиненою у зв'язку з пропуском шестимісячного строку звернення до суду після отримання поручителем вимоги про дострокове стягнення боргу.

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «Правекс-Банк» просило скасувати рішення судів попередніх інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором солідарно, а в частині часткового задоволення позову у зв'язку з застосуванням позовної давності залишити без змін, що свідчить про те, що особа, яка подала касаційну скаргу не оспорює висновків судів в частині визначення розміру стягнутої заборгованості за кредитним договором в межах трирічного строку, що передували зверненню із зазначеним позовом до суду.

Ураховуючи наведене, а також допущене судами попередніх інстанцій неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а також відсутність підстав для направлення справи на новий розгляд, визначених статтею 411 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду приходить до висновку про скасування рішень судів першої та апеляційної інстанцій в частині відмови у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Правес-Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором солідарно, та необхідність ухвалення у цій частині нового рішення про часткове задоволення зазначених вимог.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до підпунктів «б», «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України у резолютивній частині постанови суду касаційної інстанції зазначається новий розподіл судових витрат, понесених у зв'язку із розглядом справи у суді першої інстанції та апеляційної інстанції, - у разі скасування рішення та ухвалення нового рішення або зміни рішення; а також розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційна скарга ПАТ КБ «Правекс-Банк» підлягає задоволенню, то сплачений при її поданні судовий збір у розмірі 2 952 грн 34 коп. підлягає стягненню з відповідачів, тобто по 1 476 грн 17 коп. з кожного.

Крім того, із урахуванням скасування рішення суду першої інстанції в частині стягнення судового збору, який було стягнуто виключно з ОСОБА_2, слід стягнути з кожного з відповідачів по 1 230 грн судового збору, який визначено пропорційно задоволеним позовним вимогам, сплаченого за подання позову.

Керуючись статтями 141, 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційного Банк «Правекс-Банк» задовольнити.

Рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетроської області

від 7 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 5 липня 2017 року скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Правекс-Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, а також в частині розподілу судових витрат, і ухвалити в цій частині нове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного Банк «Правекс-Банк» у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором у розмірі

7 209, 65 доларів США, яка складається з: 5 050 доларів США - заборгованість за кредитом; 2 159, 65 доларів США - заборгованість за процентами.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного Банк «Правекс-Банк» по

2 706 грн 17 коп. з кожного на відшкодування судового збору, сплаченого за подання позовної заяви та касаційної скарги.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає

Головуючий В. А. Стрільчук

Судді: В. О. Кузнєцов

А.С. Олійник

О.В. Ступак

Г. І. Усик