Справа № 423/850/18
Провадження 2/423/291/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2018 року Попаснянский районний суд Луганської області

у складі: головуючої судді: Архипенко А.В.

при секретарі: Іваненко С.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Попаснянської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, -

в с т а н о в и в :

В поданому позову позивачка вказала, що вона з 2005 року мешкає у будинку № 50 по вул. Матросова м. Попасна, Луганської області, який був фактично безгосподарним та руйнувався. Колишній власник - ОСОБА_2 помер 04 червня 2001 року і позивачка вважала, що у неї достатньо законних підстав для правомірного володіння цим будинком, оскільки вона користується ним відкрито. На теперішній час їй необхідно оформити право власності на квазаний будинок, але вона не має змоги це зробити, оскільки власник будинку помер і вона не може здійснити реєстрацію права власності за собою у встановленому законом порядку. Вона продовжує проивати у вказаному будинку. Добросовісно та безперервно володіє та відкрито користується даним нерухомим майном. Доглядає за будинком та утримує його, постійно робить у ньому поточний та капітальний ремонт. Протягом часу володіння вказаним будинком до неї ніхто не пред»являв жодних претензій. Осіб, зареєстрованих у данному будинку не має.

Тому позивачка просить визнати за нею право власності на будинок за адресою: Луганська область, м. Попасна вул. Матросова, будинок № 50.

Позивачка у судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала.

Представник відповідача також не зявився до судового засідання, надав заяву про розгляд справи в його відсутність. З позовними вимогами згоден.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає що поданий позов підлягає задоволенню за наступних підстав.

Так, згідно ст.12 п.3 та ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Предметом даного позову є набуття прав власності на майно, що врегульовано нормами Цивільного Кодексу України та положеннями Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014р «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав».

Так, згідно положень ч. 1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років, набуває право власності на це майно /набувальна давність/, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України передбачено, що правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 01 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 01 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 01 січня 2011 року.

При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 01 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 01 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю.

Відповідно до п. 11,14 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду.

Виходячи зі змісту статей 335 і 344 ЦК, взяття безхазяйної нерухомої речі на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вона розміщена, і наступна відмова суду в переданні цієї нерухомої речі у комунальну власність не є необхідною умовою для набуття права власності на цей об'єкт третіми особами за набувальною давністю.

Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно(пункт 5 частини першої статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Судом встановлено, що згідно копії договору купівлі-продажу від 16 березня 1999 року, власником житлового будинку, який знаходиться за адресою: м. Попасна, вул. Матросова, буд.50, є ОСОБА_2 (а.с.15).

ОСОБА_2 помер 04 червня 2001 року (а.с.10)

Відповідно до даних будинкової книги, у житловому будинку, який знаходиться за адресою: Луганська область, м. Попасна, вул. Матросова, буд. 50, зареєстрованих осіб не має. (а.с.11-12).

При цьому, згідно Акту обстеження матеріально-побутових умов від 08.02.2018 року на а.с.14, з 2005 року за адресою: Луганська область, м. Попасна, вул. Матросова, буд. 50, відкрито проживають гр. ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, гр. ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, гр. ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3. Заборгованості з комунальних послуг немає. Будинок підтримується у чистоті та охайності, проводиться косметичний ремонт.

Даний акт був складений депутатом Попаснянської міської ради ОСОБА_5 у присутності свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, які підтвердили інформацію зазначену в вищевказаному Акті депутатського обстеження.

Тобто в суді встановлено, що спірне майно будинок, який належав померлому ОСОБА_2, розташований за адресою: Луганська область, м. Попасна, вул. Матросова, буд. 50, фактично тривалий час не має зареєстрованого власника.

При цьому також суд переконався в тому, що позивачка не приховувала факт володіння житловим будинком, який належав ОСОБА_2 з 1999 року, а після його смерті з 2005 року вона відкрито володіє і користується будинком, не пририває набувальної давності з 2005 року по теперішній час, тобто більш 10 років.

За викладених підстав, а саме, що житловий будинок, який належав ОСОБА_2, розташований за адресою: Луганська область, м. Попасна, вул. Матросова, буд. 50, фактично тривалий час не має зареєстрованого власника відповідачем по справі визначений орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади, а саме Попаснянська міська рада, що є правильним, згідно положень Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014р «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав».

Таким чином, позовні вимоги позивачки щодо визнання за нею права власності за набувальною власністю обґрунтовані, так як з боку позивачки належними доказами доведено, що вона дійсно добросовісно, відкрито та безперервно володіє нерухомим майном, а саме житловим будинком, який належав померлому ОСОБА_2 за адресою: Луганська область, м. Попасна, вул. Матросова, буд.50, протягом більше 10 років і це є підставою для набуття позивачкою права власності на це майно, що передбачено ст. 344 ЦК україни і не суперечить положенням Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014р «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав».

При таких обставинах заявлені вимоги знайшли підтвердження у суді і суд вважає можливим визнати право власності на житловий будинок, який належав раніше ОСОБА_2 за адресою: Луганська область, м. Попасна, вул. Матросова, буд.50, - за позивачкою для подальшого користування й одержання необхідних документів, що підтверджує право власності на обєкт нерухомості.

На підставі викладеного, ст.344 ЦК України, положень Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», керуючись ст.ст.12, 81, 258-259,263-265, 352, 354-355 ЦПК , суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Попаснянської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю, на житловий будинок за адресою: Луганська область, місто Попасна, вул. Матросова, будинок 50, який раніше належав ОСОБА_2, який помер 04.06.2001 р..

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення безпосередньо до Луганського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя : А.В. Архипенко