АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/2914/18 Головуючий 1 інстанції Васильєва О.О.
Справа № 646/113/15-ц Доповідач Кружиліна О.А.
Категорія: спори, що виникають із договорів
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2018 року м.Харків

Апеляційний суд Харківської області в складі судді Кружиліної О.А., перевіривши справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Червонозаводського районного суду міста Харкова від 14 квітня 2015 року

за позовом ОСОБА_2, який є правонаступником ОСОБА_3, до ОСОБА_1 про розірвання договору довічного утримання, -

в с т а н о в и в :

17 квітня 2018 року до Апеляційного суду Харківської області надійшла справа за позовом ОСОБА_2, який є правонаступником ОСОБА_3, до ОСОБА_1 про розірвання договору довічного утримання.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 квітня 2018 року визначено склад колегії суддів: Кружиліна О.А. головуючий суддя, ОСОБА_4, ОСОБА_5

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Червонозаводського районного суду міста Харкова від 14 квітня 2015 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання договору довічного утримання задоволено.

Розірвано договір довічного утримання, укладений 29.06.2002 року між ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_1, посвідчений 29.06.2002 року ПН ХМНО ОСОБА_7, зареєстрований в реєстрі № 3752.

Стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 гривень (а.с. 215-218 том 1).

Рішенням Апеляційного осуду Харківської області (головуючий Даниленко В.М.) від 30 вересня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Червонозаводського районного суду міста Харкова від 14 квітня 2015 року скасовано.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання договору довічного утримання, укладеного між ОСОБА_6, ОСОБА_3 та ОСОБА_1, посвідченого 29 червня 2002 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_7, зареєстрованого в реєстрі за № 3752 відмовлено за його безпідставністю (а.с. 99-102 том 2).

Постановою Верховного Суду від 28 лютого 2018 року касаційні скарги ОСОБА_1 та приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_7 задоволено частково.

Рішення Апеляційного осуду Харківської області від 30 вересня 2015 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (а.с.239-242 том 2).

Вважаю, що не можу брати участь у розгляді цієї справи, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або обєктивності судді.

З матеріалів справи вбачається, що 22 жовтня 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_1, треті особи Реєстраційна служба Харківського міського управління юстиції, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_7, про визнання права власності.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 09 березня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволений.

Визначено частку ОСОБА_3 у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 1/2 частина і визнано за ОСОБА_3 право власності на цю частку, а саме на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2. Припинено право спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_6 на квартиру АДРЕСА_2.

Знято заборону, накладену 29 червня 2002 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_7, реєстровий номер 4 на підставі договору довічного утримання, укладеного 29 червня 2002 року між ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_1 і посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_7, реєстровий номер 3752 на відчуження квартири, яка зареєстрована у Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна за реєстраційним номер обтяження 5645468.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області (головуючий Кружиліна О.А.) від 15 березня 2017 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_8 відхилено.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 09 березня 2016 року залишено без змін.

З мотивувальної частини ухвали Апеляційного суду Харківської області від 15 березня 2017 року вбачається, що суд апеляційної інстанції при розгляді справи за позовом ОСОБА_2, який є правонаступником ОСОБА_3, до ОСОБА_1 про визнання права власності відповідно до положень частини 3 статті 61 ЦПК України (в редакції, яка була чинною на момент постановлення ухвали) прийняв рішення Апеляційного суду Харківської області (під головуванням ОСОБА_9М.) від 30 вересня 2015 року як підставу звільнення від доказування.

Отже, сторони розглянутої у 2017 році справи під моїм головуванням та справи, яка надійшла 17 квітня 2018 року в моє провадження, є тими самими і позовні вимоги взаємоповязані між собою.

Згідно з частиною 1 статті 39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобовязані заявити самовідвід.

З врахуванням викладених обставин та відповідно до пункту 5 частини 1 статті 36 ЦПК України я маю заявити самовідвід, оскільки вказані обставини можуть викликати сумнів в обєктивності та неупередженості судді.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-1V суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру...

Із практики Європейського суду з прав людини випливає, що важливим питанням є питання довіри, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (Рішення Європейського суду по справі «Білуха проти України» від 09.11.2006 pоку).

Для усунення можливих сумнівів щодо реалізації права на справедливий судовий розгляд та законності судового рішення у відповідності до принципів статті 6 Європейської Конвенції заява про самовідвід підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 36, 39, 40 ЦПК України, ст.6 § 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», -

у х в а л и в :

Задовольнити заяву головуючого судді Кружиліної Олени Анатоліївни про самовідвід у цивільній справі за позовом ОСОБА_2, який є правонаступником ОСОБА_3, до ОСОБА_1 про розірвання договору довічного утримання.

Справу передати для визначення судді-доповідача у порядку, передбаченому статтею 14 ЦПК України (з врахуванням пункту 15 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України).

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню у касаційному порядку відповідно до статті 389 ЦПК України не підлягає.

Суддя О.А. Кружиліна