Справа № 357/2755/18
У Х В А Л А

04 квітня 2018 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Ярмола О. Я. ,

при секретарі Ліщинська О. С.,

розглянувши у судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Білоцерківського міського відділу ДВС ГТУЮ в Київській області,-

В С Т А Н О В И В :

Скаржник звернулася до суду із скаргою на дії державного виконавця, посилаючись на те, що 13.03.2018 р. вона отримала постанову про відкриття виконавчого провадження № 55338582 від 08.12.2017 р. та після ознайомлення з матеріалами цього ВП, заявник, яка є боржником за виконавчим провадженням, дізналася про те, що 22.01.2018р. державним виконавцем Білоцерківського міськвідділу ДВС ГТУЮ у Київській області були вчинені дії /винесені постанови/, які порушують права ОСОБА_1, як власника майна, а також, було позбавлено заявника права на отримання пенсійного забезпечення. В звязку з зазначеним, заявник просить суд скасувати постанову державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_2 по ВП№ 55338582 від 22.01.2018 про арешт майна боржника, якою накладено арешт на квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1; скасувати постанову державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_2 по ВП № 55338582 від 22.01.2018 про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти, що знаходяться на рахунку ОСОБА_1 у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», , МФО 305299, р/р № 9100, к/р 696245; зобовязати державного виконавця Білоцерківського міськвідділу ДВС ГТУЮ у Київській області ОСОБА_2 зняти арешт з нерухомого майна - квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1; зобовязати державного виконавця Кичко Т.В. зняти арешт з грошових коштів, що знаходяться на рахунку ОСОБА_1 у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», , МФО 305299, р/р № 9100, к/р 696245.

Скаржник та його представник в судовому засіданні підтримали свою скаргу.

Державний виконавець Білоцерківського міського відділу ДВС ГТУЮ в Київській області ОСОБА_2 заперечила задоволення даної скарги.

Представник заінтересованої особи, стягувача за ВП, згідно довіреності в справі, заперечив задоволення скарги.

Заслухавши думку учасників судового процесу, оглянувши матеріали скарги, суд вважає що скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Згідно ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

За ст.448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Про подання скарги суд повідомляє відповідний орган державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного дня після її надходження до суду.

В судовому засіданні встановлено, що 22.01.2018р. державним виконавцем Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_2 при здійснення виконання рішення суду у виконавчому провадженні № 55338582 були винесені наступні постанови:

- постанова про арешт майна боржника, якою накладено арешт на все майно боржника (а.с.9);

- постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с.17);

- постанова про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти, що знаходяться на рахунку ОСОБА_1 у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», , МФО 305299, р/р № 9100, к/р 696245 (а.с.13).

Державним виконавцем не надано доказів в підтвердження належного вручення учасникам виконавчого провадження зазначених постанов та постанови про відкриття ВП № 55338582. Таким чином суд приймає до уваги твердження сторони скаржника, що ОСОБА_1 отримала оскаржувані постанови 14.03.2018 року, а тому в силу вимог ст. 449 ЦПК України строки для звернення до суду з даною скаргою не порушені.

Відповідно до ч. 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

В обґрунтування своєї скарги заявник посилається на ч.7 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», де зазначено, що у разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване таке житло, не здійснюється.

Суд не може погодитися з даним твердженням скаржника, оскільки державним виконавцем не здійснювалися дії щодо звернення стягнення на 1/3 частину квартири ОСОБА_1, яка є власністю боржника, а було, лише, піддано арешту все наявне нерухоме майно боржника у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору. Тобто, жодних дій щодо вилучення чи примусової реалізації будь-якого майна ОСОБА_1 державний виконавець не здійснювала. Представник скаржника безпідставно ототожнює поняття «арешт майна» та «реалізація майна».

Отже, державний виконавець Кичко Т.В., при виконанні виконавчого листа №357/8776/16-ц, з дотриманням вимог ЗУ «Про виконавче провадження», в межах своїх повноважень винесла постанову про арешт майна боржника у ВП № 55338582 від 22.01.2018 р.

Згідно ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до норм статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VІІІ, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб), (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Однак, суд вважає, що державний виконавець Кичко Т.В. , не отримавши інформацію з банку щодо цільового призначення виявленого у боржника рахунку у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», , МФО 305299, р/р № 9100, к/р 696245, винесла постанову про арешт коштів боржника (а.с.13).

Так, з наданої суду роздруківки Виписки по картковому рахунку 696245 вбачається, що з 04.12.2013 року на даний рахунок надходить пенсійне забезпечення ОСОБА_1, тобто наклавши арешт на даний рахунок, було позбавлено ОСОБА_1 можливості отримувати пенсію, при тому, що в рамках ВП № 55338582 вже здійснюється відрахування з пенсійного забезпечення боржника в розмірі 20 % в рахунок виконання рішення суду. Отже, накладаючи арешт на доходи боржника, державний виконавець мала б переконатися, що обтяжуваний рахунок не має спеціального режиму.

Згідно ч.2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Таким чином, на підставі наведеного, суд приходить до висновку, що скарга підлягає до часткового задоволення та дії старшого державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Київській області ОСОБА_2 при винесенні постанови про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти, що знаходяться на рахунку ОСОБА_1 у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», , МФО 305299, р/р № 9100, к/р 696245 є неправомірними, та слід зобовязати держвиконавця Білоцерківський міськвідділу ДВС ГТУЮ у Київській області зняти арешт з грошових коштів, що знаходяться на рахунку ОСОБА_1 у ПАТ КБ «Приватбанк» р/р №9100, к/р 696245.

Керуючись ст.ст.447-452 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд-

У Х В А Л И В :

Скаргу задовольнити частково

Скасувати постанову державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київськоій області ОСОБА_2 по ВП № 55338582 від 22.01.2018 року про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти, що знаходяться на рахунку ОСОБА_1 у ПАТ КБ «Приватбанк» р/р №9100, к/р 696245.

Зобовязати державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київськоій області ОСОБА_2 зняти арешт з грошових коштів, що знаходяться на рахунку ОСОБА_1 у ПАТ КБ «Приватбанк» р/р №9100, к/р 696245.

Відмовити в іншій частині вимог скарги.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області протягом 15-ти днів з дня проголошення даної ухвали.

Суддя ОСОБА_3