Справа № 626/724/18
Провадження № 2-о/626/30/2018
РІШЕННЯ

Іменем України

10.04.2018 року м. Красноград Красноградський районний суд Харківської області

в складі: головуючого судді Рибальченко І.Г.,

за участі секретаря Скачко Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1, заінтересована особа - Красноградський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, про встановлення факту смерті,-

ВСТАНОВИВ:

До Красноградького районного суду Харківської області звернувся ОСОБА_1, із заявою про встановлення факту смерті громадянина України ОСОБА_2, що народився 11 жовтня 1938 року в с.Загорна Резінського району, Республіка Молдова, який помер 07 листопада 2017 року в м. Горлівка, Донецької області, Україна. Причина смерті - гостра серцево-судинна недостатність, атеросклеротична хвороба. На час смерті ОСОБА_1 був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 вказав, що його батько ОСОБА_2 помер 07 листопада 2017 року на тимчасово окупованій території в м. Горлівка Донецької області, Україна. Отримати свідоцтво про смерть у відділі РАЦС неможливо, оскільки факт смерті відбувся на непідконтрольній території України. З метою реєстрації смерті ОСОБА_2, заявник звернувся з відповідною заявою до Красноградського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, але отримав письмову відмову у реєстрації факту смерті. Встановлення зазначеного факту необхідно для реєстрації смерті та отримання свідоцтва про смерть.

ОСОБА_1 в судове засідання не прибув, направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заяву підтримує та просить задовольнити.

Представник заінтересованої особи Красноградський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області в судове засідання не з"явився, повідомлені про час і місце розгляду.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає заяву ОСОБА_1 обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню враховуючи наступне.

Згідно копії свідоцтва про народження VІІ-УР № 0291118, виданого У-міськ-рай-бюро ЗАГС м.Горлівка Донецької області 18.02.1965 року, ОСОБА_2 був батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2. Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2

Згідно з копією паспорта громадянина України серії ВВ383798, виданого Калінінським РВ Горлівського МУ УМВС України в Донецькій області 15.04.1998 року, ОСОБА_2 народився 11 жовтня 1938 року в с.Загорна Резінського району Молдови, був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідно копії довідки про причину смерті від 08.11.2017 року, складеної російською мовою, виданої на тимчасово окупованій території, ОСОБА_2 помер 07 листопада 2017 року, причина смерті гостра сердцево-судинна недостатність, атеросклеротична хвороба.

Згідно свідоцтва про смерть серії ДНР №079578 від 08 листопада 2017 року, виданого на тимчасово окупованій території, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, помер 07 листопада 2017 року.

З матеріалів справи вбачається, що заявник звернувся до Красноградського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області із заявою про державну реєстрацію факту смерті, проте, листом від 03.04.2018 р. № 383-15.25-04-05 начальника вказаного відділу йому було відмовлено у державній реєстрації факту смерті, з підстав пред'явлення документу, виданого на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження .

Відповідно до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 № 52/5, у зв'язку з неможливістю виконувати повноваження відділами державної реєстрації актів цивільного стану Автономної Республіки Крим, міста Севастополя та на тимчасово окупованих територіях, та території проведення АТО, проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення, анулювання здійснюються відділами державної реєстрації актів цивільного стану за межами цієї території за місцем звернення заявника.

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або оголошення її померлою.

Пунктом 1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року № 52/5, визначені підстави для державної реєстрації смерті, однією з підстав є рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час.

Абзацом 2 ч. 1 ст. 317 ЦПК України передбачено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

На підставі роз"яснень, наданих в п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин.

При цьому суд зазначає, що відповідно до Постанови Верховної Ради України від 17 березня 2015 року № 254-VIII "Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями", територія м.Горлівка Донецької області, де помер батько заявника на даний час є тимчасово окупованою територією.

Згідно ст. 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Стаття 4 цього ж закону передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина.

Грунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі "Кіпр проти Туреччини" (Cyprus v. Turkey) (Страсбург, 10 травня 2001 року заява №25781/94), Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. У справі Намібії так званого "намібійського винятку" зазначений виняток полягає у тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи , видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема недійсність не може бути заснована до таких документі як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території.

Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду в такій категорії справ має ґрунтуватися на дотриманні вимог ЦПК України щодо повного і всебічного з"ясування обставин справ на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видні органами та установами, що знаходяться на такій території.

Приписами п.8 ч. 1ст. 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, а відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Встановлення даного факту, має юридичне значення та необхідно заявнику для державної реєстрації смерті ОСОБА_2 його сином ОСОБА_1 та отримання свідоцтва про смерть.

На підставі викладеного, а також враховуючи те, що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, суд приходить до висновку про задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту смерті ОСОБА_2, що дозволить йому отримати свідоцтво про смерть, видане відповідним державним органом України.

Згідно абз. 1 ч. 4 ст. 317 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

У відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення.

Керуючись ст.ст.12,81,229, 264, 265, 267, 268, 293, 315-319 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту смерті особи - задовольнити.

Встановити факт смерті громадянина України ОСОБА_2, який народився 11 жовтня 1938 року в с.Загорна, Резінського району, Молдова, що помер 07 листопада 2017 року в м. Горлівка Донецької області, Україна, причина смерті гостра серцево-судинна недостатність, атеросклеротична хвороба, на час смерті був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя