ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/5473/18
провадження № 2-о/753/226/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" квітня 2018 р. суддя Дарницького районного суду м.Києва Вовк Є.І., вивчивши матеріали за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту смерті особи, вказана заінтересована особа - "Дарницький ЗАГС", а також в заяві містяться вимоги про допущення негайного виконання рішення у справі та звернення до виконання,

Встановив:

До Дарницького районного суду м. Києва надійшла вказана заява в порядку окремого провадження цивільного судочинства.

Заяву було подано без додержання вимог, викладених у ст.ст.175, 318 ЦПК України, Закону України "Про судовий збір", в тому числі: судовий збір не було сплачено за подання вимог заяви, розмір сплати якого встановлено у сумі 352 грн. 40 коп. за кожну вимогу немайнового характеру в порядку окремого провадження цивільного судочинства; не зазначено повної автентичної назви заінтересованої особи, і обгрунтування цього відсутнє; відсутнє обгрунтування щодо вимог про допущення негайного виконання рішення у справі та звернення до виконання, вимоги конкретно не викладені.

Так, відповідно до ч.3 ст.294 ЦПК України: справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Враховуючи викладене, ухвалою Дарницького районного суду м. Києва було вирішено залишити без руху заяву з наданням строку для виправлення недоліків - 5 днів, копію якої заявник отримала 29 березня 2018 року (згідно з розпискою).

Проте, недоліки заяви були усунуті не у повному обсязі.

Так, до Дарницького районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_2 «Про усунення недоліків» від 29 березня 2018 року, проте ця заява була подана - всупереч вимогам ч.1 ст.177 ЦПК України - без надання її копії для заінтересованої особи. Так, заявником не враховано, що відповідно до положень ч.1 ст.177 ЦПК України - позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Крім того, всупереч Закону України "Про судовий збір", заявником не сплачено вказаний судовий збір за подання вказаної заяви в порядку окремого провадження (за вказані вимоги немайнового характеру), оскільки в наявному витягу щодо квитанції вбачається, що в ньому зазначено про те, що судовий збір сплачено за позовом, а не за заявою в порядку окремого провадження - згідно з безпосереднім змістом вказаного витягу.

Так, відповідно до положень ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України: кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Проте, стороною заявника не надано належних та допустимих доказів щодо сплати вказаного судового збору за подання вказаної заяви в порядку окремого провадження.

А отже, і на даний час з поданих документів не вбачається, що ОСОБА_2 було сплачено судовий збір за подання до суду вищевказаної заяви в порядку окремого провадження цивільного судочинства, враховуючи, зокрема, що твердження останньої щодо сплати судового збору за подання вказаної заяви в порядку окремого провадження суперечить безпосередньому змісту квитанції щодо сплати судового збору, в якій з графи щодо призначення платежу зокрема вбачається, що вказана сума це судовий збір саме за позовом. Отже, вказані дані зокрема суперечать заявленій формі процесуального звернення щодо фактичної сплати збору саме за подання позову, що згідно з Розділом ІІІ ЦПК України є окремою та індивідуально визначеною формою процесуального звернення в порядку саме позовного провадження цивільного судочинства, яка законодавчо відокремлена від форми звернення у виді заяви (в порядку окремого провадження), яка також є окремою та індивідуально визначеною формою процесуального звернення проте в порядку окремого провадження цивільного судочинства - згідно з розділом IV ЦПК України.

Крім того, відповідно до ч.1, 2, 8 ст.8 ЦПК України: суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України; якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

При цьому з положень ч.3 ст.185 ЦПК України вбачається: якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду; інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

З положень ч.7 ст.185 ЦПК України вбачається, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На підставі викладеного, вважаю, що відповідно до ст.185 ЦПК України заяву належить повернути.

Судом також враховано, що Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючі п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв'язку з наведеним, вказані висновки не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.

Керуючись ст.185 ЦПК України,

Ухвалив:

Повернути заяву ОСОБА_2.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом 15 днів з дня отримання її копії.

Суддя: