Справа № 677/442/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2018 року Старокостянтинівський районний суд

Хмельницької області

в складі:

головуючої судді Завадської О.П.

при секретарі Васічевій О.В.

з участю

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Старокостянтинові справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

встановив:

ОСОБА_2 предявив позов до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_5, який помер 29 квітня 2008 року в смт. Антоніни Красилівського району Хмельницької області. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що він та співвідповідачки, як діти, являються спадкоємцями по заповіту до майна померлого. До спадкової маси входить, зокрема, ? частина житлового будинку по вул. Маяковського, 18 смт. Антоніни Красилівського району Хмельницької області. Однак він у встановлений законом строк не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, так як перебував на амбулаторному лікуванні з 24 жовтня по 06 листопада 2008 року.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги за обставин на їх обґрунтування.

Співвідповідачки в судове засідання не зявились, хоч про час і місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Проте співвідповідачка ОСОБА_3 подала до суду заперечення проти задоволення позову, мотивуючи тим, що зазначений позивачем період амбулаторного лікування це шість днів до закінчення 6-ти місячного строку для прийняття спадщини, але не спростовує причини незвернення з відповідною заявою до нотаріуса на протязі 5 місяців 24 днів перед лікуванням. Навіть будучи на амбулаторному лікуванні, позивач мав змогу подати заяву засобами поштового звязку. В 2010 році позивач здійснював оформлення власності в спільному майні подружжя та спадщини на імя їхньої матері і відповідно дружини померлого ОСОБА_5 ОСОБА_6, проте жодних дій для продовження строку для прийняття спадщини не вживав. В червні 2013 року вже звертався до Красилівського районного суду Хмельницької області з аналогічним позовом, проте подав заяву про залишення позову без розгляду. В листопаді 2013 року звертався до Красилівської державної нотаріальної контори Хмельницької області з приводу вступу на право спадщини. Отримавши відмову державного нотаріуса, знову ж таки жодних дій щодо встановлення додаткового строку для прийняття спадщини не вчиняв. Одночасно заявила клопотання про застосування строку позовної давності, оскільки від дня смерті ОСОБА_5, якйи помер 29.04.2017 до дня подачі позовної заяви (03.04.2017) минуло майже 9 років.

Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновків про наступне.

Згідно положень ст. ст. 1216 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно ст. 1233 ЦК України заповіт є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своє смерті.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 помер 29 квітня 2008 року в смт. Антоніни Красилівського району Хмельницької області, про що складено відповідний запис № 36 згідно даних свідоцтва про смерть серії 1-БВ № 087326, виданого Антонінською селищною радою Красилівського району Хмельницької області 29 квітня 2008 року.

У відповідності до даних довідки виконавчого комітету Антонінської селищної ради Красилівського району Хмельницької області від 29 жовтня 2010 року за № 1613 ОСОБА_5, який помер 29.04.2008 постійно проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1. Крім нього в даному господарстві проживали: дружина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, та дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3.

ОСОБА_5 все своє майно, де б воно не було і з чого воно б не складалось, і взагалі все те, що належить йому і належатиме йому на день смерті, і на що він за законом матиме право заповів своїм дітям: ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_2 (заповіт, посвідчений секретарем Антонінської селищної ради Красилівського району Хмельницької області 20 червня 2006 року за р. № 162. Даний заповіт згідно інформаційної довідки зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 16911843 від 22.10.2008 є чинним.

Зі змісту копій матеріалів спадкової справи № 903/2008 Красилівської державної нотаріальної контори Хмельницької області від 22 жовтня 2008 року до майна померлого 29 квітня 2008 року ОСОБА_5, вбачається, що ОСОБА_7 відмовилась від прийняття спадщини після померлого батька ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3, яка в свою чергу подала заяву про прийняття спадщини. Позивач ОСОБА_2 на підставі довіреності від імені ОСОБА_6 в межах даної спадкової справи оформив ? частку домоволодіння по вул. Маяковського, 18 смт. Антоніни Красилівського району Хмельницької області на імя останньої, як пережившого подружжя, свідоцтво про право власності від 15 листопада 2010 року за р. № 1995 та на 1/14 частку даного домоволодіння на підставі ст. 1241 ЦК України (обовязкова частка), свідоцтво про право на спадщину за законом від 15 листопада 2010 року за р. № 1997.

Постановою державного нотаріуса Красилівської державної нотаріальної контори від 06 листопада 2013 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_5 у звязку з неприйняттям спадщини.

До складу спадкового майна після смерті ОСОБА_5 увійшло, зокрема, 13/14 часток житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель по вул. Маяковського, 18 смт. Антоніни Красилівського району Хмельницької області.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. ст. 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Положеннями ч. 3 ст. 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Згідно абз. 6 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року „Про судову практику у справах про спадкування, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

В спадковому будинку на день смерті ОСОБА_5 проживала співвідповідачка ОСОБА_3, яка, крім того, у визначений законом строк подала до державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, в судовому засіданні не встановлено, що позивач здійснював будь - які дії задля реалізації наміру прийняти спадщину після смерті батька, проте не зміг їх довести до логічного завершення в силу причин, які не залежали від його волі.

За таких обставин заявлені причини пропуску строку для прийняття спадщини не можуть вважатися поважними та такими, що повязані із обєктивними, непереборними, істотними труднощами.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року (справа № 6-85цс12), від 04 листопада 2015 року (справа №6-148цс15).

Проаналізувавши зібрані у судовому засіданні докази кожний окремо та у їх сукупності, на підставі досліджених обставин справи, суд приходить до переконання, що заявлені причини пропуску строку для прийняття спадщини не можуть бути визнані поважними, оскільки у позивача була юридична можливість прийняти спадщину, шляхом особистого звернення до нотаріуса з відповідною заявою з подальшим її направленням до нотаріуса.

Співвідповідачка ОСОБА_3 заявила клопотання про застосування позовної давності, оскільки позивачем пропущено строк звернення до суду.

Відповідно до правил ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Положеннями ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Позивач звернувся з даним позовом майже через 9 років після смерті батька ОСОБА_5, на протязі яких як представник оформляв, в тому числі, спадкові права на імя матері та відповідно дружини померлого ОСОБА_5 ОСОБА_6, в 2013 році звернувся до нотаріальної контори для оформлення своїх спадкових прав, з приводу чого предявив позов лише в 2017 році.

Враховуючи вищевказане в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 263-265, 355 ЦПК України ЦПК України,

вирішив:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5, померлого 29 квітня 2008 року в селищі Антоніни Красилівського району Хмельницької області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя ______________