Справа № 513/1078/17
Провадження № 2/513/163/18
Саратський районний суд Одеської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2018 року Саратський районний суд Одеської області у складі: судді Бучацької А.І., за секретаря Райчевої Т.М., за участю: позивача ОСОБА_1, третьої особи ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Сарата цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кулевчанської сільської ради Саратського району Одеської області, третя особа ОСОБА_2, про визнання права власності в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

31 жовтня 2017 року позивач звернувся з позовом до відповідача, в якому просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок, розташований по вул. Болгарській, № 10, в с. Кулевча Саратського району Одеської області, що належав на праві приватної власності ОСОБА_3, який помер 18 вересня 2016 року.

Свої вимоги мотивує тим, що прийняв спадщину, але нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів.

Позивач позов підтримав та просив його задовольнити.

Представник Кулевчанської сільської ради Саратського району Одеської області, якого належним чином повідомили про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав (а.с. 115).

Третя особа ОСОБА_2 у суді позов визнала, не заперечувала проти його задоволення.

Заслухавши позивача та думку третьої особи, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав.

Відповідно до пунктів 1, 4 Прикінцевих та перехідних положень діючого ЦК України цей кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 1 січня 2004 року.

Як убачається з технічного паспорту, спірний будинок з господарськими будівлями був збудований до введення в дію діючого ЦК України, тому право власності на вказаний житловий будинок було набуте спадкодавцем в порядку, який існував на час його будівництва.

Згідно зі статтею 1 Указу Президії Верховної ОСОБА_4 СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», що втратив чинність, на підставі Указу Президії Верховної ОСОБА_4 СРСР від 22.02.1988 року № 8502-Х), кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності житловий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до пяти як у місті, так і поза містом.

Пункт 2 ОСОБА_4 Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної ОСОБА_4 СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних житлових будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника.

Таким чином, підставою виникнення у спадкодавця ОСОБА_3 права власності на спірний житловий будинок був сам факт збудування його з додержанням вимог зазначених правових актів, які не повязували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затверджена наказом Міністерства юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 р. N 45/5, яка діяла на час виникнення правовідносин щодо права власності на спірний будинок, та втратила чинність згідно з наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 1994 року N 18/5), визначала, що підтвердженням належності житлового будинку (частки будинку) відчужувачу, розміру будинку та земельної ділянки, на який він розташований, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету селищної, сільської ради народних депутатів.

Пункти 4, 20 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачали обовязкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ, в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах.

Відповідно витягу з погосподарської книги № 1 по Кулевчанській сільській раді Саратського району Одеської області, особовий рахунок № 9, власником будинку за адресою: Одеська область Саратський район с. Кулевча, вул. Болгарська, № 9, рахувався ОСОБА_3 (а.с. 58-60).

Згідно звіту про незалежну оцінку нерухомого майна, вартість зазначеного житлового будинку станом на 29 серпня 2017 року складає 151543 гривні (а.с.24-57).

Ст.ст.1216, 1217 ЦК України визначають, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи (спадкодавця), яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частинами 1,3 ст.1223 ЦК України передбачено,, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Ст. 1261 ЦК України встановлює, що у першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст. ст.1268, 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

ОСОБА_3 залишив заповіт, посвідчений 13 грудня 2010 року секретарем Кулевчанської сільської ради Саратського району Одеської області, за реєстровим номером № 307, відповідно до якого позивача та третю особу ОСОБА_2І призначив спадкоємцями належного йому на момент смерті майна, в тому числі і житлового будинку, розташованого по вулиці Болгарській в с. Кулевча (а.с. 12). Даний заповіт є чинним, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а.с. 89).

ОСОБА_3 помер 18 вересня 2016 року, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії І-ЖД № 465341, виданим Саратським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 23 вересня 2016 року (а.с. 11).

До дня своєї смерті він проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджено довідкою № 308 від 20 лютого 2017 року Кулевчанської сільської ради Саратського району Одеської області (а.с. 63).

Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, в тому числі на житловий будинок з господарськими будівлями під № 10, розташований по вул. Болгарській в с. Кулевча Саратського району Одеської області.

22 лютого 2017 року приватний нотаріус Саратського районного нотаріального округу Одеської області ОСОБА_5 за заявою позивача відкрив спадкову справу щодо майна ОСОБА_1, померлого 18 вересня 2016 року. 21 лютого 2017 року ОСОБА_2 подала заяву про відмову від належної їй частки спадщини за заповітом на користь ОСОБА_1.

31 серпня 2017 року нотаріус видав ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за заповітом на належну спадкодавцеві земельну ділянку площею 5,31 га, розташовану на території Кулевчанської сільської ради Саратського району Одеської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлому на підставі державного акту серії ЯА № 267085. Вказані обставини підтверджуються копією спадкової справи та інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а.с. 67-79).

Нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, розташований в с. Кулевча, вул. Болгарська, № 10, Саратського району Одеської області через відсутність правовстановлюючих документів (а.с. 67).

Оскільки позивач, як спадкоємець за заповітом, прийняла спадщину, що відкрилась після смерті ОСОБА_3, тому суд вважає за необхідне позов задовольнити, визнавши за позивачем право власності на належний спадкодавцеві житловий будинок з господарськими будівлями.

Керуючись ст. ст. 1216-1218, 1223, 1268-1270 ЦК України, ст. ст. 2, 5, 10-13, ст. 89, ч. 1, 2 ст. 259, ст.ст. 263-265, ст.ст. 280-282, 289, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити. Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт КК № 694665, виданий 23 листопада 2001 року Саратським РВ УМВС України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами під 10 (десятим) номером, розташований по вул. Болгарській в с. Кулевча Саратського району Одеської області, що належав ОСОБА_3, який помер 18 вересня 2016 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Саратський районний суд Одеської області до апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А. І. Бучацька