Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

27.04.2018 р. 145/538/18

2/145/485/2018

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Ратушняка І. О.

при секретарі Тихій О.Н.

за участі представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Тиврів цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Строїнецької сільської ради Тиврівського району Вінницької області про визнання права на земельну частку (пай), із залученням третьої особи, яка не заявляє вимог на стороні відповідача - Тиврівської районної державної адміністрації Вінницької області,

встановив:

ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою, в якій вказує, що з 11 листопада 1992 року він був прийнятий на роботу в радгосп «Нова Україна» с.Строїнці Тиврівського району.

Відповідно до п.2.1 Статуту радгоспу, його працівник з моменту прийняття на роботу користувався правами члена даного радгоспу, однак з подальшим прийняттям його в члени радгоспу загальними зборами.

У 1993 році радгосп «Нова Україна» реорганізовано в КСП «Нова Україна». З 20.06.1995 року по 19.10.1996 року він проходив військову службу в Збройних Силах України. 27.04.1997 року загальними зборами КСП «Нова Україна» ( протокол № 11 від 27.04.1997 року) прийнятий в члени даного КСП. З 28.01.2000 року КСП «Нова Україна» реорганізовано в ПП «Агрофірма Строїнці». 18.01.2002 року він звільнений з роботи в даній агрофірмі за власним бажанням.

Рішення про виключення його з членів КСП не приймалося.

Під час його роботи в даному КСП, а саме 26 грудня 1995 року підприємство одержало державний акт на право колективної власності на землю.

Користуючись правами члена КСП «Нова Україна» с. Строїнці Тиврівського району Вінницької області згідно його статуту на момент видачі йому державного акта на право колективної власності на землю від 26 грудня 1995 року, помилково не був включений до списку громадян - членів даного КСП, доданого до вищевказаного державного акта на право колективної власності на землю, оскільки перебував на той час на військовій службі в ЗСУ.

В подальшому у 2000 році він був включений до додаткового списку пайовиків, які мають право на земельну частку (пай), як помилково пропущений член КСП. У 2000 році рішенням Строїнецької сільської ради Тиврівського району Вінницької області для виділення землі шести пропущеним пайовикам створено резервний фонд земель розміром 8, 58 га.

Він користувався земельною часткою розміром 1,43 в умовних кадастрових гектарах на території Строїнецької сільської ради Тиврівського району та передавав її в оренду. Разом з тим сертифікат на право на земельну (частку) на його ім'я не видавався, земельна ділянка в рахунок належної йому земельної частки (паю) не виділялась.

Просить визнати за ним, ОСОБА_2, право на земельну частку (пай) розміром 1,43 в умовних кадастрових гектарах на території Строїнецької сільської ради Тиврівського району Вінницької області.

Зобов'язати Строїнецьку сільську раду Тиврівського району Вінницької області

виділити йому земельну частку (пай) із земель резервного фонду вказаної сільської ради.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримав, просить його задоволити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представники відповідачів в судове засідання не з'явилися, хоча про дату і час слухання справи повідомлені в порядку, встановленому законом. Строїнецька сільська рада та Тиврівська РДА подали заяви, відповідно до яких просять справу розглянути у відсутності їх представників, позов задоволити.

Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» №720 від 08.08.1995 р. право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними.

Право на земельну частку (пай) виникає в осіб, які на час видачі колективному сільськогосподарському підприємству державного акта на право колективної власності на землю були чи залишалися членами цього підприємства.

Згідно з п. п. 3, 4, 7 вищевказаного Указу Президента України, вартість земельної частки (паю) для кожного підприємства, кооперативу, товариства визначалася виходячи з грошової оцінки переданих у колективну власність сільськогосподарських угідь за методикою грошової оцінки земель, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та кількості осіб, які мають право на земельну частку (пай). Розміри земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах визначаються виходячи з вартості земельної частки (паю) та середньої грошової оцінки одного гектара сільськогосподарських угідь для даного підприємства, кооперативу, товариства. Розміри земельної частки (паю) обчислюються комісіями, утвореними у підприємствах, кооперативах, товариствах з числа їх працівників. Рішення щодо затвердження обчислених цими комісіями розмірів земельної частки (паю) по кожному підприємству, кооперативу, товариству окремо приймається районною державною адміністрацією.

За правилами статей 20, 21, 24 Закону України "Про власність" (чинного на час видачі державного акта на право колективної власності на землю) суб'єктами права колективної власності на землю були колективні сільськогосподарські підприємства, сільськогосподарські кооперативи, садівницькі товариства, сільськогосподарські акціонерні товариства, у тому числі створені на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. У майні, що належить кооперативу (колгоспу, радгоспу), визначалися частки членів цього кооперативу (колгоспу, радгоспу).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) мають, зокрема, колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати па право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку, громадяни та юридичні особи, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай).

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією, а документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Пунктом 3 Порядку організації робіт та методики розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 лютого 2004 року № 122, у разі виявлення після розробки проекту факту невключення одного чи кількох громадян, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку, спадкоємців права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом, інших громадян та юридичних осіб України, які відповідно до законодавства набули право на земельну частку (пай), до списку власників земельних часток (паїв), на підставі якого був складений проект, сільська, селищна, міська рада чи райдержадміністрація може прийняти рішення (розпорядження) про надання зазначеним громадянам земельних ділянок із земель запасу чи резервного фонду у розмірі відповідної земельної частки (паю).

Судом встановлено, що 11 листопада 1992 року ОСОБА_2 був прийнятий на роботу в радгосп «Нова Україна» с.Строїнці Тиврівського району Вінницької області, що стверджується записом № 1 у його трудовій книжці (а.с.9).

Відповідно до п.2.1 Статуту радгоспу, його працівник з моменту прийняття на роботу користувався правами члена даного радгоспу, однак з подальшим прийняттям його в члени радгоспу загальними зборами.

У 1993 році радгосп «Нова Україна» реорганізовано в КСП «Нова Україна».

З 20.06.1995 року по 19.10.1996 року позивач проходив військову службу в Збройних Силах України.

27.04.1997 року загальними зборами КСП «Нова Україна» (протокол № 11 від 27.04.1997 року) прийнятий в члени даного КСП.

З 28.01.2000 року КСП «Нова Україна» реорганізовано в ПП «Агрофірма Строїнці».

З 18.01. 2002 року ОСОБА_2 звільнений з роботи в даній агрофірмі за власним бажанням.

Рішення про виключення позивача з членів КСП не приймалося.

26 грудня 1995 року підприємство одержало державний акт на право колективної власності на землю серії ІІ - ВН №000116, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 35.

ОСОБА_2 помилково не був включений до списку громадян - членів даного КСП, доданого до вищевказаного державного акта на право колективної власності на землю, оскільки перебував на той час на військовій службі в ЗСУ.

У 2000 році його було включено до додаткового списку пайовиків, які мають право на земельну частку (пай), як помилково пропущений член КСП. Він користувався земельною часткою розміром 1,43 в умовних кадастрових гектарах на території Строїнецької сільської ради Тиврівського району Вінницької області та передавав її в оренду (а.с.8).

Разом з тим сертифікат на право на земельну (частку) на його ім'я не видавався, земельна ділянка в рахунок належної йому земельної частки (паю) не виділялась.

Розмір земельної частки (паю) на території Строїнецької сільської ради становить 1,43 в умовних кадастрових гектарах без визначення її меж в натурі (на місцевості), її вартість становить 52 312,01 грн.

У 2000 році рішенням Строїнецької сільської ради Тиврівського району Вінницької області для виділення землі шести пропущеним пайовикам (у тому числі і позивачу) створено резервний фонд земель розміром 8, 58 га.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом визнання за ним права на земельну частку (пай) та зобов'язання Строїнецької сільської ради виділити йому земельну частку (пай) із земель резервного фонду сільської ради.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 10, 12, 13, 18, 76, 81, 263-265, 268, 273 ЦПК України, ст. 25 Земельного кодексу України, п.п.2, 3, 4, 7 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»,

вирішив:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_2 право на земельну частку (пай) розміром 1,43 в умовних кадастрових гектарах на території Строїнецької сільської ради Тиврівського району Вінницької області.

Зобов'язати Строїнецьку сільську раду Тиврівського району Вінницької області

виділити ОСОБА_2 земельну частку (пай) із земель резервного фонду вказаної сільської ради.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський районний суд Вінницької області протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення, тобто з 03.05.2018 р.

Суддя Ратушняк І. О.