Справа №611/97/18
Провадження №2/611/84/18
16 квітня 2018 року Барвінківський районний суд Харківської області в складі:
головуючого - судді Коптєва Ю.А.,
за участю секретаря - Ведмідь І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Барвінкове в порядку спрощеного судового провадження цивільну справу за позовом Акціонерної компанії «Харківобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію,-
Представник позивача АК «Харківобленерго» звернувся до суду з позовною заявою в якій просить стягнути з відповідача на користь АК «Харківобленерго» суму заборгованості за спожиту електричну енергію станом на 01 січня 2018 року в розмірі 1468,20 грн.
В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача посилається на те, що АК «Харківобленерго» постачає електроенергію відповідачу за адресою: АДРЕСА_1, але відповідач не сплачує за використану електроенергію в добровільному порядку, у зв'язку з чим у відповідача перед АК «Харківобленерго» утворилась заборгованість.
В судове засідання представник позивача надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач, згідно ч.11 ст.128 ЦПК України, викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Згідно інформації, опублікованої на офіційному веб-сайті на сторінці Барвінківського районного суду Харківської області у рубриці «Оголошення про виклик до суду», відповідач повідомлений у встановленому порядку (належним чином) про час і місце судового розгляду справи, не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, та не з'явився у судове засідання без повідомлення причин, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у його відсутності до суду не надходило.
Беручи до уваги ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надав, в силу положень ст. 223 ч. 1 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача.
Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно.
У зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України.
Враховуючи що розгляд справи відбувся за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного висновку.
За загальним правилом (частина 1 статті 13 ЦПК України), суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких, відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Судом встановлено, що між позивачем АК «Харківобленерго» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір про користування електричною енергією. Відповідно до умов договору позивач взяв на себе обов'язок постачати електроенергію відповідачу за адресою: АДРЕСА_1
Згідно з положенням ст. 1 Закону України «Про електроенергетику», споживачами енергії є суб'єкти господарської діяльності та фізичні особи, що використовують енергію для власних потреб на підставі договору про її продаж та купівлю.
Відповідно до ст. 26 Закону України «Про електроенергетику», споживання енергії можливо лише на підставі договору з енергопостачальником.
Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов'язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Відповідно до п. 3 ПКЕЕН, споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між споживачем та енергопостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором і укладається на три роки. Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року № 1357, затверджені Правила користування електричною енергією для населення, із змінами та доповненнями, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 23.08.2016 року № 591.
Згідно з п. 1 ПКЕЕН, ці правила регулюють відносини між громадянами та енергопостачальниками. Правила обов'язкові для виконання всіма споживачами і енергопостачальниками незалежно від форм власності.
Відповідно до «Правил користування електричною енергією для населення», побутовий споживач зобов'язаний оплачувати спожиту електроенергію щомісяця.
У відповідача перед позивачем утворилась заборгованість, яка згідно довідки-розрахунку, наданого позивачем, з 01 квітня 2017 року по 01 січня 2018 року, станом на 01 січня 2018 року складає 1468,20 грн.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.
За таких обставин суд вважає, що вимога позивача до відповідача цілком обґрунтована, оскільки останній не сплачує за спожиті ним послуги і тому з відповідача слід стягнути на користь позивача загальну заборгованість за спожиту електроенергію в сумі 1468,20 грн.
Відповідно до ч. 2 ст. 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред'явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.
Розподіл судових витрат суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір».
Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 1762 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 12, 95, 141, 247, 258-259, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст. ст. 629, 1166 ЦК України, Законом України «Про електроенергетику», Правилами користування електричною енергією для населення затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1357 від 26.07.1999 року, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», суд -
Позов Акціонерної компанії «Харківобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію - задовольнити повністю.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Барвінківський районний суд Харківської області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Ю.А. Коптєв