Справа № 352/418/18
Провадження № 2/352/583/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

02 квітня 2018 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

в складі :

головуючого судді Гургули В.Б.,

секретарі Кожуховської О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Тисменицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області про зняття арешту з транспортного засобу, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про зняття арешту з транспортного засобу. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 23 лютого 2012 року укладено довіреність (односторонній правочин) серії ВРП № 243187 посвідчену приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстрованої в реєстрі за № 255 (надалі - «Довіреність»), згідно якої ОСОБА_2 (відповідач) уповноважив ОСОБА_4 та ОСОБА_1 укладати правочин щодо експлуатації та розпорядження транспортним засобом, зокрема: керувати з правом використання за межами України, продати, обміняти, здати в оренду, за ціною та на умовах на розсуд уповноважених, належним ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про реєстрацію ТЗ САК № 489916, виданого ВРЕР м.Івано-Франківська 23.02.2012 року, транспортним засобом марки MERCEDES- BENZ SPRINTER 313 CDI випуску 2004 року, двигун (обєм) № -, шасі (рама) № -, кузов (коляска) №WDB9036631R605595. Реєстраційний № НОМЕР_1, зареєстрований ВРЕР м. Івано-Франківська 23.02.2012р.

Укладаючи довіреність позивач вважав, що фактично оформляв документ про купівлю автомобіля, оскільки заплатив ОСОБА_2 на момент укладення довіреності за купівлю зазначеного вище автомобіля суму в розмірі 15 000 (пятнадцять тисяч) доларів США, про що була складена відповідна розписка.

Було досягнуто згоди щодо відчуження транспортного засобу шляхом видання ОСОБА_2 довіреності на експлуатацію та розпорядження автомобілем. Також, між ними було досягнуто згоди щодо ціни транспортного засобу, яка склала 15 000 (пятнадцять тисяч) доларів США.

27 лютого 2012 року укладено договір купівлі-продажу автомобіля (надалі - договір), за яким ОСОБА_2 (продавець за договором) передав у власність ОСОБА_1 (покупець за договором) автомобіль марки (модель) MERCEDES-BENZ SPRINTER 313 CDI, 2004 року випуску, номер кузова: WDB9036631R605595. Автомобіль належить продавцю на підставі Свідоцтва про реєстрацію ТЗ САК № 489916, виданого ВРЕР м. Івано-Франківська 23.02.2012 року. Реєстраційний № НОМЕР_1 зареєстрований ВРЕР м. Івано-Франківська 23.02.2012 року (пункти 1.1.- 1.3. договору).

Згідно п. 1.4. договору, продавець стверджує, що на момент укладення цього договору автомобіль не перебуває під арештом чи забороною, щодо нього не ведуться судові спори, він не заставлений, у податковій заставі не перебуває, відносно нього не укладено будь-яких договорів з відчуження чи щодо користування з іншими особами. Треті особи не мають прав на автомобіль.

Продаж автомобіля за домовленістю сторін вчинявся за 15 000 (пятнадцять тисяч) доларів США, які отримані продавцем від покупця з моменту підписання договору. Договором сторони підтвердили факт повного розрахунку за проданий автомобіль. Право власності на автомобіль перейшло від продавця до покупця в момент фактичної передачі автомобіля та документів на нього, що здійснено в момент підписання договору (пункти 2.1.- 2.3. договору).

Між ними складено Акт прийому-передачі до договору купівлі-продажу автомобіля від 27 лютого 2012 року.

06 березня 2018 року позивач хотів зняти автомобіль з обліку, однак йому повідомив оператор з автоматизованого обліку, що автомобіль марки (модель) MERCEDES-BENZ SPRINTER 313, ідентифікатор WDB9036631R605595 знаходиться в арешті згідно Ісх. № документа 40481818 від 06.02.2014 р., вх. № канцелярії 1043 від 10.02.2014 р.

ОСОБА_2 знаючи про свої борги перед ПАТ «Дельта Банк», що банком подано позов про стягнення кошгів, уклав із позивачем договір купівлі-продажу автомобіля не повідомивши про свої борги та судовий процес про стягнення боргу.

06 лютого 2014 року старший державний виконавець Тисменицького РВДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області Ясуник І.І. виніс постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (боржник - ОСОБА_2, стягувач- ПАТ «Дельта-Банк»).

У звязку з вищесказаним позивач був змушений звернутися з даним позовом до суду.

Позивач в судове засідання не зявився, від нього до суду надійшла заява, в якій просить справу розглядати без його участі, позов підтримує, просить його задоволити.

Відповідачі в судове засідання не зявилися, про час та дату судового засідання повідомлялися належним чином, причину неявки суду не повідомили.

Суд вважає, що при таких обставинах існують всі підстави ухвалити заочне рішення, на підставі ст. 280-282 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.4 постанови № 6 від 27 серпня 1996 року (з наступними змінами) Про судову практику в справах про виключення майна з акту опису, за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису (звільнення з-під арешту), розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним.

Згідно розяснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, п.2 Постанови від 03.06.2016 №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути предявлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на майно).

Згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів» № 1388 від 07.09.1998 року, власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (далі власники) зобовязані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби.

Згідност. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Ст. 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні; особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 59 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Судом встановлено, що відповідно до договіру купівлі-продажу автомобіля від 27 лютого 2012 року ОСОБА_2 (продавець за договором) передав у власність ОСОБА_1 (покупець за договором) автомобіль марки (модель) MERCEDES-BENZ SPRINTER 313 CDI, 2004 року випуску, номер кузова: WDB9036631R605595.

Продаж автомобіля за домовленістю сторін вчинявся за 15 000 (пятнадцять тисяч) доларів США, які отримані продавцем від покупця з моменту підписання договору. Договором сторони підтвердили факт повного розрахунку за проданий автомобіль. Право власності на автомобіль перейшло від продавця до покупця в момент фактичної передачі автомобіля та документів на нього, що здійснено в момент підписання договору (пункти 2.1.- 2.3. договору).

Між позивачем та відповідачем-1 складено Акт прийому-передачі до договору купівлі-продажу автомобіля від 27 лютого 2012 року.

06 березня 2018 року позивач хотів зняти автомобіль з обліку, однак оператор з автоматизованого обліку повідомив йому, що автомобіль марки (модель) MERCEDES-BENZ SPRINTER 313, ідентифікатор WDB9036631R605595 знаходиться в арешті згідно Ісх. № документа 40481818 від 06.02.2014 р., вх. № канцелярії 1043 від 10.02.2014 р.

ОСОБА_2 знаючи про свої борги перед ПАТ «Дельта Банк», що банком подано позов про стягнення кошгів, уклав із позивачем договір купівлі-продажу автомобіля не повідомивши про свої борги та судовий процес про стягнення боргу.

06 лютого 2014 року старший державний виконавець Тисменицького РВДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області Ясуник І.І. виніс постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (боржник - ОСОБА_2, стягувач- ПАТ «Дельта-Банк»).

За таких обставин подальше стягнення на вказаний транспортний засіб в межах процедури виконавчого провадження про стягнення заборгованості з ОСОБА_5 є неможливим, оскільки вказане майно вибуло з його володіння у передбаченому законодавством порядку, а отже підстави для накладення арешту постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження старшого державного виконавця Тисменицького РВДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області Ясуник І.І. на теперішній час відсутні.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 321, 391 ЦК України, ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 10-13, 81, 258-259, 280-282 ЦПК України,, суд -

в и р і ш и в:

Позовну заяву задоволити.

Зняти арешт з транспортного засобу: автомобіль Mercedes-Benz Sprinter 313 CDI, 2004 р.в., д.н.з. НОМЕР_2, згідно автоматизованого обліку Ісх. № документа 40481818 від 06.02.2014, вх. № канцелярії 1043 від 10.02.2014, та звільнити вказаний транспортний засіб з-під арешту накладеного старшим державним виконавцем Тисменицького РВДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області Ясуник Іваном Івановичем 06.02.2014 постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, номер виконавчого провадження 40481818.

Заочне рішення може бути переглянуте Тисменицьким районним судом за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду до апеляційного суду Івано-Франківської області подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Гургула В.Б.