Провадження № 2/520/2059/18
Київський районний суд міста Одеси в складі:
головуючого - судді Калініченко Л.В.
при секретарі Єгоровій Н.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою
Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія»
про відшкодування збитків в порядку регресу,
У позовній заяві представник позивача в обґрунтування вимог посилається на те, що 19 липня 2016 року між ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та ОСОБА_2 було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/0469792.
У відповідності до умов вказаного полісу страхування позивач взяв на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «Mercedes-Benz», державний реєстраційний номер «ВН2727АО», сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам.
02 березня 2017 року по вул. Рішельєвській в м. Одесі відповідач, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, керуючи автомобілем марки «Mercedes-Benz», реєстраційний номер НОМЕР_1, допустив зіткнення з автомобілем марки «Lexus», реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, після чого поїхав з місця дорожньо-транспортної пригоди та в подальшому допустив зіткнення з автомобілем марки «Mitsubishi», реєстраційний номер НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_4. Таким чином, діями відповідача, власникам даних транспортних засобів були спричинені матеріальні збитки.
Представник позивача зазначає, що відповідачем до моменту подання позовної заяви не було повідомлено позивача про дорожньо-транспортні пригоди.
Відповідно до постанов Приморського районного суду м. Одеси від 22 травня 2017 року та від 01 червня 2017 року відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4, ч. 1 ст. 130 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності.
Також, представник позивача зазначає, що потерпілі особи ОСОБА_4 та ОСОБА_3 звернулися до позивача з заявами про виплату страхового відшкодування за полісом №АК/0469792.
Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Калініченко Л.В.
Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 11 січня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, у строки передбачені ст. 275 ЦПК України.
Вищевказана ухвала була направлена сторонам по справі та відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства, відповідачу був наданий строк, терміном в п'ятнадцять днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження по справі, для подання відзиву на позовну заяву, заперечень, подання зустрічного позову або клопотання про слухання справи у судовому засіданні з викликом сторін.
Судом була витребувана інформація про реєстраційний номер облікової картки платника податків відповідача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Так, відповідно до довідки Державної фіскальної служби України від 15 січня 2018 року, ОСОБА_2 зареєстрований в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків під реєстраційним номером - НОМЕР_4.
Згідно з відповіддю відділу адресно-довідкової роботи ГУДМС України в Одеській області від 02 січня 2018 року, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 12 червня 2002 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, та саме за вказаною адресою судом надсилалась копія ухвали про відкриття провадження, разом з копію позовної заяви та копією усіх додатків доданих до позову на ім'я ОСОБА_2
29 березня 2018 року відповідачем ОСОБА_2 отримано вказану копію ухвали суду з копією позовної заяви та копією додатків наданих до позову, що підтверджується розпискою про особисте отримання від 29 березня 2018 року.
П'ятнадцятиденний термін для подання відповідачем відзиву на позовну заяву, заперечень, подання зустрічного позову або клопотання про слухання справи у судовому засіданні з викликом сторін сплив 13 квітня 2018 року включно.
Будь-яких інших заяв або клопотань від сторін через канцелярію суду не надходило, тому суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Згідно з ч. 2 ст. 282 ЦПК України, розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно ч.2 ст.281 ЦПК України - розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими главою про заочний розгляд справи.
Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Судом також враховується, що відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.
Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").
При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов'язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі „Юніон Аліментаріа ОСОБА_5 проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.
Враховуюче вищевикладене та у відповідності до ст.ст. 280, 281 ЦПК України, Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи.
Дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування збитків в порядку регресу підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлено, що 19 липня 2016 року між ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та ОСОБА_2 було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/0469792. Франшиза встановлена у розмірі 1000 гривень 00 копійок. Строк дії договору з 19 липня 2016 року по 19 липня 2017 року. Відповідно до умов вказаного договору, полісу страхування, позивач взяв на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «Mercedes-Benz S 500», реєстраційний номер НОМЕР_1, сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам (а.с.9).
Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 22 травня 2017 року, справа №522/5614/17, провадження №3/522/2748/17, ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України, а саме у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 02 березня 2017 року з автомобілем марки «Lexus», реєстраційний номер НОМЕР_2, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень (а.с.11).
Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 22 травня 2017 року, справа №522/5614/17, провадження №3/522/2743/17, ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124-4 КУпАП України, а саме за залишення місця дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 02 березня 2017 року з автомобілем марки «Lexus», реєстраційний номер НОМЕР_2, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 гривень (а.с.12).
Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 22 травня 2017 року, провадження № 3/522/2747/17, ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України, а саме у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 02 березня 2017 року з автомобілем марки «Mitsubishi», реєстраційний номер НОМЕР_3, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень (а.с.25).
Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії, та чи вчинені вони цією особою.
В силу ч. 4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Тобто, наявність вини в діях ОСОБА_2 у скоєних дорожньо-транспортних пригод, які мали місце 02 березня 2017 року, додатковому доказуванню не підлягає.
В результаті вказаних дорожньо-транспортних пригод були пошкоджені автомобілі марки «Lexus», реєстраційний номер НОМЕР_2, який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 належав ОСОБА_6 (а.с.16) та марки «Mitsubishi», реєстраційний номер НОМЕР_3, який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 належав ОСОБА_4 (а.с.28).
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Згідно з п. 22ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників неземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.
З матеріалів справи вбачається, що 02 березня 2017 року ОСОБА_6 звернувся до Одеської дирекції ГРУ ПрАТ «УПСК» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (ОСЦПВВНТЗ) за участі забезпеченого ними транспортного засобу, який належав ОСОБА_1 (а.с.14) та, згодом, 03 травня 2017 року - з заявою про страхове відшкодування завданої йому шкоди (а.с.15), надавши акт огляду транспортного засобу, розрахунок вартості ремонту, акт прийому-передачі виконаних робіт по ремонту автомобіля та розрахунок коефіцієнту фізичного зносу КТЗ. За результатом документів, надісланих ОСОБА_6, ПрАТ «УПСК» було винесено страховий акт № ОЦ/123/450/17/0138 від 13 червня 2017 року, згідно з яким вартість відновлюваного ремонту автомобіля марки «Lexus», реєстраційний номер НОМЕР_2, з урахуванням фізичного зносу деталей без ПДВ, складає 7997 гривень 63 копійки та на підставі умов договору страхування з врахуванням безумовної франшизи (1000 грн. 00 коп.), підлягає перерахуванню страхове відшкодування у розмірі: 7977,63 - 1000,00 = 6997 гривень 63 копійки (а.с.21).
14 червня 2017 року ГРУ ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» здійснило виплату ОСОБА_6 матеріальної шкоди в розмірі 6997 гривень 63 копійки, що підтверджується платіжним дорученням від 14 червня 2017 року, номер платіжного доручення з наданої суду копії встановити не можливо (а.с.22).
30 червня 2017 року позивачем була направлена претензія до відповідача про відшкодування збитків в порядку регресу за вихідним №РУ/123/450/17/0138, в якій позивач просив відповідача у найкоротший термін, але не пізніше 30 календарних днів з моменту отримання цієї претензії відшкодувати завдані збитки ПрАТ «УПСК» в розмірі 6997 гривень 00 копійок разом з довідкою про ДТП, постановою суду та страховим актом. Однак, доказів отримання цієї вимоги та її виконання відповідачем суду не надано.
Матеріальні збитки, заподіяні внаслідок дорожньо-транспортних пригод, що сталися 02 березня 2017 року, відповідачем потерпілим особам відшкодовані не були. Доказів, які б спростовували вказане до суду не надано.
Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом.
Відповідно до абз. «а», «в», «ґ» п. п. 38.1.1. п. 38.1. ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; та/або якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником); та/або якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.
Згідно з п. 33.1 ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально
Як вбачається, з матеріалів справи, з моменту дорожньо-транспортної пригоди до цього часу відповідачем не було письмово повідомлено позивача про вищезазначені дорожньо-транспортні пригоди.
Відтак, відповідачем було порушено умови договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності № АК/0469792 та норми Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо повідомлення страховика про настання страхового випадку, а також з урахуванням вже встановлених обставин того, що дорожньо-транспортні пригоди, які мали місце 19 липня 2016 року, скоєні саме з вини ОСОБА_2, під час яких останній керував транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, залишивши місце дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок чого транспортні засоби марки «Mitsubishi L200», реєстраційний номер НОМЕР_3, та марки «Lexus», реєстраційний номер НОМЕР_2, отримали механічні пошкодження, у зв'язку з чим ПрАТ "Українська пожежно-страхова компанія" було виплачено власникам вказаних пошкоджених транспортних засобів страхове відшкодування, у зв'язку з чим суд вважає, що позивач набув право на звернення до суду з регресним позовом до відповідача.
Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
На підтвердження збільшеної суми страхового відшкодування ОСОБА_4, позивач посилається на протокол узгодження розміру та способу здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) в порядку п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 23 листопада 2017 року.
Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Позивачем не надано до суду жодного доказу на підтвердження підстав ля збільшення суми страхового відшкодування, додаткового акту огляду пошкодженого транспортного засобу марки «Mitsubishi L200», реєстраційний номер НОМЕР_3,, додаткового акту виконаних робіт, згідно з яким були збільшені проведені роботи по відновленню транспортного засобу.
Суд також зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом.
З аналізу вказаної норми закону вбачається, що страхувальник має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи лише у разі виплати страхового відшкодування.
Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.
Згідно зі ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір сплачений останнім в сумі 1600 грн. 00 коп.
Керуючись ст. ст. ст.ст. 2, 4, 5, 6, 76-78, 81, 141, 263-265, 280-282, 352, 354 ЦПК України, ст. ст. 22, 1187, 1191 ЦК України, Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд, -
У задоволенні решти позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий Калініченко Л. В.