Справа № 459/2750/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Новосад М.Д.
Провадження № 22-ц/783/6131/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Р. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2018 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Цяцяка Р.П.,

суддів Ванівського О.М. і ОСОБА_2,

за участю секретаря Цапа П.М.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою старшого державного виконавця Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 на ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 12 квітня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця, у якій просила: 1) визнати протиправною бездіяльність старшого державного Ізмаїльського міськрайонного ВДВС ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_3 по не стягненню в її користь аліментів з ОСОБА_5 у виконавчому провадженні № 27439016; 2) зобовязати старшого державного Ізмаїльського міськрайонного ВДВС ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_3 негайно вжити передбачених законом заходів до виконання рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 16.10.2010 року.

В обґрунтування скарги зазначала, що рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 16.10.2010 року у справі № 2-3203/10 задоволено її позов до ОСОБА_5 про стягнення аліментів. Виконавчий лист по даному рішенню знаходиться на виконанні у державного Ізмаїльському міськрайонному ВДВС ГТУЮ в Одеській області: виконавче провадження № 27439016 було відкрите 05.07.2011 року. Станом на вересень 2015 року заборгованість ОСОБА_5 по аліментах становить 26 490 грн. Зазначила, що останній працював у ТОВ "Охорона-Комплекс-Придунав'є", але аліментів, відрахованих з його заробітної плати, вона не отримує. Вказала, що 25.12.2015 року направила державному виконавцю заяву із реквізитами для перерахунку аліментів. Вважає, що державний виконавець не виконує своїх службових обовязків (т.1, а.с. 1-2).

Оскаржуваною ухвалою скаргу задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність старшого державного Ізмаїльського міськрайонного ВДВС ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_3 по не стягненню в користь ОСОБА_4 аліментів з ОСОБА_5 у виконавчому провадженні № 27439016.

Зобовязано Ізмаїльський міськрайонний ВДВС ГТУЮ в Одеській області негайно вжити передбачених законом заходів для належного виконання виконавчого листа № 2-3203/10 від 11.02.2011 року, виданого Червоноградським міським судом Львівської області (т.2, а.с. 49-51).

Дану ухвалу оскаржив старший державний виконавець Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 (в подальшому „державний виконавець).

Апелянт просить оскаржувану ухвалу скасувати і постановити нову, якою відмовити ОСОБА_6 у задоволенні її скарги на бездіяльність державного виконавця, покликаючись на неповне зясування судом всіх обставин справи, на невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушенням норм процесуального права.

Стверджує, що всі стягнуті з ОСОБА_5 (до його звільнення з роботи за власним бажанням з 12.01.2016 року) кошти перераховувались на користь ОСОБА_6, що стверджується платіжними дорученнями, копії яких долучено до апеляційної скарги.

Також стверджує, що виходом за місцем проживання боржника було встановлено, що майно, яке належить боржнику на прві власності та підлягає опису і арешту, відсутнє, про що було складено відповідний акт.

На даний час боржник ніде не працює, пенсії не отримує, рахунків у банках не має, рухомого та нерухомого майна, на яке можливо звернути звернення, за боржником не зареєстровано, а тому 03.11.2016 року виконавче провадження було закрито згідно п.2 ч.1 ст. 47 Закону України „Про виконавче провадження (т.2, а.с. 56-58; 81-82).

Скаржник ОСОБА_4 і її представники, будучи неодноразово належним чином повідомленими про час і місце апеляційного розгляду справи (т.2, а.с. 98, 99, 102, 103, 106, 109, 113, 142, 144, 163, 164, 168), в судове засідання не зявилися, подали до суду заяви про апеляційний розгляд справи у їхню відсутність (т.2, а.с. 121, 139).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, а також законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Доводи скарги ОСОБА_4 обгрунтовувалися тим, що рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 16.10.2010 року задоволено її позов до ОСОБА_5 про стягнення аліментів і виконавчий лист по даному рішенню знаходиться на виконанні у державного Ізмаїльському міськрайонному ВДВС ГТУЮ в Одеській області, виконавче провадження № 27439016 було відкрите 05.07.2011 року. Станом на вересень 2015 року заборгованість ОСОБА_5 по аліментах становить 26 490 грн. Зазначила, що останній працював у ТОВ "Охорона-Комплекс-Придунав'є", але аліментів, відрахованих з його заробітної плати, вона не отримує, а відтак вважає, що державний виконавець не виконує своїх службових обовязків (т.1, а.с. 1-2).

В письмових запереченнях на скаргу ОСОБА_4 державний виконавець Шкурінський С.С. стверджує, що всі кошти, які були стягнутими із заробітної плати боржника ОСОБА_5 за період його роботи у ТОВ "Охорона-Комплекс-Придунав'є" і до часу його звільнення зі згаданої роботи, були перерахованими стягувачці ОСОБА_4 (т.2, а.с. 11).

Задоволення скарги ОСОБА_4 на бездіяльність державного виконавця суд мотивував тим, що судом встановлено, що у виконавчому провадженні № 27439016 були стягнуті кошти із заробітної плати боржника ОСОБА_5 та перераховані на депозитний рахунок державної виконавчої служби, однак матеріали виконавчого провадження не містять доказів, які б підтверджували факт перерахування цих коштів стягувачці, що свідчить про протиправну бездіяльність державного виконавця (т.2, а.с. 49-51).

В доводах апеляційної скарги державний виконавець Шкурінський С.С. стверджує, що всі стягнуті з ОСОБА_5 (до його звільнення з роботи за власним бажанням з 12.01.2016 року) кошти перераховувались на користь ОСОБА_4, що стверджується платіжними дорученнями, копії яких долучено до апеляційної скарги, згідно яких ці платежі здійснювались через ПАТ КБ «ПриватБанк» (т.2, а.с. 81-87).

Скаржник ОСОБА_4 і її представники, будучи ознайомленими з вище наведеними доводами апеляційної скарги (т.2, а.с. 98, 99, 102, 103), в поданих до суду заявах (про апеляційний розгляд справи у їхню відсутність) жодної оцінки цим доводам не дали (т.2, а.с. 121, 139).

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 27 листопада 2017 року в порядку забезпечення доказів по цивільній справі на адресу ПАТ КБ «ПриватБанк» були надісланими копії платіжних доручень № 42010 від 07.10.2015 року, № 42650 від 11.11.2015 року, № 43136 від 07.12.2015 року, № 43741 від 11.01.2016 року, № 43795 від 14.01.2016 року про перерахування Відділом ДВС Ізмаїльського МРУЮ аліментів ОСОБА_4 (які апелянтом були долученими до апеляційної скарги в обгрунтування її доводів) та зобовязано ПАТ КБ «ПриватБанк» повідомити Апеляційний суд Львівської області про наступне:

- чи були кошти, зазначені у вище згаданих платіжних дорученнях, отримані ОСОБА_4, і коли такі були отримані нею;

- у випадку, якщо такі кошти ОСОБА_4 отриманими не були причини не виплати ПАТ КБ «ПриватБанк» цих коштів їй, а також подальша доля цих коштів (зокрема чи були такі повернуті Відділу ДВС Ізмаїльського МРУЮ і коли) (т.2, а.с. 126-127).

У відповідь на вище згадану ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 27 листопада 2017 року з ПАТ КБ „ПриватБанк було отримано відповідь, згідно якої „грошові по вказаним платіжним дорученням були зарахованими на картку 690841 ОСОБА_4, РНОКПП НОМЕР_1 (виписка по картці надається у додатку).

04.04.2016 року грошові кошти були переведені на картку 826454 ОСОБА_4, РНОКПП НОМЕР_1 (виписка по картці надається у додатку). Після зарахування були використані клієнтом за власним розсудом (т.2, а.с. 147-162).

Скаржник ОСОБА_4 і її представник, яким були надісланими копії вище згаданого листа ПАТ КБ «ПриватБанк» (т.2, а.с. 163, 164, 168), жодних відгуків чи заперечень з приводу наведеного у цьому листі до суду апеляційної інстанції так і не подали.

Статтями 12 і 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З урахуванням вище наведеного колегія суддів вважає, що вище згаданими доказами (платіжними дорученнями та листом ПАТ КБ «ПриватБанк») спростовано доводи скарги ОСОБА_4 на бездіяльність державного виконавця по перерахуванню їй коштів, які були стягнутими ВДВС на її користь з боржника ОСОБА_5

Крім цього, у доводах апеляційної скарги міститься посилання на те, що 03.11.2016 року (тобто до постановлення судом оскаржуваної ухвали) виконавче провадження було закрито згідно п.2 ч.1 ст. 47 Закону України „Про виконавче провадження.

Скаржник ОСОБА_4 і її представники не подали до суду будь-яких доказів на спростування вище наведеного твердження державного виконавця або доказів про оскарження його дій по закриттю виконавчого провадження.

В той же час, закриття виконавчого провадження (яке залишається в силі, оскільки протилежне скаржницею ОСОБА_4 і її представниками не доведено) унеможливлює задоволення вимоги скарги про зобовязання Ізмаїльського міськрайонного ВДВС ГТУЮ в Одеській області негайно вжити передбачених законом заходів для належного виконання виконавчого листа № 2-3203/10 від 11.02.2011 року, виданого Червоноградським міським судом Львівської області, однак оскаржуваною ухвалою ця вимога також була задоволеною.

Відтак, за вище наведеного, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про відмову ОСОБА_4 у задоволенні вимог її скарги на бездіяльність державного виконавця.

Статтею 141 ЦПК України (в редакції, чинній на час апеляційного розгляду справи) встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина 1), і що суд апеляційної інстанції, у випадку зміни рішення або ухвалення нового, відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13).

Матеріалами справи стверджується, що Головним територіальним управлінням юстиції в Одеській області за подачу апеляційної скарги на оскаржувану ухвалу було сплачено судовий збір у розмірі 1 600 грн. (т.2, а.с. 80), а відтак ці кошти підлягають до стягнення з ОСОБА_4 на користь апелянта.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.2, 376 ч.1 п.п. 1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу старшого державного виконавця Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 12 квітня 2017 року скасувати та ухвалити нову постанову, якою відмовити ОСОБА_4 у задоволенні її скарги на бездіяльність державного виконавця.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Головного територіального управління юстиції в Одеській області судовий збір у розмірі 1 600 (одна тисяча шістсот) грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Головуючий

Судді: