Справа № 211/226/18
Провадження № 2/211/814/18
Р і ш е н н я

і м е н е м У к р а ї н и

05 квітня 2018 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі :

головуючого судді : Н.О. Сарат

при секретарі : С.М. Зоріній

за участі : позивача ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа яка не заявляє самостійних вимог: Відділ реєстрації місця проживання громадян ОСОБА_3 Довгинцівської районної у м. Кривому Розі Ради про визнання особи такою , що втратила право користування житлом, суд , -

встановив:

22.01.2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог: Відділ реєстрації місця проживання громадян ОСОБА_3 Довгинцівської районної в місті Кривий Ріг ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання, а саме: квартирою за адресою АДРЕСА_1 у м. Кривому Розі.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що вона, є власником на квартиру за адресою: м. Кривий Ріг, Гутовського 41/107. На теперішній час в вищезазаначеній квартирі зараеєстрований лише відповідач ОСОБА_2 Однак фактично відповідач ОСОБА_2 не проживає та не з»являється за вищевказаною адресою з липня 2016 року та по теперішній час та фактично мешкає за іншою адресою. Відповідач добровільно визначив собі інше місце проживання. Таким чином, відповідач в квартирі не проживає, не сплачує грошові кошти за користування жилим приміщенням і комунальні послуги (станом на 01.12.2017 року заборгованість по сплаті комунальних послуг складає 26 968,42 грн.), не несе інших витрат по утриманню квартири. Тому, позивач змушена звернутись до суду з даним позовом.

У судовому засіданні позивач наполягала на задоволенні позовних вимог, пояснила, що відповідач у квартирі за адресою м. Кривий Ріг, Гутовського 41/107 проживав з сім"єю 11 років, за комунальні послуги вони не сплачували . З липня 2017 року відповідач з сім"єю виїхали з квартири та не проживають в ній. Відповідач повідомив про наміри здавати квартиру. Тому позивач замінила замки на вхідних дверях, та попросила сусідів не впускати відповідача в квартиру. На даний момент борг за комунальні послуги не сплачений.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, пояснив, що в квартирі він не проживає з липня 2017 року , до цього часу він проживав там з сім"єю та сплачував комунальні послуги. Після того як вони з сім"єю виїхали з квартири позивач в листопаді 2017 року змінила замки та перешкоджає йому користуватися квартирою, крім того в квартирі знаходяться його речі та речі членів сім"ї. З серпня по вересень 2017 року відповідач працював на морі. А після повернення доступу в квартиру йому не було через дії позивача. Тому просив відмовити в задоволенні позову.

Представник третьої особи в судове засідання не з"явився, причини неявки суду не відомі.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог виходячи з такого.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 на підставі договору купівлі продажу, є власником квартири за адресою: АДРЕСА_2, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 739461 від 09.06.2003 року (а.с.9).

У квартирі за адресою: Кривий Ріг, АДРЕСА_3 зареєстрований відповідач, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 що підтверджується довідкою про склад сімї від 09.11.2017 року. ОСОБА_2 зареєстрований в даній квартирі як син позивача (а.с. 10).

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та відповідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмеженийу його здійсненні.

Стаття 386 ЦК України передбачає, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

У відповідності зі ст.405 ч.2 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Як встановлено в судовому засіданні відповідач не проживає за адресою Кривий Ріг, АДРЕСА_3 саме з липня 2017 року , що вказала в своїх поясненнях сама позивач. Крім того сама позивач пояснила, що відповідач не проживає в квартирі з липня 2017 року через те, що вона поміняла так замки та не впускає відповідача в квартиру.

Суд критично відноситься до доказів, а саме акту від 06.12.2017 року про не проживання відповідача за адресою: АДРЕСА_3 з липня 2016 року, так як в судовому засіданні спростовані дані факти.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

З огляду на все вищевказане, суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог так як вони заявлені в супереч ч. 2 ст. 405 ЦК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 317,319,391, 405 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 10, 95, 258-268, 280-281 ЦПК України, суд ,-

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа яка не заявляє самостійних вимог: Відділ реєстрації місця проживання громадян ОСОБА_3 Довгинцівської районної у м. Кривому Розі Ради про визнання особи такою , що втратила право користування житлом - відмовити.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення, з урахуванням п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: ОСОБА_4