Справа № 211/943/18
Провадження № 2/211/1054/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13 квітня 2018 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Ніколенко Д.М.,

за участю секретаря судового засідання - Гулько А.С.,

позивача - ОСОБА_1, відповідача - ОСОБА_2, представника відповідача - ОСОБА_3, третьої особи - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_4, про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини на період навчання,-

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_2, вказавши, їх з відповідачем донька ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 досягла повноліття, однак продовжує навчання на денному відділенні Вищого навчального закладу «Міжрегіональна академія управління персоналом», навчаючись на контрактній основі, строк навчання до 31 серпня 2021 р. Вона несе всі витрати, пов'язані з навчанням доньки та її утриманням на період навчання, однак дитина потребує матеріальної підтримки також свого батька. Відповідач в добровільному порядку не виділяє належних коштів на утримання доньки на період навчання, тому просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання повнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку до закінчення донькою навчання, починаючи стягнення з 28.03.2018 р.

Ухвалою суду від 16 березня 2018 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримала з підстав, викладених в позові, наполягала на їх задоволенні в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 позов не визнали з підстав, викладених у відзиві на позов. В обґрунтування відзиву на позов зазначено, що позивач звернулася до суду з позовом, в той час як на момент позову донька не досягла повноліття. В матеріалах справи відсутні докази того, що донька проживає разом з позивачкою, оскільки згідно отриманої ним довідки вона проживає в гуртожитку в м. Києві. Він в добровільному порядку допомагає дитині, здійснюючи витрати, пов'язані з її навчанням та даруючи третій особі коштовні подарунки - мобільні телефони, фотоапарат, та додатково здійснюючи оплату вартості навчання в навчальному закладі та на курсах водіння. Крім того, їх донька навчається лише 3 дні на тиждень, в останні дні вона може працювати та отримувати самостійно дохід. Він же спільно з дружиною ОСОБА_6 виховує неповнолітню дитину ОСОБА_7, змушений орендувати житло, на утримання якого теж несе значні витрати, та в зв'язку з перебуванням дружини на амбулаторному лікуванні несе значні витрати, втому числі й на санаторно-курортне лікування. До того ж батько дружини є інвалідом другої групи та потребує матеріальної допомоги, тому він не спроможний сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частки його доходу, максимально можливим та виправданим розміром аліментів може бути розмір не більше 1/8 частини його заробітку, тому просить в задоволенні позову.

Третя особа ОСОБА_4 підтримала вимоги позову.

Вислухавши сторони, представника відповідача, третю особу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Як встановлено судом, згідно копії свідоцтва про народження НОМЕР_1, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 3).

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 досягла повноліття, однак продовжує навчання на денному відділенні спеціальності «Туризм», освітньо-кваліфікаційний рівень «бакалавр», Навчально-наукового інституту міжнародних відносин та соціальних наук Вищого навчального закладу «Міжрегіональна Академія управління персоналом», термін навчання до 31.08.2021 року (а.с. 4 - копія довідки).

Відповідач добровільно матеріальну допомогу на її утримання на період навчання не надає, інших аліментних зобов'язань не має.

Згідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка є частиною національного законодавства України, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Правовідносини щодо обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов'язань, обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду від 29.01.2018 р., у справі № 622/373/16-ц, в постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15.

При визначенні розміру аліментівсуд враховує положення ст. 182 СК України.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Слід також зазначити, що однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України та ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач є працездатною особою та законом встановлено його обов'язок надавати матеріальну підтримку повнолітній доньці, оскільки остання продовжує навчання, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги батька.

Суд не приймає до уваги заперечення відповідача в частині ненадання розміру доходу позивачем, оскільки законом покладено обов'язок по утриманню на обох батьків, незалежно від їх доходу. Вільний від навчання час повнолітня дитина може використовувати на додаткові курси, відвідування бібліотеки, підвищення рівня знань інших шляхом, однак навчання на денній формі навчання є підставою для утримання дитини на період навчання.

Посилання відповідача на утримання дружини, її дитини та її батька суд вважає безпідставним, оскільки як вбачається з письмових доказів, неповнолітній ОСОБА_7 2006 р.н. не є рідним сином відповідача, а отже останній не несе обов'язку по утриманню чужої дитини, в той час як власна дитина потребує підтримки рідного батька. Зазначене стосується і батька дружини відповідача, витрати по утриманню якого це добровільна ініціатива відповідача.

Крім того, суд критично відноситься до посилання відповідача на витрати по лікуванню дружини, оскільки з письмових доказів не вбачається, яка саме хвороба у дружини відповідача, відповідно до довідки ФОП «ОСОБА_8» виданої ОСОБА_8, ОСОБА_9 проходить амбулаторне лікування (без діагнозу) та потребує зниження психо-емоційного навантаження та санітарно-курортного лікування, вартість якого в оздоровчому комплексі «Поляна» складає за 14 днів 18802,00 грн., в той час як дохід ОСОБА_6 згідно підписаної нею ж як директором ТОВ «А Таєрс» довідки про доходи від 02.04.2018 р. , складає близько 3000,00- 4000,00 грн.

Разом з тим, правовий аналіз ст. 199 СК України дає підстави прийти до висновку, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання поширюються на випадки коли дитина досягла повноліття на момент звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на період навчання та, що аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання присуджуються від дня пред'явлення позову.

По справі встановлено, що ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 досягла повноліття ІНФОРМАЦІЯ_3, в той же час, з матеріалів справи вбачається що позивач звернулась до суду з даною позовною заявою 13 березня 2018 р., тобто до досягнення повноліття ОСОБА_4

Враховуючи викладене суд вважає, що в задоволенні позову про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини на період навчання слід відмовити за передчасністю його пред'явлення, що не позбавляє позивача звернутись з відповідним позовом повторно.

На підставі викладеного, керуючись ст.182, ч. 1 ст.191, 199, 200 СК України, ст.ст.10, 12,13, 81,141, 263, 265 ЦПК України,суд ,-

вирішив:

в задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 16.04.2018 р.

Суддя Д.М.Ніколенко