Провадження № 2/317/67/2018
Справа № 317/2207/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2018 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Сакояна Д.І.

при секретарі Ніколаєнко Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького районного суду Запорізької області надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, визнання права власності. Позивач, з урахуванням заяви про зміну предмета позову, просить поділити житловий будинок, що знаходяться за адресою: Запорізька область, Запорізький район, с. Володимирівське, вул. Шевченка, буд. 32, та є спільною сумісною власністю подружжя, визнавши за ним право власності на ? частку житлового будинку.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 06.10.1979 р. до 13.06.2012 р. між позивачем і відповідачем існували шлюбні відносини. У період зареєстрованого шлюбу подружжя придбало житловий будинок за адресою: Запорізька область, Запорізький район, с. Володимирівське, вул. Шевченка, буд. 32, який був оформлений на відповідача. На теперішній час він має намір реалізувати своє право на поділ спільно нажитого майна.

20.02.2018 р. через канцелярію до суду надійшов відзив на позов у якому ОСОБА_2 зазначає, що згодна із поділом житлового будинку, оскільки його купували за спільні кошти, але не згодна з покладенням на неї судових витрат, оскільки вона має під опікою дитину інваліда з важким захворюванням, що вимагає витрачання 6000,00 грн. щомісячно.

Належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи сторони та їх представники у судове засідання 20.04.2018 р. не зявились.

20.04.2018 р. до суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_3 про підтримку позовних вимог та розгляд справи за відсутності позивача та його представника. У даній заяві представник позивача просить не стягувати понесені позивачем судові витрати з відповідача.

19.04.2018 р. до суду надійшла заява відповідача ОСОБА_2 з проханням розглянути справу за її відсутності та врахувати при винесенні рішення поданий нею відзив на позов.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши надані докази, суд встановив наступне.

За змістом свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІ-ЖС № 405380, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 06.10.1979 р. знаходились у зареєстрованому шлюбі.

Як видно зі свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-ЖС № 090172, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького районного управління юстиції Запорізької області 13.06.2012 р., шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 21 від 13.06.2012 р.

У відповідності до договору купівлі-продажу житлового будинку від 25.01.1991 р., власником житлового будинку, розташованого за адресою: Запорізька область, Запорізький район, с. Володимирівське, вул. Шевченка, буд. 32, є ОСОБА_2. Право власності на означений житловий будинок зареєстровано за ОСОБА_2 в Орендному підприємстві «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» 04.12.1992 р.

За змістом технічного паспорту на житловий будинок, складеного станом на 21.01.2008 р., він має загальну площу 79,4 кв.м., житлову площу 51,9 кв.м.

Спірний житловий будинок було набуто в 1991 році під час дії Кодексу про шлюб та сімю України.

Згідно ст. 22 КпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Статтею 28 КпШС України передбачено, що в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу.

На час розгляду справи питання поділу спільного майна подружжя врегульоване наступним чином.

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини і чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Судом встановлено, що спірний житловий будинок є спільною сумісною власністю, оскільки придбаний у зареєстрованому шлюбі. Оскільки відомостей про існування будь-якої домовленості між сторонами стосовно цього майна матеріали справи не містять, суд приходить до висновку, що частки позивача та відповідача в праві спільної сумісної власності на житловий будинок є рівними і повинні бути визначені в розмірі ? частини за кожним.

За таких обставин житловий будинок підлягає поділу з визначенням позивачу та відповідачу по ? частки.

Оскільки вирішення питання щодо визнання за позивачем права власності на ? частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: Запорізька область, Запорізький район, с. Володимирівське, вул. Шевченка, буд. 32, залежить від вирішення питання поділу спільного майна подружжя, судом встановлені підстави для такого поділу, тож за позивачем ОСОБА_1 слід визнати право власності на його ? частку житлового будинку.

За приписами ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд констатує, що визнання відповідачем позову в частині поділу житлового будинку не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову, а тому суд приймає визнання позову відповідачем.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 88, 141, 142, 89, 265-267 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, 70411, Запорізька область, Запорізький район, с. Володимирівське, вул. Шевченка, буд. 32, паспорт серії СА № 595270, виданий Запорізьким РВ УМВС України в Запорізькій області 23.09.1997 р.) до ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, 70411, Запорізька область, Запорізький район, с. Володимирівське, вул. Шевченка, буд. 32) про поділ майна, визнання права власності задовольнити у повному обсязі.

Поділити спільне майно подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2, а саме на житловий будинок літ. А (загальна площа 79,4 кв.м, житлова площа 51,9 кв.м), розташований за адресою: Запорізька область, Запорізький район, с. Володимирівське, вул. Шевченка, буд. 32, по ? частині кожному.

Визнати за ОСОБА_1 (70411, Запорізька область, Запорізький район, с. Володимирівське, вул. Шевченка, буд. 32, паспорт серії СА № 595270, виданий Запорізьким РВ УМВС України в Запорізькій області 23.09.1997 р.) право власності на ? частину житлового будинку літ. А (загальна площа 79,4 кв.м, житлова площа 51,9 кв.м), розташованого за адресою: Запорізька область, Запорізький район, с. Володимирівське, вул. Шевченка, буд. 32.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Запорізької області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Апеляційного суду Запорізької області через Запорізький районний суд Запорізької області відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України.

Суддя Д.І. Сакоян