АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/2796/2018 Головуючий в 1-й інстанції - Мальцев Д.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

12 квітня 2018 року Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів :

головуючого судді - Чобіток А.О.

суддів- Немировської О.В.,Соколової В.В.

при секретарі - Казанник М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 20 грудня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом, договору купівлі-продажу, визнання права власності та витребування майна ,-

в с т а н о в и в:

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 26 червня 2017 року відкрито провадження в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,ОСОБА_4,ОСОБА_5 про визнання недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом, договір купівлі-продажу,визнання права власності та витребування майна.

05 вересня 2017 року позивачем було подано заяву про забезпечення доказів шляхом їх витребування.

Ухвалою цього ж суду від 05.09.2017 року заява про забезпечення доказів задоволена частково.

Позивач оскаржив вказану ухвалу в частині відмови в задоволенні заяви.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 07 листопада 2017 року скасовано ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 05.09.2017 року та передано питання на новий розгляд.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 12 грудня 2017 року задоволено заяву про самовідвід судді Шевченківського районного суду м. Києва Макаренко І.О. з підстав передбачених ч.1 ст.21 УПК України.

Заяву ОСОБА_2 про забезпечення у даній справі доказів передано для повторного автоматичного розподілу справи в порядку ст..11-1 ЦПК України в редакції 2004 року.

Відповідно до протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи, матеріали цивільної справи в частині розгляду заяви про забезпечення доказів передано судді Мальцеву Д.О., під головуванням якого 20 грудня 2017 року постановлена ухвала про повернення заяви та роз»яснено право позивача на повторне звернення з заявою про забезпечення доказів шляхом їх витребування у відповідності до вимог ст.ст.116-119 ЦПК України.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати вказану ухвалу суду першої інстанції та постановити нову про задоволення його заяви про забезпечення доказів. Зазначає, що нормами процесуального права не передбачено можливості заявляти самовідвід у частині окремих клопотань, є лише самовідвід у справі. За таких обставин здійснення повторного автоматичного розподілу «частини справи» було незаконним ,слід провести повторний авторозподіл «усієї справи» і розглянути заяву відповідно до ухвали Апеляційного суду м.Києва від 07.11.2017 року.

Перевіривши відповідність оскаржуваної ухвали нормам процесуального права, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників позивача та представника відповідача ОСОБА_5, Апеляційний суд міста Києва, який діє відповідно до п. 8 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, ч. 4 ст. 147 та п. 3 Розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» приходить до наступного.

Статтею 1, 2 ЦПК України в редакції 2004 року, що діяв на час подання даної позовної заяви та розгляду її судом першої інстанції, визначено, що завдання цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та Закону України "Про міжнародне приватне право".

Відповідно до ч.1 ст.11-1 ЦПК України в редакції 2004 року, що діяв на час подання даної позовної заяви та розгляду її судом першої інстанції, у суді функціонує автоматизована система документообігу суду, що забезпечує об'єктивний та неупереджений розподіл справ між суддями з додержанням принципів черговості та рівної кількості справ для кожного судді ( п. 1).

Визначення судді або колегії суддів для розгляду конкретної справи здійснюється автоматизованою системою документообігу суду під час реєстрації відповідних документів за принципом вірогідності, який ураховує кількість справ, що перебувають у провадженні суддів, заборону брати участь у перегляді рішення для судді, який брав участь в ухваленні судового рішення, про перегляд якого ставиться питання, перебування суддів у відпустці, на лікарняному, у відрядженні та закінчення терміну повноважень. Справи розподіляються з урахуванням спеціалізації суддів. Після визначення судді або колегії суддів для розгляду конкретної справи, внесення змін до реєстраційних даних щодо цієї справи, а також видалення цих даних з автоматизованої системи документообігу суду не допускається, крім випадків, установлених законом ( ч. 3 ст. 11-1 ЦПК України).

Цивільні справи у судах першої інстанції розглядаються одноособово суддею, який є головуючим і діє від імені суду ( ч. 1 ст. 18 ЦПК).

12 квітня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з позовною заявою до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом, договору купівлі-продажу, визнання права власності та витребування майна.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.04.2017 року для розгляду вказаної позовної заяви визначено суддю Макаренко І.О., яка 26.06.2017 року відкрила провадження в справі за даним позовом ОСОБА_2 та призначила його розгляд на 05.09.2017 року.

В судовому засіданні, яке відбулось 05.09.2017 року, суд першої інстанції під головуванням судді Макаренко І.О. частково задовольнив заяву представника позивача про забезпечення доказів шляхом їх витребування, про що постановив відповідну ухвалу.

Суд апеляційної інстанції 07.11.2017 року скасував ухвалу суду першої інстанції від 05.09.2017 року з тих підстав, що при її постановленні суд не навів мотиви, з яких він виходив відмовляючи в задоволенні частини вимог заяви про забезпечення доказів, передавши питання на новий розгляду до суду першої інстанції.

Після перегляду ухвали суду першої інстанції від 05.09.2017 року судом апеляційної інстанції, дана справа була повернута до суду першої інстанції в провадження судді Макаренко І.О., яка була визначена автоматизованою системою документообігу суду для розгляду даної справи.

Статтею 20 ЦПК України в редакції 2004 року, що діяв на час розгляду судом першої інстанції даної справи, зокрема і заяви про забезпечення доказів, визначено підстави для відводу судді

Суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) під час попереднього вирішення цієї справи він брав участь у процесі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, секретар судового засідання;

2) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

3) він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших осіб, які беруть участь у справі;

4) якщо є інші обставини, які викликають сумнів в об'єктивності та неупередженості судді;

5) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи, встановлений частиною третьою статті 11-1 цього Кодексу.

Статтею 21 ЦПК України в редакції 2004 року, що діяв на час розгляду судом першої інстанції даної справи, зокрема і заяви про забезпечення доказів, передбачено підстави недопустимості повторної участі судді в розгляді справи.

Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, у перегляді справи Верховним Судом України, а так само у новому розгляді її судом першої інстанції після скасування попереднього рішення або ухвали про закриття провадження в справі ( ч. 1).

12.12.2017 року, зазначаючи про те, що нею 05.09.2017 року була розглянута заява представника позивача ОСОБА_2 про забезпечення доказів по суті і прийнято судове рішення у формі ухвали про часткове її задоволення, яка ухвалою суду апеляційної інстанції скасована, а питання передано на новий розгляд, посилаючись на ч. 1 ст. 21 ЦПК України , суддя Макаренко І.О. заявила про самовідвід, вважаючи, що скасування постановленої нею ухвали виключає її участь у розгляді заяви з передачею останньої для її повторного автоматичного розподілу в порядку ст.. 11-1 ЦПК України.

З такими діями судді Макаренко І.О. суд апеляційної інстанції категорично не погоджується, оскільки підстави для самовідводу судді чітко визначені статтею 20 ЦПК України в редакції 2004 року.

Проте, заявляючи про самовідвід щодо розгляду заяви про забезпечення доказів, суддя Макаренко І.О. послалась на ч. 1 ст. 21 ЦПК України, яка регулює підстави недопустимості повторної участі судді в розгляді справи, не звернувши увагу на те, що за вказаною нормою закону суддя не може брати участь у новому розгляді її судом першої інстанції після скасування попереднього рішення або ухвали про закриття провадження в справі.

У даній справі заява про забезпечення доказів подана після відкриття провадження за позовом , суддею Макаренко І.О. рішення по суті розгляду справи не ухвалювалось, ухвала про закриття провадження в справі також не постановлялась, внаслідок чого після повернення справи із суду апеляційної інстанції, суддя Макаренко І.О. зобов'язана була розглянути заяву про забезпечення доказів з урахуванням висновків і мотивів, з яких було скасовано ухвалу від 05.09.2017 року.

Таким чином, підстави визначені ч. 1 ст. 21 ЦПК України щодо недопустимості повторної участі судді в розгляді заяви представника позивача ОСОБА_2 про забезпечення доказів були відсутні, внаслідок чого були відсутні підстави для повторного автоматичного розподілу даної заяви між суддями.

З 15.12.2017 року набули чинності зміни, внесені до Цивільного процесуального кодексу України Законом України № 2147-VIII від 03.10.2017 року.

Незважаючи на відсутність законних підстав для повторного розподілу щодо розгляду заяви представника позивача ОСОБА_2 про забезпечення доказів між суддями, 18.12.2017 року відповідно до п.п. 15.4) Перехідних положень розділу ХІІІ Цивільного процесуального кодексу України протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями, розгляд даної заяви окремо від матеріалів цивільної справи, за якою відкрито провадження, було визначено судді Мальцеву Д.О..

20.12.2017 року суддя Мальцев Д.О., зазначаючи про те, що оскільки матеріали цивільної справи перебувають у провадженні судді Макаренко І.О., а з'ясування питань належності, допустимості, достовірності доказів, не може бути розглянуто окремо, то клопотання про витребування доказів має бути розглянуто в межах розгляду цивільної справи у тому ж складі суду, ухвалою суду повернув заяву про забезпечення доказів шляхом їх витребування у даній справі представнику позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_6, пославшись при цьому на п. 4 ч. 1 ст. 117 ЦПК України в редакції 2017 року.

Статтею 2 Цивільного процесуального кодексу України в редакції 2017 року визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов'язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі ( ч.1,2).

Повернувши заяву представника позивача ОСОБА_2 про забезпечення доказів , суд першої інстанції на вказані норми закону уваги не звернув, хоча не був позбавлений можливості за обставин наявності ухвали про самовідвід судді Макаренко І.О. щодо розгляду даної заяви, для виконання вимог ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України в редакції 2017 року щодо розгляду заяви витребувати дану цивільну справу, повернувши її в провадження судді Макаренко І.О. після розгляду заяви.

Крім того, повертаючи заяву про забезпечення доказів заявнику з посиланням на ч. 4 ст. 117 ЦПК України в редакції 2017 року ( регулює вимоги до форми та змісту заяви про забезпечення доказів) , суд першої інстанції не звернув уваги на те, що заява про забезпечення доказів у даній справі подана ще 05.09.2017 року, тобто до набрання 15.12.2017 року чинності змін, внесених до Цивільного процесуального кодексу України Законом України № 2147-VIII від 03.10.2017 року та яка вже була предметом розгляду судом першої інстанції, про що було постановлено ухвалу, яка в подальшому була скасована судом апеляційної інстанції.

Вказані обставини виключають повернення заяви з посиланням на ч. 4 ст. 117 ЦПК України в редакції 2017 року.

На підставі викладеного ухвалу суду не можна визнати законною та обґрунтованою , внаслідок чого вона підлягає скасуванню з направленням для продовження розгляду заяви представника позивача ОСОБА_2 про забезпечення доказів шляхом їх витребування, при якому суд першої інстанції керуючись ст. 84 ЦПК України в редакції 2017 року, повинен розглянути вказану заяву по суті.

При цьому, зважаючи на ту обставину, що заява представника позивача ОСОБА_2 про забезпечення доказів шляхом їх витребування фактично судом першої інстанції на даний час по суті є не розглянутою, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості при скасуванні ухвали суду першої інстанції постановити нову, внаслідок чого апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст.ст. 268, 374, 379, 381-384, 389 ЦПК України,суд апеляційної інстанції,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Скасувати ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 20 грудня 2017 року та направити справу для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий : Судді: