Постанова

Іменем України

16 квітня 2018 року

м. Київ

справа № 644/10247/16-ц

провадження № 61-3434св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Курило В. П.,

Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5, філія Харківського відділення Харківської обласної дирекції публічного акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія «Оранта»,

представник ОСОБА_5 - ОСОБА_6,

представник філії Харківського відділення Харківської обласної дирекції публічного акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» - Пащенко ІннаОлексіївна,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова у складі судді Клименка А. М. від 16 червня 2017 року та ухвалуАпеляційного суду Харківської області у складі колегії суддів: Кружиліної О. А., Бровченка І. О., Кіся П. В. від 22 листопада 2017 року

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У березні 2017 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до

ОСОБА_5, філії Харківського відділення Харківської обласної дирекції публічного акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (далі - філія Харківського ВОД ПАТ НАСК «Оранта») про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позовна заява мотивована тим, що 21 жовтня 2016 року сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобілів позивача та відповідача ОСОБА_5, автомобіль якого було застраховано у ПАТ НАСК «Оранта».

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 29 листопада 2016 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у сумі 340 грн. У результаті ДТП позивачу було заподіяно майнову шкоду в розмірі 225 973,69 грн, яка на день звернення до суду з позовом відповідачем не відшкодована.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_4 просила стягнути на її користь 225 973,69 грн майнової шкоди, 9 000,00 грн витрат щодо визначення розміру збитків, 1 000 грн правової допомоги.

У судовому засіданні від 10 березня 2017 року ОСОБА_4 від позовних вимог у частині стягнення з ПАТ НАСК «Оранта» майнової шкоди у розмірі 50 000 грн відмовилася.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 16 червня

2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 22 листопада 2017 року, позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 у відшкодування завданої внаслідок ДТП матеріальної шкоди - 133 435,17 грн, у відшкодування моральної шкоди - 5 000 грн, витрати на оплату послуг оцінювача - 900 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, мотивовано тим, що шкода завдана майну позивача внаслідок винних дій відповідача, цивільна відповідальність якого була застрахована

ПАТ НАСК «Оранта», а тому на підставі статей 1166, 1187-1188, 1194 ЦК України, є підстави для повного відшкодування завданої шкоди.

У грудні 2017 року ОСОБА_5 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій не в повному обсязі досліджено всі обставини справи, не взято до уваги доводи та докази сторін у справі та неправильно застосовано норми матеріального права.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

22 лютого 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами встановлено, що 21 жовтня 2016 року сталася ДТП за участю автомобілів «ВАЗ 2106», державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_5 та «КІА», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4, внаслідок якої автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 29 листопада 2016 року ОСОБА_5 притягнено до адміністративної відповідальності у зв'язку із порушенням Правил дорожнього руху України.

Відповідно до звіту про визначення вартості майнового збитку від 24 листопада 2016 року № 483/2016, вартість майнового збитку, завданого власнику автомобіля «КІА», державний номерний знак НОМЕР_2, становить

212 692,62 грн. Втрата товарної вартості - 13 281,07 грн, а усього майновий збиток становить 225 973,69 грн.

Виплата страхового відшкодування на користь ОСОБА_4, відповідно до її заяви від 12 грудня 2016 року була здійснена ПАТ НАСК «Оранта» платіжним дорученням від 23 грудня 2016 року № 63248 у розмірі 16 928,77 грн та платіжним дорученням від 26 січня 2017 року № 5003 у розмірі 32 561,23 грн. З урахуванням розміру франшизи відповідно до договору ПАТ НАСК «Оранта» сплатило позивачу страхове відшкодування на загальну суму у розмірі

49 490,00 грн.

Часиною першою статті 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (пункт 3 частини 1 статті 1188 ЦК України).

Статтею 1194 ЦК України, встановлено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (стаття 89 ЦПК України), з урахуванням встановлених обставин і вимог (статей 12, 81 ЦПК України), встановивши, що вина ОСОБА_5 у скоєнні ДТП встановлена постановою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 29 листопада 2016 року та з урахуванням того, що НАСК «Оранта» сплатило суму у межах страхового відшкодування, визначеного договором страхування, у той час як висновком експертного товарознавчого дослідження від 24 листопада 2016 року встановлено завдані матеріальні збитки у сумі 225 973,69 грн, дійшов правильного та обґрунтованого висновку про наявність підстав, передбачених статтями 1166, 1187, 1188, 1194 ЦК України для відшкодування завданої позивачу майнової шкоди ОСОБА_5, оскільки сума сплаченого страхового відшкодування недостатня для повного відшкодування завданої шкоди, у зв'язку з чим саме особа з вини якої було ушкоджено автомобіль позивача має сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судом апеляційної інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні апеляційним судом були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до частини 3 статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Враховуючи те, що ухвалою Верховного Суду від 30 січня 2018 року зупинено виконання рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова

від 16 червня 2017 року та ухвали Апеляційного суду Харківської області

від 22 листопада 2017 року до закінчення касаційного провадження, тому виконання рішення на підставі частини 3 статті 436 ЦПК України підлягає поновленню.

Керуючись статтями 389, 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_5залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 16 червня

2017 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 22 листопада

2017 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 16 червня 2017 року та ухвали Апеляційного суду Харківської області

від 22 листопада 2017 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

В. П.Курило

М. Є.Червинська