Справа № 369/4151/18
Провадження №4-с/369/67/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.04.2018 м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Дубас Т.В., розглянувши матеріали скарги Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» на дії державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_2 щодо винесення постанови від 11 грудня 2017 року про повернення виконавчого документа стягувачу у рамках виконавчого провадження № 51826999, -

ВСТАНОВИЛА:

16 квітня 2018 року до Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшла скарга Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» на дії державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_2 щодо винесення постанови від 11 грудня 2017 року про повернення виконавчого документа стягувачу у рамках виконавчого провадження № 51826999.

З вимог частини 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 450 ЦПК України, скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Відповідно до ч. 9 ст. 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Вивчивши матеріали поданої скарги, вважаю, що вона не відповідає вимогам ч.1 ст. 177 ЦПК України, за змістом яких заявник повинен додати до заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості осіб, які беруть участь у розгляді справи.

Так, в порушення вимог ч. 1 ст. 177 ЦПК України, до скарги не додано копій усіх доданих до неї матеріалів для надіслання їх боржнику та державному виконавцю.

Згідно роз'яснень, які містяться в п. 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07 лютого 2014 року № 6, скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК України. Якщо скарга за формою і змістом не відповідає таким вимогам, то застосовуються положення ст. 121 ЦПК України (в редакції до 15.12.2017 року).

За умовами п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Як вбачається зі змісту поданої скарги, скаржник просить суд визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_2 про повернення виконавчого документа стягувачу від 11 грудня 2017 року.

У скарзі відсутні відомості та докази на підтвердження, коли оскаржувана постанова надійшла до банку.

Таким чином, скаржник не надає до суду доказів на підтвердження звернення до суду зі скаргою у межах встановленого процесуального строку, а саме у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи (п.(а) ч. 1 ст. 449 ЦПК України).

За таких обставин, суд позбавлений можливості встановити дотримання процесуального строку для звернення до суду із відповідною скаргою.

У зв'язку з наведеним, заявнику у скарзі слід надати докази на підтвердження звернення до суду зі скаргою у межах встановленого процесуального строку, а також копії всіх додатків для державного виконавця та боржника.

У разі виправлення недоліків у вказаній частині, нову скаргу необхідно подати разом із копіями заяв відповідно до кількості учасників процесу.

Згідно ч. 1,2 ст. 185 ЦПК України, суддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначає недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на наведене, суд прийшов до висновку про необхідність усунення вищевказаних недоліків та надання скаржнику строку для їх усунення.

З огляду на викладене та керуючись ст.ст. 177, 185, 259-261ЦПК України, суддя

УХВАЛИЛА:

Скаргу Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» на дії державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_2 щодо винесення постанови від 11 грудня 2017 року про повернення виконавчого документа стягувачу у рамках виконавчого провадження № 51826999 - залишити без руху, надавши заявнику строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання заявником ухвали, попередивши, що в разі не усунення вказаних недоліків скарга буде вважатися неподаною та підлягатиме поверненню скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Дубас Т. В.