Справа № 731/557/17 Провадження № 22-ц/795/233/2018 Головуючий у I інстанції - Савенко А. І. Доповідач - Скрипка А. А.
Категорія - цивільна
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2018 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - судді Скрипки А.А.

суддів: Лакізи Г.П., Харечко Л.К.

секретар: Поклад Д.В.

за участю: представника позивача ПАТ ''Укрнафта'' адвоката

Дубчака С.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства "Укрнафта" на рішення Варвинського районного суду Чернігівської області від 13 грудня 2017 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства "Укрнафта" до приватного нотаріуса Варвинського районного нотаріального округу Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Міністерства юстиції України Пушкарьової-Гезердави Наталії Олексіївни про скасування постанови про відмову у вчиненні дій та зобов'язання вчинити нотаріальну дію,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2017 року публічне акціонерне товариство "Укрнафта" звернулось до суду з даним позовом, в якому просило скасувати постанову приватного нотаріуса Варвинського районного нотаріального округу Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Міністерства юстиції України Пушкарьової-Гезердави Н.О. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01.11.2017 року №926/02-31. Також позивач просив зобов'язати приватного нотаріуса Варвинського районного нотаріального округу Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Міністерства юстиції України Пушкарьову-Гезердаву Н.О. посвідчити договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, продуктового магазину, що знаходиться по АДРЕСА_1, укладений між ПАТ ''Укрнафта'' та ОСОБА_5 Вимоги заявленого позову ПАТ "Укрнафта" обґрунтовувало тим, що позивач звернувся до відповідача для вчинення нотаріального посвідчення договору продажу вказаного нежитлового приміщення, при цьому, на вимогу відповідача ПАТ ''Укрнафта'' було надано документи, необхідні для вчинення нотаріального посвідчення. Проте, як вказує позивач, на вимогу ПАТ ''Укрнафта'' від 19.10.2017 року №26-16/2449, відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01.11.2017 року №926/02-31, у реєстрації вищевказаного договору купівлі-продажу було відмовлено у зв'язку з тим, що відповідачем було виявлено, що все майно ПАТ ''Укрнафта'' знаходиться під арештом та в податковій заставі. Позивач не погоджується із вказаною постановою, оскільки постанова не містить посилання на норму закону або іншого нормативного акту законодавства України, якому б суперечила реєстрація договору, при цьому бланк відмови не містить всіх реквізитів. Також позивач вказує, що нотаріус помилково зазначив, що все майно позивача знаходиться в податковій заставі, оскільки майно, що знаходиться в податковій заставі, відображається в акті опису майна, і щодо кожного об'єкта вноситься заборона відчуження. Позивач вважає, що не відповідає дійсності твердження відповідача щодо наявності арешту на вказане майно, оскільки Порядок застосування адміністративного арешту майна платників податків передбачає детальний список майна, на який накладається арешт. У рішенні про застосування адміністративного арешту майна платника податків вказується точне місце знаходження майна (приміщення, адреса тощо), і за даних обставин, накладення арешту на зазначену нерухомість не відбулося, вказане майно не перебуває у податковій заставі, підстави для відмови у здійсненні реєстрації договору відсутні.

Рішенням Варвинського районного суду Чернігівської області від 13.12.2017 року відмовлено у задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства "Укрнафта" до приватного нотаріуса Варвинського районного нотаріального округу Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Міністерства юстиції України Пушкарьової-Гезердави Н.О. про скасування постанови про відмову у вчиненні дій та зобов'язання вчинити нотаріальну дію.

В апеляційній скарзі публічне акціонерне товариство "Укрнафта" просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги заявленого позову. Доводи апеляційної скарги зазначають, що висновки оскаржуваного рішення суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, при цьому у рішенні відсутнє посилання на норму закону або іншого нормативного акту, якому б суперечила реєстрація договору або яка б забороняла вчинення нотаріальної дії. ПАТ "Укрнафта" у доводах апеляційної скарги вказує, що відсутність реєстрації податкової застави щодо будівлі продуктового магазину, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, є свідченням відсутності податкової застави на вказане майно. Доводи апеляційної скарги стверджують, що суд першої інстанції при вирішенні даного спору по суті необґрунтовано не прийняв до уваги довідку приватного нотаріуса Михайленка С.А. від 16.11.2017 року № 10399168, яка підтверджує позицію позивача у даній справі. Доводи апеляційної скарги зазначають, що майно, щодо якого здійснюється правочин, не перебуває у податковій заставі, тому вимога нотаріуса в оскаржуваній постанові щодо звернення до податкового органу для надання згоди на реалізацію майна, є необґрунтованою. ПАТ "Укрнафта" у доводах апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції, необгрунтовано перебираючи на себе повноваження податкового органу, розглядає можливість опису майна в податкову заставу в майбутньому, посилається в рішенні на відсутність доказів співрозмірності податкового боргу з вартістю описаного у податкову заставу майна, згадує про рішення щодо перебування майна у податковій заставі, та пов'язує припинення дії таких рішень із правомірністю відмови у посвідченні договору купівлі-продажу майна, яке не перебуває у податковій заставі та під арештом. Доводи апеляційної скарги зазначають, що висновок суду першої інстанції відносно того, що наявність запису про накладення арешту на все майно є достатньою підставою для відмови в реєстрації необтяженого майна ПАТ ''Укрнафта'', суперечить судовій практиці. При цьому ПАТ ''Укрнафта'' посилається на постанову Вищого господарського суду України у справі № 910/18928/16 від 19.06.2017 року, і зазначає, що наявність арешту не є безумовною підставою для відмови в державній реєстрації прав та обтяжень, в державній реєстрації може бути відмовлено в разі наявності арешту, накладеного на конкретно визначене майно, що не мало місця в даному випадку. Крім того, з посиланням на ухвалу Вищого адміністративного суду України від 03.04.2014 року №814/2746/13-а, ПАТ "Укрнафта" вказує, що у разі виникнення застави майна боржника забороняються будь-які дії з метою реалізації такого майна і забороняється накладення арешту на таке майно іншими юридичними та фізичними особами, в тому числі, і органами державної виконавчої служби. Доводи апеляційної скарги зазначають, що підтримавши необґрунтовані висновки постанови нотаріуса щодо вимоги звернутись до податкового органу, суд першої інстанції одночасно вказує, що арешт всього майна не є податковим і розповсюджується на будівлю магазину. При цьому суд не вказує, з яких підстав та до якого органу повинен звернутися позивач з метою реєстрації нотаріусом вказаного правочину.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач приватний нотаріус Варвинського районного нотаріального округу Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Міністерства юстиції України Пушкарьова-Гезердава Н.О. просить відхилити апеляційну скаргу у зв'язку з її безпідставністю та залишити без змін обґрунтоване рішення суду першої інстанції.

У судовому засіданні апеляційного суду представник позивача адвокат Дубчак С.Є. підтримав доводи та вимоги поданої апеляційної скарги.

У судове засідання апеляційного суду відповідач приватний нотаріус Варвинського районного нотаріального округу Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Міністерства юстиції України Пушкарьова-Гезердава Н.О., належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду даної справи (а.с. 245, 246, 303, том 2), не з'явилась. Відповідно до приписів ч.2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасника судового розгляду даної справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд на підставі приписів статті 375 ЦПК України приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції,- залишенню без змін, виходячи із наступного.

Відповідно до п.6 ч.1 статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що відповідно до листа від 08.09.2017 року (а.с.8, том 1), публічне акціонерне товариство ''Укрнафта'' звернулось до приватного нотаріуса Варвинського районного нотаріального округу Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Міністерства юстиції України Пушкарьової-Гезердави Н.О. для вчинення нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу нежитлового приміщення, продуктового магазину, що знаходиться по АДРЕСА_1.

Вказаний договір укладався ПАТ ''Укрнафта'' в особі структурної одиниці без статусу юридичної особи - НГВУ ''Чернігівнафтогаз'' з покупцем - ОСОБА_5

Позивачем були надані на адресу відповідача документи, необхідні для вчинення нотаріального посвідчення, а саме: технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна №5722 на продуктовий магазин по АДРЕСА_1 (а.с.14-17,том1); копія свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи ПАТ ''Укрнафта'' (а.с.18,том1); свідоцтво про право власності на нерухоме майно нежитлову будівлю, продуктовий магазин (а.с.19,том1); витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно-нежитлову будівлю, продуктовий магазин (а.с.20,том1); копія статуту ПАТ ''Укрнафта'' (а.с.21-26,том1); протокол №2 засідання конкурсної комісії з продажу нежитлової будівлі, продуктового магазину (а.с.27-32,том1); витяг з рішення з питання №24 засідання Правління №8 від 02.08.2017 року ПАТ ''Укрнафта'' (а.с.33,том1); довіреність на право підписання ОСОБА_8 договору купівлі-продажу від імені ПАТ ''Укрнафта'' (а.с.34,том1); копія договору оренди земельної ділянки (а.с. 35-41,том1); інформаційна довідка (а.с.42-43,том1); звіт про оцінку майна (а.с.44-47,том1).

18.09.2017 року приватний нотаріус Пушкарьова-Гезердава Н.О. повідомила позивача, що посвідчення договору є неможливим, оскільки все майно ПАТ ''Укрнафта'' знаходиться під арештом та в податковій заставі, при цьому рекомендовано звернутись до відповідних органів для виключення нежитлової будівлі з-під арешту та отримання відповідної письмової згоди на укладання договору купівлі-продажу нежитлової будівлі від податкового органу (а.с.9,том1).

19.10.2017 року позивач звернувся до відповідача з проханням надати постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.10,том1).

01.11.2017 року за №926/02-31 приватним нотаріусом Пушкарьовою- Гезердавою Н.О. було винесено постанову (а.с.12,том1), в якій нотаріус, пославшись на п.2 Гл.2 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, статтю 49 Закону України ''Про нотаріат'' вказує, що під час підготовки до посвідчення правочинів про відчуження нерухомого майна нотаріусом перевіряється відсутність заборони відчуження або арешту майна шляхом безпосереднього доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та відсутність податкової застави за даними Державного реєстру обтяжень рухомого майна. При здійсненні перевірки встановлено, що все майно ПАТ ''Укрнафта'' знаходиться під арештом та в податковій заставі. У зв'язку з чим договір про відчуження майна платником податків, активи якого перебувають у податковій заставі, посвідчується за умови письмової згоди відповідного податкового органу. Майно, на яке накладено арешт, взагалі не може бути відчужено до зняття арешту. Відповідачем було винесено постанову про відмову ПАТ ''Укрнафта'' у посвідченні договору купівлі-продажу нежитлової будівлі, розташованої в АДРЕСА_1.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, індексний номер 103991168, сформованої станом на 16.11.2017 року нотаріусом Михайленком С.А. (а.с.13,том 1) щодо об'єкта нерухомості з реєстраційним номером 14768644, відомості в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна відсутні.

Єдиний реєстр боржників - систематизована база даних про боржників, що є складовою автоматизованої системи виконавчого провадження України та ведеться з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов'язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна. Відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу, повернення виконавчого документа до суду, чи в день встановлення виконавцем факту відсутності заборгованості за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів.

Як зазначено судом першої інстанції у оскаржуваному рішенні, згідно до результатів пошуку станом на 13.12.2017 року в Єдиному реєстрі боржників міститься 20 записів про включення ПАТ ''Укрнафта'' в даний реєстр, за виконавчими провадженнями №53240620, №53239206, №53240567, №53240496, №53520271, №53845787, №53845792, №53845795, №53845816, №53799495, №53950311, №54699727, №55264857, №55195709, №55336130, №55322280, №55320309, №54840808, №55139098, №55152527.

Також судом першої інстанції зазначено, що, як вбачається з Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна про податкові застави №54297757 від 12.12.2017 року, наявні 9 записів про існування податкової застави щодо майна ПАТ ''Укрнафта'', зокрема майно та активи за актами опису майна №33 від 04.11.2014 року, №18 від 03.09.2015 року, №19 від 30.10.2014 року, №20 від 18.09.2015 року, №481/10/16-17-23-11 від 29.02.2016 року, №1 від 29.02.2016 року, №1/16 від 29.02.2016 року, №8 від 25.03.2016 року, №26 від 02.06.2016 року.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта, №107179991 від 12.12.2017 року, наявний запис про обтяження №16118620 від 11.11.2015 року (а.с.116, том1), на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер 49298533, від 10.11.2015 року, видавник: відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, і згідно опису предмета обтяження-все нерухоме майно ПАТ ''Укрнафта''. Суд першої інстанції у оскаржуваному рішенні послався також на наявний запис про обтяження №16118646 від 09.07.2015 року (а.с.116,зворот,том1), на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер 46133814 від 06.07.2015 року, видавник: відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, і згідно до опису предмета обтяження - все нерухоме майно ПАТ ''Укрнафта''. У оскаржуваному рішенні суду першої інстанції також міститься посилання на наявний запис про обтяження 16119952 від 25.08.2016 року, на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 51436994, від 08.07.2016 року, видавник: Шевченківський РВДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві, і згідно опису предмета обтяження - все нерухоме майно ПАТ ''Укрнафта'' (а.с.117,117, зворот,том 1).

Аналізуючи фактичні обставини справи, а також приписи статті 5, ч.1 статті 39, ч.1, ч.3, ч.4 статті 49 Закону України ''Про нотаріат'', суд першої інстанції прийшов у оскаржуваному рішенні до висновку, що відповідач не допустив порушень норм права, яке регламентує спірні правовідносини, оскільки відмовив у вчиненні нотаріальної дії через її невідповідність чинному законодавству, при цьому причини відмови викладено у письмовій формі та роз'яснено порядок оскарження постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Як вбачається із оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд критично поставився до тверджень позивача про необхідність скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії через відсутність у бланку певних реквізитів, оскільки їх наявність або відсутність жодним чином не може вплинути на обґрунтованість прийнятого нотаріусом рішення.

З посиланням на приписи статті 55 Закону України ''Про нотаріат'', п.п.14.1.155. п.14.1. статті 14; п.89.3.статті 89 Податкового кодексу України, на положення ''Порядку застосування податкової застави контролюючими органами'', затвердженого наказом Міністерством фінансів України від 16.06.2017 року №586, на Закон України ''Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень'', на ''Порядок ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно'', затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 року №1141, на постанову Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127 ''Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень'', на наказ Міністерства юстиції України від 21.11.2016 року № 3276/5 ''Про затвердження Вимог до оформлення заяв та рішень у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень'', зареєстрований у Міністерстві юстиції України 21.11.2016 року за № 1504/29634, суд першої інстанції погодився із твердженнями позивача відносно того, що перебування майна у податковій заставі реалізується шляхом винесення відповідного рішення про опис майна, включення конкретного майна до акту опису та реєстрацію заборони відчуження щодо конкретного об'єкта у відповідному реєстрі. При цьому податкова застава може бути застосована не до всього майна боржника, а лише до його частини, в межах податкового боргу. Таким чином, наявність запису про перебування певного майна боржника у податковій заставі ще не є автоматичною підставою для відмови у вчиненні нотаріальних дій.

Разом з тим, відповідно до п.7 розділу ІІ Порядку застосування податкової застави контролюючими органами, у разі, якщо на момент складення акта опису майно відсутнє або його балансова вартість є меншою, ніж сума податкового боргу, право податкової застави поширюється на інше майно, на яке платник податків набуде право власності у майбутньому, до погашення податкового боргу в повному обсязі.

Платник податків зобов'язаний не пізніше робочого дня, що настає за днем набуття права власності на будь-яке майно, повідомити контролюючий орган про наявність такого майна. Контролюючий орган зобов'язаний протягом трьох робочих днів з дня отримання зазначеного повідомлення прийняти рішення про включення такого майна до акта опису майна, на яке поширюється право податкової застави та балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, або відмовити платнику податків у включенні такого майна до акта опису.

Судом першої інстанції у оскаржуваному рішенні зазначено, що позивач не надав суду відповідних доказів того, що рішення про перебування майна позивача в податковій заставі припинили свою дію, розмір податкових зобов'язань був співмірним та охоплював все виявлене майно, і відповідно, позивач, як боржник, не ніс жодного ризику, в разі повідомлення податкового органу про наявність у нього нерухомого майна (об'єкту купівлі-продажу), і він жодним чином не був би обмежений у праві відчуження.

Як вбачається із оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд критично поставився до тверджень позивача щодо необґрунтованого посилання відповідача на існування адміністративного арешту майна, у зв'язку із перебуванням в податковій заставі. Оскільки адміністративний арешт майна передбачено статтею 94 Податкового кодексу України, проте, він не має відношення до арешту майна, накладеного державним виконавцем в порядку Закону України ''Про виконавче провадження''.

Згідно оскаржуваної постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус не конкретизував вид арешту, проте, із відомостей про заборону відчуження вбачається, що вони не мають відношення до адміністративного арешту, накладеного в порядку статті 94 Податкового кодексу України, а накладені саме в рамках виконавчого провадження.

В ході розгляду даної справи в суді першої інстанції було встановлено, що позивач фактично не погоджується із накладенням арешту на все нерухоме майно в рамках виконавчих проваджень, проте, факту існування такої заборони позивач не оскаржував та не представив суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про відсутність вказаних заборон.

Відмовляючи у задоволенні вимог заявленого позову, суд першої інстанції зазначив у оскаржуваному рішенні, що позивач в ході судового розгляду даної справи не довів належними та допустимими доказами тих обставин, що відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії була безпідставною, що перешкод у посвідченні договору не існувало, і посвідчення такого договору відповідало законодавству України, та має відбутись шляхом скасування оскаржуваної постанови та зобов'язання відповідача посвідчити відповідний договір.

Доводи апеляційної скарги щодо невідповідності вказаного висновку оскаржуваного рішення суду першої інстанції фактичним обставинам справи та нормам матеріального права, які регламентують спірні правовідносини, не можуть бути підставою для його скасування, оскільки вказані доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

Доводи апеляційної скарги вказують, що у оскаржуваній постанові нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії відсутнє посилання на норму закону або іншого нормативного акту законодавства, яким би суперечила реєстрація договору купівлі-продажу нежитлового приміщення або яка забороняє вчинення нотаріальної дії. На думку апеляційного суду, вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції. Оскільки в постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії було зазначено, що відповідно до пункту 2 глави 2 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, при підготовці до посвідчення правочинів про відчуження або заставу нерухомого майна нотаріусом перевіряється відсутність заборони відчуження або арешту майна шляхом безпосереднього доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Договори про відчуження нерухомого майна посвідчуються нотаріусом після перевірки відсутності податкової застави. Вказані вимоги містять в собі і приписи статті 55 Закону України ''Про нотаріат''. В ході судового розгляду даної справи було встановлено, що після здійснення відповідачем відповідних перевірок було виявлено, що все нерухоме майно ПАТ ''Укрнафта'' перебуває під арештом та в податковій заставі. При цьому необхідно зазначити, що договір про відчуження майна платником податків,активи якого перебувають у податковій заставі, посвідчується за умови письмової згоди відповідного податкового органу. Майно, на яке накладено арешт, може бути відчужене після зняття арешту. У зв'язку із вказаними обставинами, відповідачем було рекомендовано позивачу звернутися до відповідних органів для виключення нежитлової будівлі, розташованої у АДРЕСА_1 з-під арешту та для отримання відповідної письмової згоди від податкового органу на укладення договору купівлі-продажу нежитлової будівлі,яка знаходиться за вказаною адресою.

Відповідно до п.17 Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року №1127, пошук відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження здійснюється відповідно до Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

В ході судового розгляду даної справи було встановлено, що відповідно до проведених відповідачем перевірок за об'єктом нерухомого майна, нежитлова будівля, розташована в АДРЕСА_1, не знаходиться під арештом та в податковій заставі, але за результатами пошуків за суб'єктом права, тобто, за ПАТ ''Укрнафта'', відповідачем було виявлено ряд арештів всього нерухомого майно позивача (а.с.116; 116,зворот; 117, 117,зворот, том1). За даних обставин, як зазначив суд першої інстанції у оскаржуваному рішенні, відповідачем при винесенні оскаржуваної постанови було прийнято до уваги ту обставину, що все нерухоме майно, належне позивачу, в тому числі, і нежитлова будівля, розташована в АДРЕСА_1, перебуває під арештом.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності реєстрації податкової застави, на думку апеляційного суду, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції. Оскільки, як вбачається із оскаржуваного рішення суду першої інстанції, розглядаючи вказаний спір по суті, суд першої інстанції послався на ті обставини, що згідно Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна про податкові застави №54297757 від 12.12.2017 року, наявні 9 записів про існування податкової застави щодо майна ПАТ ''Укрнафта'', зокрема майно та активи за актами опису майна №33 від 04.11.2014 року, №18 від 03.09.2015 року, №19 від 30.10.2014 року, №20 від 18.09.2015 року, №481/10/16-17-23-11 від 29.02.2016 року, №1 від 29.02.2016 року, №1/16 від 29.02.2016 року, №8 від 25.03.2016 року, №26 від 02.06.2016 року.

Доводи апеляційної скарги стверджують, що висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні вимог заявленого позову не узгоджується із судовою практикою, при цьому доводи апеляційної скарги посилаються на постанову Вищого господарського суду України від 19.06.2017 року у справі №910/18928/16. На думку апеляційного суду, вказані твердження апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 13.12.2017 року, з наступних підстав. Вчинення нотаріальної дії, а саме, посвідчення договору купівлі-продажу нежитлової будівлі і державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, як вважає апеляційний суд, є різними правовими поняттями, які відповідно мають різну правову природу, і за даних обставин посилання апеляційної скарги на п.5 ч.1 статті 24 Закону України ''Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень'' не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції від 13.12.2017 року.

Апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновку оскаржуваного рішення суду першої інстанції відносно того, що за наявності встановлених в ході судового розгляду даної справи обставин, посвідчення договору купівлі - продажу нежитлової будівлі, розташованої в АДРЕСА_1, не узгоджується з приписами п.2 глави 2 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, а також зі статтею 55 Закону України ''Про нотаріат''.

Апеляційний суд також вважає за необхідне зазначити, що представником позивача в судове засідання апеляційного суду надано копії постанов про закінчення виконавчого провадження: від 28.12.2015 року, ВП №46133814, від 24.03.2016 року, ВП №49298533, від 14.12.2016 року, ВП №51436994 (а.с.254-299, том 2). Апеляційним судом встановлено, і вказані обставини підтверджені поясненнями в судовому засіданні апеляційного суду представника позивача, що вказані постанови про закінчення виконавчих проваджень, в яких зазначено про припинення чинності арешту майна боржника, позивачем не були представлені ні приватному нотаріусу Варвинського районного нотаріального округу Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Міністерства юстиції України Пушкарьовій-Гезердаві Н.О., ні суду першої інстанції. При цьому апеляційним судом не встановлено обставин, які б перешкоджали позивачу надати вказані документи як нотаріусу, так і суду першої інстанції. Позивачем не надано належних, допустимих та достатніх доказів у розумінні приписів статей 77,78,80 ЦПК України щодо неможливості подання вказаних документів до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги не містять в собі підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції, ухваленого на підставі норм права, які регламентують спірні правовідносини та на основі з'ясованих обставин, на які сторони посилалися, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Керуючись статтями: 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Укрнафта" залишити без задоволення.

Рішення Варвинського районного суду Чернігівської області від 13 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Дата складення повної постанови - 02.05.2018 року.

Головуючий:Судді: