АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/422/18Головуючий по 1 інстанції Савенко В.Г.
Категорія: 19, 27 Доповідач в апеляційній інстанції Сіренко Ю.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2018 року

м.Черкаси

Апеляційний суд Черкаської області у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Ювшина В.І.

секретар: Матюха В.І.

учасники справи:

позивач - ПАТ «Укрсиббанк»,

відповідачі - ОСОБА_5, ОСОБА_6

представник відповідача ОСОБА_6 - ОСОБА_7

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_6 на заочне рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 27 лютого 2015 року у складі судді Савенка В.Г.,:

в с т а н о в и в :

У листопаді 2014 року ПАТ «Укрсиббанк» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

На обґрунтування позовних вимог зазначав, що 1 листопада 2006 року між ПАТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_5, яка змінила прізвище на ОСОБА_5 було укладено договір про надання споживчого кредиту №0, за умовами якого ОСОБА_5 отримала кредит в розмірі 23 497 доларів США, строком до 29 жовтня 2027 року під 10% річних.

21 серпня 2007 року між ПАТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_5 укладено додаткову угоду до кредитного договору, відповідно до умов якої встановлено процентну ставку по кредиту в розмірі 10.5% річних.

5 листопада 2007 року між ПАТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_5 укладено додаткову угоду до кредитного договору, відповідно до умов якої п. 1.2.2 договору викладено в новій редакції, встановлено ануїтентний платіж по договору в розмірі 235 доларів США.

1 листопада 2006 року між ПАТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_6 було укладено договір поруки, згідно умов якого ОСОБА_6 зобов'язався відповідати у повному обсязі за виконання ОСОБА_5 усіх зобов'язань в солідарному порядку, що виникли з кредитного договору.

ОСОБА_5 не здійснює платежів для погашення кредиту з грудня 2013 року, чим порушує взяті на себе договірні зобов'язання.

9 вересня 2014 року відповідачам по справі була направлена вимога про погашення заборгованості, однак станом на 28 жовтня 2014 року вимоги банку залишені без задоволення, в результаті чого виникла прострочена заборгованість, на загальну суму 21 002,03 доларів США, що за курсом НБУ станом на 28 жовтня 2014 року становить 271 985 грн. 51 коп.

Заочним рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 27 лютого 2015 року позов задоволено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_5 не виконує умови кредитного договору щодо повернення заборгованості, чим порушує взяті на себе договірні зобов'язання, а тому з неї підлягає стягненню на користь позивача сума заборгованості. ОСОБА_6, взявши на себе обов'язки поручителя та не забезпечивши належного виконання відповідачем ОСОБА_5 взятих кредитним договором обов'язків, повинен відповідати перед позивачем разом з ОСОБА_5 як солідарний боржник, у тому ж обсязі що і останній.

У січні 2018 року ОСОБА_6 звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просиви скасувати рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 27 лютого 2015 року та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову повністю або частково, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована неотриманням скаржником претензії від Банку про погашення заборгованості, а ні від ОСОБА_5, а ні поштою на його адресу.

Також зазначив про необхідність застосування до даних правовідносин строку позовної давності, який сплинув у жовтні 2011 року, проте, позивач звернувся до суду лише у 2014 році, що є підставою для відмови в задоволенні позову.

Заслухавши учасників справи, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає до часткового задоволення.

Судом встановлено, що 1 листопада 2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» та ОСОБА_8 (змінене прізвище ОСОБА_5) укладено договір про надання споживчого кредиту №0, згідно умов якого остання отримала кредит в іноземній валюті в розмірі 23 497,00 доларів США. Позичальник зобов'язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 29 жовтня 2027 року, згідно з графіком погашення кредиту, та сплачувати протягом 30 (тридцяти) календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, проценти за користування кредитом у розмірі 10,0 % річних. (а.с. 6-11).

З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань ОСОБА_5 за кредитним договором, між Банком та ОСОБА_6 було укладено Договір поруки № 55617 від 1 листопада 2006 року, згідно умов якого останній зобов'язався відповідати у повному обсязі за виконання ОСОБА_5 усіх зобов'язань, що виникли з кредитного договору. Відповідальність позичальника та поручителя є солідарною. (а.с.14-17).

Відповідно до п. 2.1 Договору поруки, кредитор не вправі без згоди поручителя змінювати умови кредитного договору з позичальником, у наслідок яких збільшується обсяг відповідальності поручителя.

21 серпня 2007 року між Банком та ОСОБА_5 укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору, відповідно до умов якої встановлено процентну ставку по кредиту в розмірі 10,5 % річних (а.с. 12).

5 листопада 2007 року між тими ж сторонами укладено додаткову угоду №2 до кредитного договору, відповідно до умов якої, викладено п.1.2.2. договору в новій редакції, встановлено ануїтетний платіж по договору в розмірі 235 доларів США. (а.с. 13)

Статтею 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (частина перша статті 554 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (ч.ч. 1, 2 ст. 553 ЦК України).

Згідно із ч.1 ст. 651 ЦК України зміна умов договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

У разі зміни договору зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання, тощо (ч.1 ст. 653 ЦК України).

За змістом ч.1 ст. 654 ЦК України зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає зі звичаїв ділового обороту.

У справі, яка переглядається встановлено, що додатковою угодою, укладеною між кредитором і боржником 21 серпня 2007 року, було внесено зміни до кредитного договору, зокрема процента ставка за кредитом підвищена до 10,5 % річних.

Відповідно до ч.1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього.

Таке збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом; установлення нових умов порядку зміни процентної ставки в бік збільшення; розширення змісту основного зобов'язання щодо дострокового повернення кредиту та плати за користування ним; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення) розміру неустойки тощо.

У зобов'язаннях, у яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки, навіть, за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або без відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав для покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком.

Таким чином, з огляду на положення ч.1 ст. 559 ЦК України необхідно дійти висновку про те, що внесення змін додатковою угодою до кредитного договору щодо збільшення розміру процентної ставки без згоди поручителя на такі зміни призводить до збільшення обсягу відповідальності останнього.

Отже, у справі, яка переглядається, установивши, що додатковою угодою до кредитного договору, укладеною без згоди поручителя, встановлено збільшений розмір процентної ставки, тобто змінено зобов'язання, забезпечене порукою, що призвело до збільшення обсягу відповідальності поручителя, колегія суддів вбачає необхідність застосування норми ч.1 ст.559 ЦК України та наявність правових підстав для визнання поруки припиненою.

Вищенаведені обставини справи в їх об'єктивній сукупності дають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, що у відповідності до ч.2 ст.376 ЦПК України є підставою для зміни оскаржуваного рішення шляхом його скасування і прийняття нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог ПАТ «Укрсиббанк» до ОСОБА_6 в частині солідарного стягнення заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Укрсиббанк» підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в сумі 2 719 грн. 86 коп. та на користь ОСОБА_6 - витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 4 080 грн.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Заочне рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 27 лютого 2015 року у даній справі змінити, скасувавши його в частині солідарного стягнення з ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» боргу за кредитним договором № 0 від 1 листопада 2006 року в розмірі 21 002,03 доларів США, що за курсом НБУ станом на 28.10.2014 року в гривневому еквіваленті становить 271 985 грн. 51 коп. та в частині солідарного стягнення з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» судового збору в розмірі 2 719 грн. 86 коп.

Ухвалити в цій частині нову постанову.

Публічному акціонерному товариству «Укрсиббанк» в позові до ОСОБА_6 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором №0 від 1 листопада 2006 року відмовити.

Стягнути судові витрати з ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» в розмірі 2 719 грн. 86 коп. та на користь ОСОБА_6 - 4080 грн.

Рішення суду в частині стягнення боргу за кредитним договором №0 від 1 листопада 2006 року з ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складений 26 квітня 2018 року.

Судді Н.І.Гончар

Ю.В.Сіренко

В.І.Ювшин