СОЛОМ'ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
________________________________________________________________________________
Справа № 760/4569/18
Провадження № 4-c/760/139/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

І . Вступна частина

29 березня 2018 року в місті Києві

Солом'янський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді Коробенка С.В.

за участю секретаря Семененко А.Д.

розглянув матеріали скарги ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Кириленко Дарї Михайлівни, заінтересована особа ОСОБА_3.

ІІ. Описова частина

16 лютого 2018 року до суду надійшла скарга боржника ОСОБА_1 на рішення старшого державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Кириленко Дарї Михайлівни про стягнення аліментів на користь ОСОБА_3 з доходів (процентів) боржника на банківські вклади. Поряд з цим ОСОБА_1 просив скасувати складену державним виконавцем довідку-розрахунок заборгованості по аліментам від 28.12.2017, згідно з якою визначена його заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 40% від доходів у вигляді процентів, отриманих ним у 2016 році на банківські вклади.

Свої вимоги Боржник у виконавчому провадженні обгрунтовує тим, що рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 27.02.2009 з нього було стягнуто аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання їх спільних дітей в розмірі 40% від його заробітку. Враховуючи, що проценти за банківським вкладом не є заробітком, а є видом доходу, Боржник стверджує, що відрахування аліментів з процентів за вкладом є незаконним.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав скаргу.

Стягувач у виконавчому провадженні ОСОБА_3 заперечувала проти задоволення скарги, наполягаючи на тому, що Сімейний кодекс України у статті 183 Сімейного кодексу України ототожнює поняття заробітку та доходу при визначенні розміру аліментів, а тому аліменти повинні сплачуватись і в частці від отриманих боржником процентів за банківським вкладом.

Державний виконавець Печерського ВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві до суду не з'явився з невідомих причин, його неявка не перешкоджає розгляду скарги.

ІІІ. Мотивувальна частина

Судом встановлено, що рішенням Солом'янського районного суд м. Києва від 27 лютого 2009 року у справі №2-645-1/09 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів було задоволено позовні вимоги і стягнуто з Відповідача аліменти на користь Позивача в розмірі 40% від усіх видів заробітку на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6, а починаючи з 23.09.2017 - на утримання ОСОБА_6 - в розмірі 20% від усіх видів заробітку.

На підставі виконавчого листа, виданого на виконання вказаного вище рішення, Печерським відділом державної виконавчої служби міста Київ здійснюється виконавче провадження №52000967.

28 грудня 2017 року державним виконавцем була складена довідка-розрахунок заборгованості боржника по аліментам, до якої включені аліментні зобов'язання в розмірі 6120,80 гривень, нараховані на суму процентів, отриманих ОСОБА_1 за договорами депозитних вкладів в ПАТ КБ «Приватбанк» та ПАТ «Банк Кредит Дніпро».

Вирішуючи питання про обгрунтованість стягнення з боржника аліментів з отриманих процентів на депозит, суд враховує наступне.

Дійсно, як стверджує Заявник, рішенням суду від 27.02.2009 було стягнуто з нього аліменти саме у частці від усіх видів його заробітку.

В той же час стаття 183 Сімейного кодексу України, яка регулює питання визначення розміру аліментів, не розрізняє поняття заробітку та доходів. Крім того, в чинному законодавстві взагалі відсутнє визначення поняття «заробітку».

Постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 р. N 146 затверджений перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб.

За змістом вказаної Постанови поняття доходу та заробітку в цілях визначення розміру аліментів також не розрізняються, зокрема, пунктом 1 Переліку до складу заробітку і додаткової винагороди працівників віднесені також доходи від підприємницької діяльності (п. 16); плата, отримана за передачу в оренду земельної ділянки або земельної частки (паю) (п.18), інші види заробітку (п. 19).

Таким чином, законодавець не обмежує поняття заробітку працівника, з якого сплачуються аліменти, лише його заробітної платою та доходами, пов'язаними з його трудовою діяльністю за місцем роботи.

Відтак, суд не погоджується з точкою зору ОСОБА_1 про те, що вжите судом у рішенні від 27.02.2009 при визначенні розміру аліментів формулювання «з усіх видів заробітку» стосується лише доходів, отриманих ним за місцем роботи (заробітної плати), а тому суд не вбачає підстав для задоволення скарги.

ІV. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 181, 183 Сімейного кодексу України, ст. 74 Закону України про виконавче провадження», суд ухвалив:

1.У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця відмовити.

2.Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду м. Києва протягом 15 днів з дня складання її повного тексту.

Суддя: