Суддя Попова В. О.
Справа № 644/520/18
Провадження № 2/644/905/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(заочне)

02.04.2018 року м. Харків

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Попової В.О.

за участю секретаря - Дашкової К.С.,

позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, яка дії в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2, до ОСОБА_3, третя особа: Управління ведення реєстру територіальної громади департаменту реєстрації Харківської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в:

29.01.2018 року позивач ОСОБА_1, яка дії також в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_2, звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа: Управління ведення реєстру територіальної громади департаменту реєстрації Харківської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на те, що її неповнолітня донька - ОСОБА_2 є власницею приміщення № 7 з відповідною частиною місць спільного користування житловою площею 11.8 кв.м., що становить 17/100 частин комунальної квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 12.12.2008 року, який посвідчений приватним нотаріусом Харківського МНО р№ 4503. В спірній квартирі зареєстровано четверо осіб: позивач ОСОБА_1, її донька ОСОБА_2, її син ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_3, колишній чоловік позивача, з шлюб з яким був розірвано згідно заочного рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова 07.07.2015 року. Відповідач був зареєстрованій в вказаній кімнаті зі згоди позивача 27.11.22014 року. З грудня 2014 року відповідач пішов від позивача зі своєї волі. Більш 3-х років відповідач в спірній квартирі не мешкає, власних речей там не має. Комунальні платежі ніколи не сплачував. На підставі викладеного, позивач вважає, що реєстрація відповідача у спірній квартирі порушує права її неповнолітньої доньки, як власника кімнати та хоче усунути порушення її права власності, визнавши відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, наполягала на задоволенні позову, мотивуючи свої доводи аналогічно вищевикладеному. Проти заочного розгляду справи не заперечувала.

Відповідач в судове засідання не з'явився і не повідомив суд про причини неявки, хоч належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. Відзиву або заперечення на позов не надав, клопотань щодо відкладення розгляду справи від нього не надходило.

Представник третьої особи - Управління ведення реєстру територіальної громади департаменту реєстрації Харківської міської ради, ОСОБА_5, що діє на підставі довіреності, в судове засідання не з'явилася, надавши суду заяву з клопотанням про розгляд справи у її відсутність .

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 пояснив, що ОСОБА_3 є колишнім чоловіком позивача та протягом тривалого часу в квартирі АДРЕСА_2 не проживає, оплату за комунальні послуги не здійснює, майна, що належить відповідачу в будинку немає.

Свідок ОСОБА_4 дав пояснення аналогічні вищевикладеним.

Суд, відповідно до ст.ст.223,280,281 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у відсутність відповідача ОСОБА_3 , оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував позивач.

Суд, вислухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 р. відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до вимог частини 1 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно частини 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Судом встановлено, що неповнолітня донька позивача по справі ОСОБА_2В є власником приміщення №7 з відповідною частиною місць спільного користування житловою площею 11.8 кв.м., що становить 17/100 частин комунальної квартири № 2 за адресою : м. Харків, по пр. Олександрівський, в буд. № 142, на підставі договору дарування ВМВ № 240833 від 12.12.2008 року, який посвідчений приватним нотаріусом Харківського МНО ОСОБА_7 р№ 4503.

В спірному житловому приміщенні, згідно довідки з місця проживання про склад сімї та прописку від 02.01.2018 року, зареєстровані: власник ОСОБА_2 неповнолітня донька позивача, позивач ОСОБА_1, син позивача ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_3

Також с матеріалів цивільної справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 знаходилась у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_3, який був розірваний згідно заочного рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 07.07.2015 року.

З грудня 2014 року відповідач виїхав з кімнати, не проживає за місцем реєстрації більше 3-х років, майна в будинку не має та не приймає участь у сплаті комунальних платежів.

Зазначені обставини підтверджуються ОСОБА_8 про проведення огляду кімнати № 7 квартири АДРЕСА_3 , який було складено 28.01.2018 року мешканцями того ж будинку ОСОБА_8 та ОСОБА_9

Крім того, згідно відповіді начальника Індустріального ВП ГУНП в Харківській області на адвокатський запит № 2а/з/119/66/01/18 від 18.01.2018 р., ОСОБА_3 в період часу з 01.01.2016 р. та на час видачі відповіді, з заявою або повідомленням про перешкоджання у проживанні за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, кім 7 до Індустріального ВП ГУНП в Харківській області не звертався.

Таким чином, судом достовірно встановлено, що відповідач ОСОБА_3 не проживає в спірній квартирі більше ніж один рік .

Статтею 386 ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

При цьому згідно до статті 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном.

Згідно з постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ 07.02.2014 № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав "Члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК)- Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК. З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК.

Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права і користування житлом.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку , що вимоги позивача ОСОБА_1 про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням є підставними, обґрунтованими, тому наявні підстави для визнання відповідача ОСОБА_3 таким , що втратив право користування спірним приміщенням № 7 за адресою : АДРЕСА_4, тобто позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 10, 11, 280-283, 289 ЦПК України, ст.ст. 316-319, 321 383, 391, 405 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1, яка дії в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Управління ведення реєстру територіальної громади департаменту реєстрації Харківської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування житловим приміщенням № 7 з відповідною частиною місць спільного користування житловою площею 11.8 кв.м., що становить 17/100 частин комунальної квартири за адресою: м. Харків, по пр.Олександрівський, в б. № 142, кв.2.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів з дня його проголошення, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів з дня його проголошення, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Харківської області через Орджонікідзевський районний суд м. Харкова.. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Попова В.О.

Вступна та резолютивна частини рішення суду складені та проголошені 02.04.2018 року. Повний текст рішення суду складено 06.04.2018 року.

Головуючий: Попова В.О.