Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.04.2018 Справа №607/13198/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Сливка Л.М.

за участі секретаря судового засідання Зарічної О. П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 в жовтні 2017 року предявила до суду позов до відповідача ОСОБА_2, в якому просить визнати відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування квартирою №60, що знаходиться на проспекті ОСОБА_3, 106 в м. Тернополі. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що їй (ОСОБА_1М.) на праві власності належить квартира №60 на проспекті ОСОБА_3, 106 в м. Тернополі. З 01 червня 2006 року у вказаній квартирі зареєстрований її онук відповідач по справі ОСОБА_2 Однак, з моменту реєстрації відповідач не проживає у вказаній квартирі, його речі та майно там відсутні, участі в оплаті комунальних послуг не приймає. При цьому, зареєстрована адреса місця проживання відповідача у вказаній квартирі порушує її (ОСОБА_1П.) права як власника житла, у звязку із чим, вона змушена звернутися до суду із вказаним позовом.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не зявилася, однак її представник за довіреністю ОСОБА_4 подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, повторно до суду не з'явився, не повідомивши про причини неявки. Відзиву на позовну заяву не подавав.

За вказаних обставин, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення в порядку ст. 280 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини:

Згідно реєстраційного посвідчення виданого 22 жовтня 1993 року Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації, квартира №60, що знаходиться у будинку №106 на проспекті ОСОБА_3 у м. Тернополі зареєстрована за ОСОБА_1 на праві особистої власності на підставі договору дарування посвідченого Першою тернопільською державною нотаріальною конторою 07 жовтня 1993 року за реєстром №4-5940 та записано в реєстрову книгу за №1102.

Як убачається із витягу з Будинкової книги для прописки громадян, проживаючих за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, у спірній квартирі з 01 червня 2006 року зареєстрований також відповідач ОСОБА_2.

Відповідно із довідкою про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні будинку, осіб станом на 01 серпня 2017 року №24 виданою 30 серпня 2017 року ОСББ Бандери 106, у квартирі №60 на проспекті ОСОБА_3, 106 в м. Тернополі зареєстровані: ОСОБА_1 власник та ОСОБА_2 онук.

Актом складеним 21 серпня 2017 року головою ОСББ Бандери 106 ОСОБА_5 у присутності ОСОБА_1 стверджується, що громадянин ОСОБА_2 зареєстрований але не проживає у ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджують свідки-сусіди: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8

Проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Частиною 1 статті 319 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. При цьому таких домовленостей сторони не мали .

Судом установлено, що відповідач ОСОБА_2, будучи зареєстрованим у квартирі №60, що знаходиться на проспекті ОСОБА_3, 106 у м. Тернополі, з моменту реєстрації не проживає у вказаному житлі, його речі та майно там відсутні, участі в оплаті комунальних послуг не приймає.

Жодних належних та допустимих доказів на спростування зазначених обставин стороною відповідача суду не надано.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що в даному випадку мають місце порушення прав позивача, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі наведеного та керуючись статтями 4, 12, 81, 141 , 259, 263, 265, 268, 273, 282, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 (зареєстрована адреса місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3) таким, що втратив право на користування квартирою №60, що знаходиться на проспекті ОСОБА_3, 106 в м. Тернополі.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4, (зареєстрована адреса місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3)в дохід держави 640 гривень судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем у загальному порядку безпосередньо до апеляційного суду Тернопільської області або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий суддяОСОБА_9