Справа № 333/6703/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.04.2018 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді: Ярошенко А.Г.,

за участю секретаря: Мінаєва В.В.

позивач ОСОБА_1

представник відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (69027, м. Запоріжжя, вул. Рєпіна, 3) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Автотранспасажир-Плюс» (71635, Запорізька область, Василівський район, с. Балки, вул. Каховська, 26-а) про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування моральної шкоди вказавши в позовній заяві, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1. 08.01.2016 року, разом зі своїм братом ОСОБА_3, рухаючись по автодорозі Харків-Сімферополь, на території Запорізького району Запорізької області, потрапили у ДТП. Причиною ДТП стало те, що водій ОСОБА_4, не врахувавши складну дорожню обстановку, допустив занос керованого ним пасажирського автобусу та подальший виїзд на смугу зустрічного руху, де скоїв зіткнення з автомобілем «Чері-Амулет», реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням мого брата - ОСОБА_3, який рухався у зустрічному йому транспорті разом.

Своїми діями водій ОСОБА_4, відповідно до висновку судової авто технічної експертизи № 86/16 від 10.02.2016 року, порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001 року.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди брат позивача ОСОБА_3 помер, а позивач отримав чисельні тілесні ушкодження та зазнав сильного душевного хвилювання. Та в подальшому душевні страждання після смерті та поховання рідного брата.

Працівник ТОВ «Автотранспасажир-Плюс» - ОСОБА_4, виконуючи свої службові обов'язки, відповідно до вироку Запорізького районного суду Запорізької області від 13.09.2017 року - винний у скоєнні злочину. Таким чином він скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2ст. 286 КК України, а саме у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою. Яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження та смерть потерпілого. Вказаними діями ОСОБА_4 позивачу завдав моральну шкоду, яка виявляється в наступному:

Після ДТП позивач отримав струс головного мозку, забої, садини м'яких тканин голови, нижніх кінцівок. Забити рана м'яких тканин в області акулової дуги справа. Перелом правої скулової дуги.

Все це призвело до сильного психологічного, морального страждання, постійно пригніченого стану, психологічного дискомфорту, страждань. Адже, потрапивши у ДТП позивач відчував сильний фізичний біль, позивача було госпіталізовано до лікарні. Під час перебування на лікарняному витрачав кошти на придбання ліків. Стан здоров'я до теперішнього не нормалізувався, остаточно не поліпшився, позивач періодично відчуває сильний головний біль, турбують запаморочення. Порушився його звичний устрій життя. По сьогоднішній день перебуває у пригніченому стані, адже брата йому вже ніхто не поверне. Часто перед очима постає жахлива картина ДТП та його наслідки, померлий брат, похорони. Всі ці фактори впливають на його психологічний стан, та не дають радіти життю.

03.10.2017 року я звернувся до ТОВ «Автотранспасажир-Плюс», оскільки ОСОБА_4 є працівником даного підприємства з претензією, в якій пропонував вирішити питання відшкодування матеріальної шкоди без звернення до суду шляхом сплати йому моральної шкоди.

Претензію ТОВ «Автотранспасажир-Плюс» отримали 05.10.2017 року, що підтверджується поштовим чеком про відправку листа та повідомленням про отримання. Але, на сьогоднішній день Відповідач так і не надав своєї відповіді.

Внаслідок того, що вирішити питання про відшкодування моральної шкоди в досудовому порядку неможливо, у звязку з чим змушений звернутися до суду.

У судовому засідання позивач, надав заяву про розгляд справи за його відсутності та підтримав позов і просив задовольнити його з підстав, вказаних в позовній заяві та матеріалах, доданих до неї.

Представник відповідач частково заперечував проти позовних вимог та просив задовольнити позову в частині стягнення моральної шкоди у сумі 10000 гривень.

Суд вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1. 08.01.2016 року, разом зі своїм братом ОСОБА_3, рухаючись по автодорозі Харків-Сімферополь, на території Запорізького району Запорізької області, потрапили у ДТП. Причиною ДТП стало те, що водій ОСОБА_4, не врахувавши складну дорожню обстановку, допустив занос керованого ним пасажирського автобусу та подальший виїзд на смугу зустрічного руху, де скоїв зіткнення з автомобілем «Чері-Амулет», реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням мого брата - ОСОБА_3, який рухався у зустрічному йому транспорті разом.

Своїми діями водій ОСОБА_4, відповідно до висновку судової авто технічної експертизи № 86/16 від 10.02.2016 року, порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001 року.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди брат позивача ОСОБА_3 помер, а позивач отримав чисельні тілесні ушкодження та зазнав сильного душевного хвилювання. Та в подальшому душевні страждання після смерті та поховання рідного брата.

Працівник ТОВ «Автотранспасажир-Плюс» - ОСОБА_4, виконуючи свої службові обов'язки, відповідно до вироку Запорізького районного суду Запорізької області від 13.09.2017 року - винний у скоєнні злочину. Таким чином він скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2ст. 286 КК України, а саме у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою. Яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження та смерть потерпілого. Вказаними діями ОСОБА_4 позивачу завдав моральну шкоду, яка виявляється в наступному:

Після ДТП позивач отримав струс головного мозку, забої, садини м'яких тканин голови, нижніх кінцівок. Забити рана м'яких тканин в області акулової дуги справа. Перелом правої скулової дуги.

Все це призвело до сильного психологічного, морального страждання, постійно пригніченого стану, психологічного дискомфорту, страждань. Адже, потрапивши у ДТП позивач відчував сильний фізичний біль, позивача було госпіталізовано до лікарні. Під час перебування на лікарняному витрачав кошти на придбання ліків. Стан здоров'я до теперішнього не нормалізувався, остаточно не поліпшився, позивач періодично відчуває сильний головний біль, турбують запаморочення. Порушився його звичний устрій життя. По сьогоднішній день перебуває у пригніченому стані, адже брата йому вже ніхто не поверне. Часто перед очима постає жахлива картина ДТП та його наслідки, померлий брат, похорони. Всі ці фактори впливають на його психологічний стан, та не дають радіти життю.

03.10.2017 року я звернувся до ТОВ «Автотранспасажир-Плюс», оскільки ОСОБА_4 є працівником даного підприємства з претензією, в якій пропонував вирішити питання відшкодування матеріальної шкоди без звернення до суду шляхом сплати йому моральної шкоди.

Претензію ТОВ «Автотранспасажир-Плюс» отримали 05.10.2017 року, що підтверджується поштовим чеком про відправку листа та повідомленням про отримання. Але, на сьогоднішній день Відповідач так і не надав своєї відповіді.

За змістом ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода,; завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої.

Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року « Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Пунктом 3 Постанови Пленуму ВСУ №4 від 31.03.1995 «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

При вирішенні питання про розмір компенсації завданої моральної шкоди позивачу, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи, що ОСОБА_1 в результаті ДТП, втратив брата. Суд вважає, що втрата близької людини для будь-кого є серйозною стресовою ситуацією тому переоцінити заподіяно моральну шкоду позивачу неможливо, бо в наслідок психотравмуючої події необхідний час тривалий час для відновлення психологічного стану та час звикнути до відсутності близької людини. Крім того, суд враховує, що смерть брата позивача є в причинному звязку з ДТП винним в якому визнано відповідача за вироком суду, який набрав законної сили.

Разом з тим Пунктом 3 Постанови Пленуму ВСУ №4 від 31.03.1995 «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Так посилання позивача на травми отримані під час ДТП відносяться до завдання шкоди здоровю відповідно всі витрати на лікування які поніс позивач не відносяться до моральної шкоди.

Тому, вимога про стягнення моральної шкоди з відповідача підлягає частковому задоволенню у розмірі 12000 гривень.

Щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу то, витрати на правову допомогу підлягають стягненню з урахуванням положень Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» в ст. 1 якого визначено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що Визначається у відповідному судовому рішенні.

Відповідний розрахунок було надано представником позивача який відповідає діючому Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 23, 1167 ЦК України, ст.ст. ст.ст. 76, 78, 79, 80, 137, 141, 265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (69027, м. Запоріжжя, вул. Рєпіна, 3) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Автотранспасажир-Плюс» (71635, Запорізька область, Василівський район, с. Балки, вул. Каховська, 26-а) про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ТОВ «Автотранспасажир-Плюс» на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 суму моральної шкоди у розмірі 30 000,00 грн.

Стягнути з ТОВ «Автотранспасажир-Плюс» на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 судові витрати, а саме витрат на правову допомогу у розмірі 3 000,00 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Повний текст рішення виготовлено 13.04.2018 року.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя Комунарського районного

суду м. Запоріжжя А.Г. Ярошенко