АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Провадження № 2-к/796/4/2018
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2018 року м. Київ

Справа №796/23/2018

Резолютивна частина постанови оголошена 04 квітня 2018 року

Повний текст постанови складено 04 квітня 2018 року

Апеляційний суд міста Києва

в складі: головуючого судді Стрижеуса А.М.,

при секретарі: Павлишині П.О.

учасники справи:

сторони арбітражного

розгляду позивач Euroecology International Corporation a.s

відповідач Дніпропетровська обласна рада

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою представника Euroecology International Corporation a.s. адвоката Хасіна Ігоря Борисовича про визнання і надання дозволу на примусове виконання рішення Арбітражного суду при Економічній палаті Чеської Республіки та Аграрній палаті Чеської Республіки від 03 жовтня 2017 року, ухваленого у складі професор, доктор права Квєтослав Ружічка - голова арбітражної колегії, доктор права ОСОБА_5, доктор ОСОБА_6, у справі за позовом Euroecology International Corporation a.s. до Дніпропетровської обласної ради про стягнення суми боргу за договором, -

В С Т А Н О В И В:

Представник Euroecology International Corporation a.s. адвокат Хасіна І.Б. відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 23 та ч. 3 ст. 475 ЦПК України звернувся до Апеляційного суду м. Києва із заявою про визнання і надання дозволу на примусове виконання рішення Арбітражного суду при Економічній палаті Чеської Республіки та Аграрній палаті Чеської Республіки від 03 жовтня 2017 року ухваленого у складі професор, доктор права Квєтослав Ружічка - голова арбітражної колегії, доктор права ОСОБА_5, доктор ОСОБА_6,у справі за позовом Euroecology International Corporation a.s. до Дніпропетровської обласної ради про стягнення з відповідача (боржника) 519 770,29 доларів США основного боргу; 244 958,83 доларів США відсотків за прострочення виплати основного боргу; а також: 790 844,20 чеських крон витрат по сплаті судового збору; фіксованої суми на адміністративні витрати у розмірі 288 905,00 чеських крон: 10 000 чеських крон завдатку на забезпечення перекладів документації та усний переклад на усних слуханнях; 1 100,00 євро завдатку для участі іноземного арбітражного судді, у разі несплати добровільно протягом тридцяти днів від дати вручення даного арбітражного рішення.

В обґрунтування заяви, представник Euroecology International Corporation a.s. адвокат Хасін І.Б. посилався на те, що це арбітражне рішення є остаточним та обов'язковим до виконання, після вручення обом сторонам набирає силу законного судового вердикту та згідно положень ст. III та IV «Угоди про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень», укладеної 10 червня 1956 року (Угода є обов'язковою до виконання для Чеської Республіки від 01 січня 1993 року та для України від 08 січня 1961 року) та § 28 абзацу 2 закону №216/1994 збірки законів «Про арбітражне провадження та виконання арбітражних рішень» у останній редакції, та є обов'язковим до виконання у примусовому порядку, про що прямо зазначено в самому Рішенні (стор. 3 Рішення).

Вказані суми Боржник повинен був сплатити протягом 30 днів з дати отримання цього рішення Арбітражного Суду.

Зазначене арбітражне рішення було вручене Боржнику 26.09.17р., що підтверджується повідомленням, засвідчена копія якого додається, та кредитору 03.10.17р.. що підтверджується повідомленням, засвідчена копія якого додається.

Як зазначено на засвідченому Арбітражним Судом оригіналі Рішення, воно набрало чинності 03.10.17р.

Ухвалою від 16.10.17р., засвідчений примірник якої разом з завіреним перекладом на українську додається, Арбітражний Суд виправив за заявою Позивача описку в Рішенні (у п. 1 Рішення замість «доларів США» було помилково зазначено «євро»). Ця ухвала є невід'ємною частиною Рішення, про що в ній зазначено. Копію ухвали було вручено сторонам, що підтверджується повідомленнями, засвідчені копії яких додаються.

Рішення не було виконано добровільно у визначені Арбітражним Судом строки навіть частково.

Наслідком невиконання рішення у добровільному порядку в передбачений строк є виконання рішення у примусовому порядку, визначеному законодавством України.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції.

За умовами ч.3 ст.23 ЦПК України справи щодо визнання та надання дозволу на виконання рішень міжнародного комерційного арбітражу розглядаються:

якщо місце арбітражу знаходиться на території України - апеляційними загальними судами за місцемзнаходженням арбітражу;

якщо місце арбітражу знаходиться поза межами України - апеляційним загальним судом, юрисдикція якого поширюється на місто Київ.

Указом Президента України № 452/2017 від 29.12.2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано апеляційний суд міста Києва та утворено Київський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Київську область і місто Київ, з місцезнаходженням у місті Києві.

У відповідності до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Пунктом 8 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції, яка діє з 15.12.2017) передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду Апеляційним судом міста Києва.

В судовому засіданні представник Euroecology International Corporation a.s. адвокат Хасін І.Б. підтримав заяву про визнання і надання дозволу на примусове виконання рішення Арбітражного суду при Економічній палаті Чеської Республіки та Аграрній палаті Чеської Республіки від 03 жовтня 2017 року.

Представник Дніпропетровської обласної ради МарченкоА.В. проти задоволення заяви про визнання і надання дозволу на примусове виконання рішення Арбітражного суду при Економічній палаті Чеської Республіки та Аграрній палаті Чеської Республіки від 03 жовтня 2017 року заперечував, подав письмові заперечення, які в судовому засіданні підтримав.

Вислухавши пояснення представника Euroecology International Corporation a.s. адвоката Хасіна І.Б., представника Дніпролпетровської обласної ради Марченка А.В., дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.474 ЦПК України, рішення міжнародного комерційного арбітражу (якщо його місце знаходиться за межами України), незалежно від того, в якій країні воно було винесено, визнається та виконується в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

За змістом зазначеної норми питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника. Якщо боржник не має місця проживання (перебування) або місцезнаходження на території України або його місце проживання (перебування) або місцезнаходження невідоме, питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцезнаходженням в Україні майна боржника.

Розгляд судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів є особливою формою взаємної правової допомоги, яка надається Україною та іншими державами-учасницями відповідних міжнародних договорів.

При вирішенні клопотань суди повинні виходити з положень ст. 84 Закону України «Про виконавче провадження», статей 35, 36 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» і відповідних міжнародних договорів України, що передбачають порядок визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів, і враховувати, що згідно зі ст. 9 Конституції України міжнародні договори, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, входять до національного законодавства України та відповідно до Закону України «Про дію міжнародних договорів на території України» такі договори застосовуються в Україні в порядку, передбаченому для норм цього законодавства, а договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Статтею ІІІ Конвенції про визнання та приведення до виконання іноземних арбітражних рішень, прийнятої 10 червня 1958 року в м. Нью-Йорку, ратифікованої Україною 10 жовтня 1960 року, яка набрала чинності для України 08 січня 1961 року, передбачено, що кожна Договірна Держава визнає арбітражні рішення обов'язковими та приводить їх до виконання відповідно до процесуальних норм тієї території, де запитується визнання та приведення до виконання цих рішень, на умовах, викладених у цій Конвенції.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» арбітражне рішення, незалежно від того, в якій країні воно було винесено, визнається обов'язковим і при поданні до компетентного суду письмового клопотання виконується з урахуванням положень цієї статті та статті 36 вказаного Закону.

Згідно ч.3 ст.475 ЦПК України, заява про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу подається до апеляційного суду юрисдикція якого поширюється на місто Київ, протягом трьох років з дня прийняття рішення міжнародним комерційним судом.

Як убачається з матеріалів справи, 26 квітня 2005 року позивач уклав з Дніпропетровською обласною радою Угоду, згідно якої Дніпропетровська обласна рада бере на себе 100% відповідальності за повернення коштів, які підприємства Дніпропетровської області заборгували позивачеві, гарантує поручительство та погашення товарних кредитів (у валюті договорів), наданих позивачем підприємствам Дніпропетровської області для виконання умов договору державного замовлення згідно Розпорядження Кабінету Міністрів №376-г від 26 липня 1995 року.

Позивач неодноразово звертався з листами до органів влади України щодо надання допомоги у вирішенні питання погашення заборгованості, проте намагання вирішити питання таким шляхом, виявилися безрезультатними.

Рішенням Арбітражного суду при Економічній палаті Чеської Республіки та Аграрній палаті Чеської Республіки від 03 жовтня 2017 року, ухваленого у складі професор, доктор права Квєтослав Ружічка - голова арбітражної колегії, доктор права ОСОБА_5, доктор ОСОБА_6, частково задоволено позовні вимоги Euroecology International Corporation a.s. та ухвалено рішення про стягнення з Дніпропетровської обласної ради 519 770,29 доларів США основного боргу; 244 958,83 доларів США відсотків за прострочення виплати основного боргу; 790 844,20 чеських крон витрат по сплаті судового збору; фіксованої суми на адміністративні витрати у розмірі 288 905,00 чеських крон; 10 000 чеських крон завдатку на забезпечення перекладів документації та усний переклад на усних слуханнях; 1 100,00 євро завдатку для участі іноземного арбітражного судді, у разі несплати добровільно протягом тридцяти днів від дати вручення даного арбітражного рішення (а.с.6-81).

Арбітражне рішення є остаточним та обов'язковим до виконання, після вручення обом сторонам набирає силу законного судового вердикту та згідно положень ст. III та IV «Угоди про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень», укладеної 10 червня 1956 року, яка є обов'язковою до виконання для Чеської Республіки від 01 січня 1993 року та для України від 08 січня 1961 року та § 28 абзацу 2 закону №216/1994 збірки законів «Про арбітражне провадження та виконання арбітражних рішень» у останній редакції, та є обов'язковим до виконання у примусовому порядку, про що прямо зазначено в арбітражному рішенні (а.с.45).

Вказані суми Боржник повинен був сплатити протягом 30 днів з дати отримання рішення Арбітражного Суду.

Зазначене арбітражне рішення було вручено Боржнику 26 вересня 2017 року (а.с.99) та кредитору 03 жовтня 2017 року (а.с100).

Як зазначено на засвідченому Арбітражним Судом оригіналі Рішення, воно набрало чинності 03 жовтня 2017 року (а.с.44).

Рішення Арбітражного суду при Економічній палаті Чеської Республіки та Аграрній палаті Чеської Республіки від 03 жовтня 2017 року, не виконувалось.

Заперечуючи проти задоволення заяви про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного арбітражу - Арбітражного суду при Економічній Палаті Чеської Республіки та Аграрній Палаті Чеської Республіки від 03 жовтня 2017 року, представник боржника Марченко А.В., посилався на те, що боржника не було належним чином повідомлено про призначення арбітра та про арбітражний розгляд, особа, що підписала арбітражну угоду не мала необхідного обсягу дієздатності для вчинення такої дії, спір не міг бути переданий на вирішення міжнародного комерційного арбітражу, визнання та виконання цього арбітражного рішення суперечать публічному порядку України.

Суд вважає, що наведені доводи є необґрунтованими, виходячи з наступного.

Відповідно ч. 1 до ст. 36 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» у визнанні або у виконанні арбітражного рішення, незалежно від того, в якій державі воно було винесено, може бути відмовлено, зокрема, лише: 1) на прохання сторони, проти якої воно спрямоване, якщо ця сторона подасть компетентному суду, у якого просить визнання або виконання, доказ того, що: одна із сторін в арбітражній угоді, зазначеній у статті 7, була якоюсь мірою недієздатною; або ця угода є недійсною за законом, якому сторони цю угоду підпорядкували, а в разі відсутності такої вказівки, - за законом держави, де рішення було винесено; або сторону, проти якої винесено рішення, не було належним чином сповіщено про призначення арбітра чи про арбітражний розгляд або з інших поважних причин вона не могла подати свої пояснення.

Згідно п. 12 постанови Пленуму Верховного суду України №12 від 24.12.1999 р. «Про практику розгляду судами клопотань про визнання і виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» - відповідно до міжнародних договорів України суд відмовляє у задоволенні клопотання про визнання й виконання рішення іноземного суду у випадках, коли відповідач не брав участі у процесі внаслідок того, що йому, або його уповноваженому не було своєчасно і належним чином вручено виклик у суд.

Відповідно до п.п. 10, 11 Розділу II Рішення Арбітражного суду при Економічній Палаті Чеської Республіки детально описано процедуру визначення складу арбітрів, в т.ч. участь в ній відповідача (Боржника). При цьому, обравши до складу колегії арбітра від України, Боржник ухилився від оплати авансу на витрати цього арбітру, пов'язані з його прибуттям та участю в розгляді справи. Внаслідок цього Заявник змушений був здійснити таку оплату замість Боржника, про що зазначено в п. 11 Розділу II Рішення. Наведене свідчить про те, що відповідач (Боржник) був належним чином повідомлений про призначення арбітра та арбітражний розгляд.

Суд не приймає до уваги доводи представника відповідача (Боржника) про те, що він не був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, оскільки, спростовуються тим, що його повноважний представник О.Доброгорський (п. 75 Рішення) брав участь у всіх судових засіданнях, подавав численні клопотання, зустрічний позов. В п.п. 61-63 Рішення Арбітражний суд описує процедуру повідомлення відповідача, яка здійснювалась всіма можливими шляхами, в т.ч. через Мінюст (при цьому, направлення через Мінюст було здійснено саме за клопотанням Заявника, як додаткове, адже ні законодавство, ні Регламент Арбітражного суду не передбачають обов'язку міжнародного арбітражу здійснювати повідомлення виключно через Мінюст, такі повідомлення здійснюються згідно Регламенту і можуть відбуватись навіть телефоном). Внаслідок того, що відповідач (Боржник) ухилявся від отримання повісток, судове засідання двічі відкладалося, в т.ч. за клопотанням Заявника.

Щодо посилань представника відповідача (Боржника) на те, що у Голови Дніпропетровської обласної ради були відсутні повноваження на підписання угоди, то в цій частині суд вважає необхідним зазначити наступне.

Як убачається зі змісту рішення Арбітражного суду, відповідач (Боржник) подавав Арбітражному суду зустрічний позов про визнання угоди від 26 квітня 2005 року недійсною. Проте, оскільки на вимогу Арбітражного суду він не сплатив арбітражний збір, провадження за зустрічним позовом було припинено (див. п.п. 36-39, 63 Рішення). При цьому, Арбітражний суд детально дослідив доводи відповідача ( Боржника) щодо недійсності Угоди та констатував її дійсність та чинність (п.п. 79-88 Рішення). При цьому, Арбітражний суд врахував практику ЄСПЛ щодо обов'язкового застосування принципу «належного урядування», згідно якого всі ризики щодо дотримання внутрішніх процедур суб'єктами владних повноважень покладаються на них самих, отже навіть у разі недотримання в повному обсязі таких процедур від цього, не може потерпати особа, якої стосуються рішення такого суб'єкту. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (Рішення ЄСПЛ у справі «Рисовський проти України»).

Відтак, визнання чи невизнання відповідачем (Боржником) Угоди від 26.04.2005р. не має відношення до предмету розгляду та не впливає на його перебіг. Ця Угода є дійсною в силу презумпції правомірності правочину, закріпленої ст. 204 ЦК України, вона не визнавалася недійсною, позовна давність для визнання її недійсною спливла. В зв'язку з цим будь-які посилання на невідповідність законодавству самої Угоди або, тим більше, процедури її укладення, є безпідставними.

Підписуючи Угоду, Голова облради діяв на підставі п. 15 ч. 6 ст. 55 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», яким передбачено, що саме голова облради одноособово, без будь-яких додаткових рішень пленарних засідань, представляє облраду у зовнішніх стосунках. При цьому, закон не містить норм про те, що голова представляє раду тільки в рамках, визначених рішенням ради. Таким чином, рішення облради необхідне тільки у випадках, прямо передбачених законом, для представництва облради у зовнішніх відносинах таке рішення законом не вимагається. Отже, твердження про те, що представляти інтереси ради у зовнішніх відносинах голова може тільки на підставі рішення ради є безпідставним.

Угода від 26 квітня 2005 року не стосувалась затвердження бюджету або внесення змін до нього, вона не передбачала бюджетного фінансування в рік її підписання та наступні роки. Угодою лише було надано за ініціативою облради можливість підприємствам-боржникам отримати відстрочку на проведення оплати, якою вони скористалися виключно в своїх інтересах, не погасивши заборгованість. В той же час, зобов'язання з погашення заборгованості згідно Угоди виникають у облради тільки у випадку, якщо вона не зможе забезпечити погашення заборгованості своїми підприємствами-боржниками.

Посилання на те, що голова підзвітний раді та може бути звільнений з посади, є обґрунтованим, проте, не має відношення до предмету розгляду, адже Голова, що підписав Угоду від 26 квітня 2005 року, не був звільнений ні до моменту підписання Угоди, ні після.

Відповідно до ст. 11 Гаазької конвенції про право, що застосовується до договорів міжнародної купівлі-продажу від 22 грудня 1986 року, договір, укладений між особами, що знаходяться в різних державах, є формально дійсним, якщо він відповідає вимогам або права, яке регулює його відповідно до Конвенції, або права однієї з цих держав. Сторони Угоди встановили, що будь-які спори між ними, пов'язані з Угодою, в т.ч. спори щодо його недійсності, будуть розглядатися Арбітражним судом при Економічній Палаті Чеської Pеспубліки та Аграрній Палаті Чеської Pеспубліки на підставі чеського матеріального права, що було встановлено Арбітражним судом в Рішенні (п.п. 26-29).

Крім того, як убачається з матеріалів справи, відповідач Дніпропетровська облрада двічі зверталася до Господарського суду Дніпропетровської області з позовами до Euroecology International Corporation a.s., посилаючись на те, що розгляд та вирішення спору є виключною компетенцією українського господарського суду. Господарський суд Дніпропетровської області своїми ухвалами роз'ясняв відповідачу помилковість цієї позиції та непідвідомчість спорів між облрадою та Euroecology International Corporation a.s. українському господарському суду, зважаючи на те, що ці спори є зовнішньоекономічними та регулюються не нормами ГПК України, а нормами міжнародного права та Угодою від 26 квітня 2005 року.

Отже, посилання представника відповідача (Боржника) щодо непідвідомчості спору міжнародному комерційному арбітражу, є безпідставними.

Крім того, є безпідставними посилання представника відповідача (Боржника) на те, що визнання та надання дозволу на примусове виконання арбітражного рішення суперечить публічному порядку держави.

Так, Верховним Судом України в ухвалі від 24 листопада 2010 року надано правову оцінку стосовно порушення публічного порядку виконання Рішення Арбітражного суду, відповідно до якої, під публічним порядком розуміють правопорядок держави, визначальні принципи і засади, які становлять основу існуючого в ній ладу (стосується її незалежності, цілісності, самостійності й недоторканості, основних конституційних прав прав, гарантій, тощо). Також згідно зі ст.12 Закону «Про міжнародне приватне право» норма іноземної держави не застосовується, якщо її застосування призводить до наслідків, не сумісних з основами правопорядку (публічним порядком) України.

Таких доводів представник відповідача (Боржника) Марченко А.В. не навів. В той же час, сторони у справі є юридичними особами, створеними відповідно до чинного законодавства, є самостійними учасниками господарського обороту, наділені для цього повною правосуб'єктністю і спір між ними виник з договірних відносин.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви представника Euroecology International Corporation a.s. адвоката Хасіна Ігоря Борисовича про визнання і надання дозволу на примусове виконання рішення Арбітражного суду при Економічній палаті Чеської Республіки та Аграрній палаті Чеської Республіки від 03 жовтня 2017 року в справі № Rsp 1555/14.

Відповідно до ч.6 ст.479 ЦПК України, якщо в рішенні міжнародного комерційного арбітражу суму стягнення зазначено в іноземній валюті або валютах, суд, який розглядає це клопотання, вказує в своїй ухвалі суму стягнення у валюті, зазначеній в рішенні міжнародного комерційного арбітражу, а за завою стягувача суд визначає суму стягнення в національній валюті України за курсом Національного банку України на день постановлення ухвали.

Оскільки до суду від стягувача не надходило заяв про визначення суми стягнення в національній валюті України, суд вважає що до стягнення підлягає сума стягнення в іноземній валюті, як зазначено в рішенні міжнародного комерційного арбітражу

Керуючись ст.ст.259, 260, 263, 268, 354, 389, 479 суд,-

У Х В А Л И В :

Заяву представника Euroecology International Corporation a.s. адвоката Хасіна Ігоря Борисовича про визнання і надання дозволу на примусове виконання рішення Арбітражного суду при Економічній палаті Чеської Республіки та Аграрній палаті Чеської Республіки від 03 жовтня 2017 року в справі № Rsp 1555/14 - задовольнити.

Визнати та надати дозвіл на примусове виконання рішення Арбітражного суду при Економічній палаті Чеської Республіки та Аграрній палаті Чеської Республіки від 03 жовтня 2017 року в справі № Rsp 1555/14 про стягнення з Дніпропетровської обласної ради на користь Euroecology International Corporation a.s. 519 770,29 доларів США основного боргу; 244 958,83 доларів США відсотків за прострочення виплати основного боргу; а також: 790 844,20 чеських крон витрат по сплаті судового збору; фіксованої суми на адміністративні витрати у розмірі 288 905,00 чеських крон: 10 000 чеських крон завдатку на забезпечення перекладів документації та усний переклад на усних слуханнях; 1 100,00 євро завдатку для участі іноземного арбітражного судді.

На примусове виконання рішення Арбітражного суду при Економічній палаті Чеської Республіки та Аграрній палаті Чеської Республіки від 03 жовтня 2017 року в справі № Rsp 1555/14 видати виконавчий лист.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в апеляційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної ухвали, безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя: А.М. Стрижеус