Михайлівський районний суд Запорізької області
Справа № 321/243/18
Провадження № 2/321/204/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.04.2018 року смт.Михайлівка

Михайлівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Березнікова О.В.

за участю:

секретаря судового засідання Мосієнко О.О.

позивача ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт. Михайлівка, Михайлівського району, Запорізької області, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за затримку виплат, компенсації втрати частини заробітної плати, а також моральної шкоди .

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з уточненою позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за затримку виплат, компенсації втрати частини заробітної плати, а також моральної шкоди .

Мотивуючи свої вимоги тим, що згідно наказу № 3013-к від 13 жовтня 2010 року позивач був прийнятий на роботу в Михайлівський район електричних мереж ВАТ «Запоріжжяобленерго», перетвореного в ПАТ «Запоріжобленерго» згідно наказу №420 від 27 липня 2016 року (зареєстрованого в ЄДР за № 22582175) водієм автотранспортних засобів. 11 червня 2014 року був переведений на посаду тракториста 5 розряду, а 13 червня 2016 року на посаду тракториста 6 розряду.

В звязку з систематичним порушенням роботодавцем умов праці та невиконанням власником або уповноваженим органом законодавства про працю, умов колективного чи трудового договору, вона вимушена була звільнитись по ч.3 ст.38 КЗпП України з 30 січня 2018 року.

Трудову книжку та довідку про розмір належних при звільненні сум йому видали своєчасно, але копію наказу про його звільнення йому не видали та не провели розрахунок при звільненні на суму 45 481,58 по день звернення до суду.

Так, згідно довідки від 31 січня 2018 року № 69 заборгованість по сплаті заробітної плати за жовтень 2017 року склала 1221,65 грн., за листопад 2017 року 3287,60 грн., за грудень 2017 року 5780,29 грн., за січень 2018 року 26622,53 грн. всього борг по заробітній платі склав 36912,07 грн.

Заборгованість по заробітній платі за вересень 2017 року у сумі 8599,51 грн., була сплачена 02 березня 2018 року шляхом перерахування на особистий рахунок.

Виплата належних йому сум 31 січня 2018 року (в день звільнення, в який він працював та був на роботі) власником здійснена не була.

Неодноразово він звертався до керівництва підприємства з вимогою провести розрахунок але отримував відмову з посиланням на скрутне фінансове становище ПАТ «Запоріжжяобленерго».

12 квітня 2018 року відповідач надав позивачу довідку № 367 про середній заробіток, згідно якої його середній заробіток склав 339,92 грн. Затримка виплати розрахунку складає 53 дня ( лютий 20 р.д., березень 21 р.д., квітень 12 р.д.).

Таким чином, відповідач має сплатити позивачу середній заробіток в сумі 180415,76 грн., (53 дні х 339,92 грн.).

Інфляція за жовтень 2017 року 101.2%, за листопад 2017 року 100.9%, за грудень 2017 року 101.0%, за січень 2018 року 101.5%, за лютий 100.9%, та березень 101.1% або 106.8%

Враховуючи, що відповідач здійснив затримку у виплаті заробітної плати більш ніж на один місяць, останній зобовязаний здійснити компенсацію втрати частини доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати, за вересень 2017 року ( сплачено 02 березня 2018 року) інфляція складає 481,57 грн., ( 8599,51 грн. х 105,6% = 9081,08 грн. 8599,51 грн.). з жовтня 2017 року по 01 квітня 2018 року (36882,07 грн. х 106.8 % = 39390,05 грн. 36882,07 грн. = 2507,98 грн.) разом становить 2989,55 грн.

Крім того, діями відповідача йому завдано моральну шкоду, яка виражається в тому, що дії відповідача щодо невиплати йому заробітної плати у період його роботи на підприємстві, не проведення з ним розрахунків при звільненні поставили його у скрутне матеріальне становище, унеможливили забезпечення нормального існування його та членів його сімї, що мало наслідком виникнення тяжкого психологічного стану. Вказане також зумовило його після повного робочого дня шукати додаткові джерела доходу для забезпечення існування себе та своєї родини, лікування хворої дитини. Моральну шкоду він оцінює в 5 000 грн.

У зв'язку з цим, позивач просить суд стягнути на його користь несплачену заробітну плату за період з вересня 2017 року по 31 січня 2018 року включно в розмірі 36912,07 грн.; крім того, стягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільнені починаючи з 31.01.2018 року по день працевлаштування 05.03.2018 року в розмірі 18015,76 грн., та стягнути компенсацію втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів їх виплати у розмірі 2989,55 грн., а також стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 5000 грн.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 та позивач ОСОБА_1 відмовились від позову в частині виплати заборгованості по заробітній платі, оскільки відповідачем вказано заборгованість було виплачено. Просили суд стягнути з відповідача середній заробіток за затримку виплат, компенсацію втрати частини заробітної плати, а також моральну шкоду .

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 не заперечувала проти розрахунків, наданих позивачами щодо середнього заробітку та компенсації втрати частини заробітної плати. Покладалась в цій частині на розсуд суду, а також заперечувала проти задоволення позову в частині стягнення моральної шкоди.

Встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступних висновків.

Згідно записів в трудовій книжці наказу № 3013-к від 13 жовтня 2010 року позивач був прийнятий на роботу в Михайлівський район електричних мереж ВАТ «Запоріжжяобленерго», перетвореного а ПАТ «Запоріжобленерго» згідно наказу №420 від 27 липня 2016 року (зареєстрованого в ЄДР за № 22582175) водієм автотранспортних засобів. 11 червня 2014 року був переведний на посаду тракториста 5 розряду, а 13 червня 2016 року на посаду тракториста 6 розряду (а.с.7-8).

Згідно наказу (Розпорядження) № 291-к від 30.01.2018 року ОСОБА_1 тракторист 6 розряду Михайлівського району електричних мереж був звільнений за власним бажанням, у звязку з невиконанням власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, умов колективного чи трудового договору, ч.3 ст. 38 КЗпП України за його заявою та було зазначено виплатити йому вихідну допомогу у розмірі не менше тримісячного середнього заробітку, згідно ст. 44 КЗпП України (а.с. 9)

Згідно повідомлення ПАТ «Запоріжжяобленерго» від 31.01.2018 року за № 69 на виконання вимог ст. 116 КЗпП, ОСОБА_1 повідомлено про нараховану суму належну працівнику при звільненні в сумі 34501,78 грн., а саме: заробітна плата за фактично відпрацьований час у місяці звільнення становить 11160,34 грн., грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної відпустки становить 1926,48 грн., вихідна допомога 21414,96 грн., утримання (ПДФО, ЄСВ, профвнески, аванс, тощо) становлять 7879,25 грн., до виплати: 26622,53 грн. з-та за 01.2018, 5750,29 грн. з-та за 12.2017, 3287,60 грн. з-та за 11.2017, 1221,65 грн. з-та за 10.2017, 8599,51 грн. - з-та за 09.2017 (а.с. 10)

Згідно заяви ОСОБА_1 судом встановлено, що він, 23.02.2018 року звертався до ПАТ «Запоріжжяобленерго» з заявою про проведення повного розрахунку по невиплаті належних йому сум при звільненні (а.с.11). та надання йому копій наказів при прийнятті та звільненні на роботу (а.с.12).

Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівнику належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України.

Статтею 116 КЗпП України закріплено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

В судовому засіданні встановлено, що заборгованість по заробітній платі за вересень 2017 року у сумі 8599,51 грн., була сплачена 02 березня 2018 року шляхом перерахування на особистий рахунок. Крім того, виплата заробітної плати в сумі 36912,07 грн. за період з вересня 2017 року по 31 січня 2018 року включно, була здійснена 18 квітня 2018 року, відповідно до вимог передбачених ст. 116 КЗпП України.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.99 року № 13 установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у звязку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства,установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після предявлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок , суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 .

З урахуванням цих норм, зокрема абзацу третього пункту 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата за час затримки розрахунку обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи.

Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час затримки розрахунку, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пункту 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час затримки розрахунку, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац другий пункту 8 Порядку).

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 Порядку).

Крім того, положеннями розділу III Порядку передбачені виплати, які підлягають і не підлягають урахуванню (зокрема, одноразові виплати, соціальні виплати, окремі види премій тощо) при обчисленні середньої заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплати за час затримки розрахунку.

Згідно довідки № 367 про середній заробіток, згідно якої його середній заробіток склав 339,92 грн.

Затримка виплати розрахунку складає 53 дня ( лютий 20 р.д., березень 21 р.д., квітень 12 р.д.).

Таким чином, відповідач має сплатити позивачу середній заробіток в сумі 18015,76 грн., (53 дні х 339,92 грн.). Доводи представника відповідача про відсутність коштів на поточних рахунках підприємства, що призвело до затримки розрахунку при звільненні, не ґрунтуються на законі.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні підлягають задоволенню в сумі 18015,76 грн.

Відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати підприємства, установи і організації всіх форм власності і господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам.

Суми компенсації обчислюється шляхом множення щомісячних індексів споживчих цін, які публікуються Держстатом України за період невиплати заробітної плати на розмір невиплаченої заробітної плати більш ніж на місяць.

Індекс споживчих цін за жовтень 2017 року 101.2%, за листопад 2017 року 100.9%, за грудень 2017 року 101.0%, за січень 2018 року 101.5%, за лютий 100.9%, та березень 101.1% або 106.8%

Враховуючи, що відповідач здійснив затримку у виплаті заробітної плати більш ніж на один місяць, останній зобовязаний здійснити позивачу ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати.

Враховуючи, що відповідач здійснив затримку у виплаті заробітної плати більш ніж на один місяць, останній зобовязаний здійснити компенсацію втрати частини доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати, за вересень 2017 року ( сплачено 02 березня 2018 року) інфляція складає 481,57 грн., ( 8599,51 грн. х 105,6% = 9081,08 грн. 8599,51 грн.). з жовтня 2017 року по 01 квітня 2018 року (36882,07 грн. х 106.8 % = 39390,05 грн. 36882,07 грн. = 2507,98 грн.) разом становить 2989,55 грн.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача компенсації втрати частини доходів у звязку з порушенням термінів виплати заробітної плати підлягають задоволенню в сумі 2989,55 грн.

Крім того, судом, в судовому засіданні встановлено, що дії відповідача ПАТ «Запоріжжяобленерго» щодо невиплати заробітної плати ОСОБА_1 у період його роботи на підприємстві, не проведення зі ним розрахунків при звільненні поставили його у скрутне матеріальне становище, унеможливили забезпечення нормального існування його та членів його сімї, що мало наслідком виникнення тяжкого психологічного стану. Вказане, також, зумовило позивача після повного робочого дня шукати додаткові джерела доходу для забезпечення лікування своєї дитини, що підтверджується довідками з лікарні та копією амбулаторної карти.

Відповідно до ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення з ПАТ «Запоріжжяобленерго» моральної шкоди підлягає задоволення, оскільки позивачем доведено факт заподіяння моральних та фізичних страждань спричинених відповідачем, наявність причинно-наслідкового зв'язку між діями відповідача та наслідками, зазначеними позивачем.

Таким чином, проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що з Публічного акціонерного товариств «Запоріжобленерго» на користь позивача слід стягнути невиплачений середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільнені починаючи з 31.01.2018 року по день працевлаштування 05.03.2018 року в розмірі 18015,76 грн., та стягнути компенсацію втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів їх виплати у розмірі 2989,55 грн., а також стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 5000 грн.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 1762 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 77, 81, 141, 263, 264, 265, 280-282, 430 ЦПК України, на підставі ст.ст. 47, 116, 117 КЗпП України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 до Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго», яке знаходиться за адресою: м.Запоріжжя, вул. Сталеварів, 14, про стягнення середнього заробітку за затримку виплат стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації втрати частини заробітної плати, а також моральної шкоди - задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільнені, починаючи з 31 січня 2018 року по день ухвалення рішення в розмірі 18015 (вісімнадцять тисяч п'ятнадцять гривень) грн. 76 коп.; компенсацію втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів їх виплати у розмірі 2989 (дві тисячі дев'ятсот вісімдесят девять) грн. 55 коп., моральну шкоду в розмірі 5000 (пять тисяч) грн., а всього стягнути 26005 (двадцять шість тисяч пять) грн.. 31 коп.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в дохід держави судовий збір в розмірі 1762 грн. 00 коп.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Запорізької області через Михайлівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Михайлівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_4