Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний номер 310/1632/13-ц Головуючий у1інстанції:Ліхтанська Н.П.
Номер провадження 22-ц/778/948/18 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2018 року м. Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Кочеткової І.В.,

Суддів Маловічко С.В.,

Гончар М.С.,

секретар Бєлова А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, Бердянської міської ради про визначення часток у праві спільної часткової власності, виділ в натурі частки із спільної часткової власності, визначення порядку користування земельною ділянкою, припинення права спільної часткової власності,

за апеляційною скаргою ОСОБА_9, правонаступником якої є ОСОБА_10, ОСОБА_11 на ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 25 листопада 2013 року,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2010 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, який в процесі розгляду справи уточнював до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визначення часток у праві спільної часткової власності, виділ частки та визначення порядку користування земельною ділянкою.

В обґрунтування позову позивач зазначав, що на підставі договору купівлі-продажу від 23 листопада 1988 року йому на праві спільної часткової власності належить 1/10 частка житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 Співвласниками житлового будинку є ОСОБА_7, якому належить 1/10 його частка, ОСОБА_6 - 1/15 частка, ОСОБА_5 - 3/20 частка. Позивач користується належним йому на праві власності житловим будинком «Б» та сараєм «В».

Посилаючись на зазначені обставини, уточнивши позовні вимоги, позивач просив визначити частки співвласників у праві спільної часткової власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 визначивши право власності за ОСОБА_4 на 59/240 часток, за ОСОБА_7 на 59/240 часток, за ОСОБА_6 на 51/240 часток, за ОСОБА_5 на 71/240 часток та поділити в натурі вказане майно. Виділити ОСОБА_4 житловий будинок «Б» та сарай «В», що розташовані на земельній ділянці площею 327 кв. м за варіантом №1 висновку судової будівельно-технічної експертизи №77/85 від 07 грудня 2010 року; припинити право спільної часткової власності ОСОБА_4 на даний житловий будинок з надвірними спорудами.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 28 січня 2011 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 24 травня 2011 року, позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково.

Поділено в натурі будинок АДРЕСА_1 та виділено ОСОБА_4 житловий будинок «Б» та сарай «В», які розташовані на земельній ділянці площею 327 кв.м за варіантом 1 висновку судової будівельно-технічної експертизи №77/85 від 07 грудня 2010 року. Залишено співвласникам ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_5 окрему присадибну земельну ділянку загальною площею 1023,8 кв. м. по АДРЕСА_1 Запорізької області з відповідними геометричними розмірами з належними їм будівлями: жилим будинком «А», сіньми «а, а2,а5, а6», ґанком до «а2», вбиральнею «Ф1», душем «Г», воротами №№3, 7, парканами №№8, 11, 5, 2, замощенням III, зливною ямою №6, хвіртками №№9, 1. Припинено право спільної часткової власності ОСОБА_4 на будинок АДРЕСА_1. Зобов'язано ОСОБА_4 вчинити певні дії. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 12 грудня 2012 року рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 24 травня 2011 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду у березні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду з уточненим позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, Бердянської міської ради, ОСОБА_9, Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області про визнання часток у праві спільної часткової власності, виділ в натурі частки із спільної часткової власності, визначення порядку користування земельною ділянкою, усунення перешкод шляхом знесення.

В обґрунтування уточненого позову позивач зазначав, що закінчено самовільне будівництва співвласницею ОСОБА_6 та здійснено самовільне будівництво відповідачем ОСОБА_9 на території садиби АДРЕСА_1, що фактично зменшує розмір земельної ділянки цієї садиби.

Рішенням виконкому Бердянської міськради № 359 від 22.06.1953р. за садибою по АДРЕСА_1 була закріплена земельна ділянка площею 1350,8 кв.м.

До співвласників садиби по АДРЕСА_1, в т.ч. і до ОСОБА_4, перейшло право користування земельною ділянкою. При цьому ОСОБА_4 здійснює весь час сплату за землю за цією адресою і заборгованості не має.

Ці обставини встановлені судовими рішеннями Бердянського міськрайонного суду від 25 вересня 2009 року у справі 2-1579/09 та апеляційного суду Запорізької області від 23 грудня 2009 року у справі №22-4924/09, та в порядку ч. 3 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню.

Рішенням виконавчого комітету Бердянської міської ради від 03 жовтня 2002 року № 605 «Про погашення правоустановчих документів на частини домобудування» правоустановчі документи на частини домоволодіння №14 літ «Б», літ. «В», літ. «Р» по АДРЕСА_1, що належать ОСОБА_13, ОСОБА_1., агрокомбінату «Азовський» погашені, а також рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 25 вересня 2009 року скасована державна реєстрація права власності ОСОБА_14 на 1/10 частини домоволодіння №14 по АДРЕСА_1, - у зв'язку із чим відповідно до відомостей КП «Підприємство з технічної інвентаризації Бердянської міської ради» домоволодіння №14 по АДРЕСА_1 не складає одиницю (1/10 (частка ОСОБА_4) + 1/10 (частка ОСОБА_7) + 1/15 (частка ОСОБА_6) + 3/20 (частка ОСОБА_5)) = 5/12 ч.

Сторони у справі позбавлені можливості встановити розмір часток у праві спільної часткової власності за домовленістю за відсутності згоди на це всіх співвласників.

Вважає, що розмір часток сторін у садибі АДРЕСА_1 слід визначити шляхом рівного розподілу розміру погашених часток між співвласниками: 7/12 (погашені частки): 4 (кількість співвласників) = 7/48 (розмір частки яку слід додати кожному із співвласників).

Таким чином частки співвласників у спірній садибі повинні бути визначені у таких розмірах: ОСОБА_4 - 1/10 ч. (існуюча частка) +7/48ч. = 59/240ч.; ОСОБА_7 - 1/10 ч. (існуюча частка) +7/48ч. = 59/240ч.; ОСОБА_6 - 1/15 ч. (існуюча частка) +7/48ч. = 51/240ч.; ОСОБА_5- 3/20 ч.(існуюча частка) +7/48ч. = 71/240ч.

При здійсненні виділу ОСОБА_4 претендує на виділ вищевказаного майна яким він фактично користується - жилий будинок «Б» та сарай «В» з відповідними господарськими спорудами, та на виділення в користування пропорційної частки земельної ділянки.

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи №77/85 від 07 грудня 2010 року експертом запропоновано варіант №1 виділу в натурі житлового будинку літ. «Б» та сараю літ. «В» в окреме ціле домоволодіння, з виділенням в користування земельної ділянки площею 327кв.м (забарвлено зеленим кольором у додатку №1 до висновку судової експертизи).

Відповідач ОСОБА_6 без дозвільної документації, самовільно, побудувала на території садиби АДРЕСА_1 двоповерховий жилий будинок, прибудувавши його до стін належних ОСОБА_4 жилого будинку «Б» та сараю «В», не отримуючи при цьому згоди ОСОБА_4 на блокування будівель, чим також порушила норми ст.ст.316, 317, 319 ЦК України.

Відповідач ОСОБА_9, будучи співвласницею сусідньої садиби АДРЕСА_2, жилий будинок «А» якої розташований на межі садиб АДРЕСА_2, без дозвільної документації, самовільно, побудувала на території садиби АДРЕСА_1 прибудову «а9», чим порушує норми ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України, ст.103 ЗК України.

ОСОБА_6 та ОСОБА_9 здійснили будівництво без згоди ОСОБА_4 та інших співвласників садиби, а також без додержання архітектурних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших вимог і правил. Побудовані ними будівлі не є міцними та безпечними.

Усунення перешкод прав власності ОСОБА_4 з боку ОСОБА_6 та ОСОБА_9 можливе лише шляхом знесення вищевказаних самовільно побудованих будівель.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив:

- визначити розмір часток співвласників у праві спільної часткової власності на садибу АДРЕСА_1, визнавши право власності: ОСОБА_4 на 59/240ч. садиби; ОСОБА_7 на 59/240ч. садиби; ОСОБА_6 на 51/240ч. садиби; ОСОБА_5 на 71/240ч. садиби;

- виділити в натурі частку ОСОБА_4 із спільної часткової власності на садибу АДРЕСА_1 в М.Бердянську, виділивши ОСОБА_4 з визнанням права власності на окреме ціле домоволодіння: жилий будинок «Б» та сарай «В», за варіантом №1 висновку судової будівельно-технічної експертизи №77/85 від 07.12.2010р. (забарвлено зеленим кольором у додатку №1), припинивши право спільної часткової власності ОСОБА_4 на садибу АДРЕСА_1;

- визначити порядок користування земельною ділянкою садиби АДРЕСА_1, виділивши в користування ОСОБА_4 земельну ділянку площею 327кв.м. відповідно до варіанту №1 висновку судової будівельно-технічної експертизи №77/85 від 07.12.2010р. (забарвлено зеленим кольором у додатку №1 до висновку судової експертизи);

- усунути перешкоди ОСОБА_4 у здійсненні права власності на садибу АДРЕСА_1 з боку ОСОБА_6, шляхом знесення самовільно побудованого нею жилого будинку, прибудованого до стін належних ОСОБА_4 жилого будинку «Б» та сараю «В» по АДРЕСА_1.

- усунути перешкоди ОСОБА_4 у здійсненні права власності на садибу АДРЕСА_1 з боку ОСОБА_9, шляхом знесення, розташованої на території садиби АДРЕСА_1, самовільно побудованої нею прибудови «а9» до жилого будинку «А» садиби АДРЕСА_2.

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 25 листопада 2013 року залишені без розгляду позовні вимоги про усунення перешкод в здійсненні права власності на садибу АДРЕСА_1 з боку ОСОБА_6, з боку ОСОБА_9 шляхом знесення самовільних будівель та до відповідача Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області.

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 25 листопада 2013 року визнано мирову угоду, по якій:

Визначено розмір часток співвласників у праві спільної часткової власності на садибу АДРЕСА_1, визнавши право власності: ОСОБА_4 на 59/240 часток садиби, ОСОБА_7 на 59/240 часток садиби, ОСОБА_6 на 51/240 часток садиби, ОСОБА_5 на 71/240 часток садиби.

Виділено в натурі частку ОСОБА_4 із спільної часткової власності на садибу АДРЕСА_1 та визнано за ОСОБА_4 право власності на окреме ціле домоволодіння: житловий будинок «Б», сарай «В», (за варіантом №1 висновку судової будівельно-технічної експертизи № 77/85 від 07.12.2010 року - зафарбоване зеленим кольором в додатку №1), припинено право спільної часткової власності ОСОБА_4 на садибу АДРЕСА_1.

Визначено порядок користування земельною ділянкою садиби АДРЕСА_1 і виділено у користування ОСОБА_4 земельну ділянку площею 327 кв.м відповідно до варіанту №1 висновку судової будівельно-технічної експертизи № 77/85 від 07.12.2010 року (зафарбоване зеленим кольором в додатку №1 до висновку експертизи).

ОСОБА_4 прийняв на себе зобов'язання щодо погодження будівництва вчиненого ОСОБА_6 житлового будинку «Б-2-х поверхового» загальною площею 51,6 кв.м (відповідно до отриманого технічного паспорту виготовленого БТІ м. Бердянська від 14.03.2013 року) та сараю «В» по АДРЕСА_1

ОСОБА_4 прийняв на себе зобов'язання щодо погодження та підписання з ОСОБА_6 договору сервітуту для проведення останньою ремонтних та обслуговуючих робіт свого двоповерхового житлового будинку (загальною площею 51,6 кв.м) прибудованого ОСОБА_6 до стін належних ОСОБА_4 житлового будинку та сараю, розташованих по АДРЕСА_1 - шириною 1 метр та вздовж всієї стіни належної ОСОБА_6 будівлі.

Сторони за мировою угодою зобов'язались здійснити взаємне погодження документації щодо оформлення права власності/користування земельною ділянкою за межами, визначеними висновком судової будівельно-технічної експертизи № 77/85 від 07.12.2010 року.

Цивільну справу провадженням закрито.

Не погоджуючись з ухвалою суду від 25 листопада 2013 року про визнання мирової угоди між сторонами, ОСОБА_9 та ОСОБА_11 подали апеляційну скаргу, в якій посилаючись на те, що ухвала постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки даною ухвалою порушуються їх права, так як судом не враховано, що відповідно до мирової угоди земельна ділянка поділена між ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5 та встановлений паркан. Прохід до житлового будинку апелянтів був через земельну ділянку, розташовану по АДРЕСА_1, 14. Після визначення порядку користування між співвласниками будинку № 14, апелянти не мають можливості проходити до свого будинку з вулиці Горбенко. Просять ухвалу суду скасувати.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 27 січня 2016 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_9 та ОСОБА_11 на ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 25.11.2013 року про визнання мирової угоди закрито.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 08 листопада 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_11 задоволено, ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 27 січня 2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

При новому апеляційному розгляді встановлено, що ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_1. Ухвалою апеляційного суду від 03 травня 2018 року до участі у справі як правонаступника померлої відповідачки залучено спадкоємця за заповітом ОСОБА_10.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на такі обставини.

Відповідно до частини 1 статті 175 ЦПК України у редакції Кодексу, чинній на час вирішення справи у суді апеляційної інстанції, мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета позову.

Закриваючи провадження у справі, суд за клопотанням сторін може постановити ухвалу про визнання мирової угоди. Якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди і продовжує судовий розгляд.

Визнаючи мирову угоду сторін і закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції, застосувавши положення ст.175 ЦПК України дійшов висновку, що мирова угода стосується прав та обов'язків сторін та предмета позову, не суперечить закону і не порушує чиї-небудь права і законні інтереси.

Проте, такі висновки суду першої інстанції є передчасними, оскільки суд дійшов їх без повного і всебічного з'ясування фактичних обставин справи.

Ухвалюючи рішення про визнання мирової угоди, суд першої інстанції не виконав вказівки суду касаційної інстанції, викладені в ухвалі від 12.12.2012 року, не перевірив, чи не порушує визнана ним мирова угода права суміжних землекористувачів ОСОБА_9, правонаступником якої є ОСОБА_15, та ОСОБА_11

Із апеляційної скарги ОСОБА_11 та ОСОБА_9 вбачається, що вони є суміжними землекористувачами і оскаржуваною ухвалою фактично визначені нові межі земельної ділянки у спосіб, що унеможливлює їх право користування належним їм житловим будинком.

За положенням ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направленню справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Керуючись ст. ст. 367,368,374,379 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_9, правонаступником якої є ОСОБА_10, та ОСОБА_11 задовольнити.

Ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 25 листопада 2013 року про визнання мирової угоди про цій справі скасувати, справи направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, касаційному оскарженню не підлягає

Головуючий:

Судді