Справа № 369/3433/17 Головуючий у І інстанції Ковальчук Л. М.
Провадження № 22-ц/780/916/18 Доповідач у 2 інстанції Суханова Є. М.
Категорія 46 02.04.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

02 квітня 2018 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді Суханової Є.М.,

суддів: Мережко М.В., Мельник Я.С.,

за участю секретаря: Шуляка Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 листопада 2017 року у справі за позовом Першого заступника прокурора Київської області до Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, ОСОБА_2 про визнання поважними причини пропуску звернення до суду і його поновлення, визнання незаконним і скасування рішення ради, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2017 року Перший заступника прокурора Київської області звернувся до суду з позовом в інтересах держави до Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, ОСОБА_2 про визнання поважними причини пропуску звернення до суду і його поновлення, визнання незаконним і скасування рішення ради, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, посилаючись на те, що рішенням Горенської сільської ради 11 сесії 5 скликання від 07 червня 2007 року відведено в приватну власність ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,15 га з кадастровим номером НОМЕР_1 на території Горенської сільської ради Києво-Святошинського району для ведення особистого селянського господарства.

В подальшому на підставі вищевказаного рішення сільської ради ОСОБА_2 видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, який зареєстровано 09 липня 2009 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди за № 58.

Відповідно до даних Державного земельного кадастру та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на земельну ділянку ОСОБА_2 не відчужувалось.

З огляду на викладене, рішення Горенської сільської ради 11 сесії 5 скликання від 07 червня 2007 року, яким відведено в приватну власність ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0.15 га з кадастровим номером НОМЕР_1 для ведення особистого селянського господарства є незаконним та підлягає скасуванню .

Річка Горенка є право притокою річки Ірпінь, яка, в свою чергу, є правою притокою р. Дніпро, а, отже, відповідно до вимог ст. 5 Водного кодексу України р. Горенка є водним об»єктом загальнодержавного значення.

Просив визнати поважними причини попуску прокурором строку позовної давності для звернення до суду з даним позовом та поновити його, захистивши право, визнати незаконним та скасувати рішення Горенської сільської ради 11 сесії 5 скликання від 07 червня 2007 року щодо відведення в приватну власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,15 га з кадастровим номером НОМЕР_1 на території Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, визнати недійсним Державний акт серії НОМЕР_2 на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1 площею 0,15 га, виданий на ім'я ОСОБА_2

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 листопада 2017 року позовні вимоги задоволено.

Поновлено Першому заступнику прокурора Київської області строк звернення з позовом до суду.

Визнано незаконним і скасувати рішення Горенської сільської ради 11 сесії 5 скликання від 07 червня 2007 року «Про надання дозволу на передачу в приватну власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_2.».

Визнано недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 09 липня 2009 року, виданий ОСОБА_2, в тому, що він є власником земельної ділянки площею 0,1500 га, яка розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, Горенська сільська рада, цільове призначення (використання) земельної ділянки-для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1.

Стягнуто з Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області на користь Прокуратури Київської області понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 1600 грн..

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Прокуратури Київської області понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 1600 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, посилаючись на те, що оскаржуване рішення є необґрунтованим і незаконним, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також з неповним з'ясуванням судом обставин справи, що мають значення для справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач посилається на те, що прокурор звернувся до суду першої інстанції у березні 2017 року, крім того про необхідність захисту прав та інтересів держави стало відомо за результатами опрацювання інформації центральної геофізичної обсерваторії від 22 лютого 2017 року, крім того, не взято до уваги що позивач звернувся до суду з пропуском строку позовної давності, та не з'ясовано з якого моменту у прокурора виникло право на звернення до суду з відповідним позовом, оскільки таке право пов'язане саме з тим коли держгеокадастру стало відомо про порушення його права.

А тому просить, рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 листопада 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у позові в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Судом першої інстанції встановлено, що перший заступник прокурора Київської області оскаржує рішення Горенської сільської ради 11 сесії 5 скликання від 07 червня 2007 року відведено в приватну власність ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,15 га з кадастровим номером НОМЕР_1 на території Горенської сільської ради Києво-Святошинського району для ведення особистого селянського господарства, державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, який зареєстровано 09 липня 2009 року.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що оспорюване рішення Горенської сільської ради в силу вимог ст. 21 Цивільного кодексу України порушують публічний порядок через те, що спрямовані на протиправне вилучення з користування держави земельної ділянки, в зв'язку з чим передачі земельної ділянки у власність порушено право власності держави на землі водного фонду, а також інтереси держави у сфері контролю за використанням та охороною земель, ефективного їх використання та відтворення.

Однак, колегія суддів не може погодитися з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

У справі, яка переглядається, колегією суддів достовірно встановлено, що позивач звернувся до суду у березні 2017 року, посилаючись на необхідність захисту прав та інтересів держави стало відомо лише у лютому-березні 2017 року за результатами опрацювання інформації Центральної геофізичної обсерваторії від 22 лютого 2017 року та інформації Київського державного підприємства геодезії, картографії, кадастрових та геоінформаційних систем від 03 березня 2017 року.

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

При цьому відповідно до частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Положеннями статті 268 ЦК України передбачено винятки із загального правила про поширення позовної давності на всі цивільні правовідносини і визначено вимоги, на які позовна давність не поширюється, зокрема у пункті 4 частини першої цієї статті зазначено, що на вимогу власника або іншої особи про визнання незаконним правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, яким порушено його право власності або інше речове право, позовна давність не поширюється.

Однак зазначена за своєю суттю направлена на захист прав власників та інших осіб від держави.

Оскільки держава зобов'язана забезпечити належне правове регулювання відносин і відповідальна за прийняті її органами незаконні правові акти, їх скасування не повинне ставити під сумнів стабільність цивільного обороту, яку покликані підтримувати норми про позовну давність, тому, на відміну від інших учасників цивільних правовідносин, держава несе ризик спливу строку позовної давності на оскарження незаконних правових актів державних органів, якими порушено право власності чи інше речове право.

Отже, з огляду на статус держави та її органів як суб'єктів владних повноважень, положення пункту 4 частини першої статті 268 ЦК України не поширюються на позови прокуратури, які пред'являються від імені держави і направлені на захист права державної власності, порушеного незаконними правовими актами органу державної влади.

На такі позови поширюється положення статті 257 ЦК України щодо загальної позовної давності, а на підставі частини першої статті 261 цього Кодексу перебіг позовної давності починається від дня, коли держава в особі її органів як суб'єктів владних повноважень довідалася або могла довідатися про порушення прав і законних інтересів.

Таким чином, на переконання колегії суддів порушення законодавства з боку державних органів не можуть бути підставою для порушення прав громадян, адже наявність порушень з боку органу публічної влади при укладенні договору щодо майна не може бути підставою для позбавлення цього майна іншої особи, яка жодних порушень не вчинила.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Разом з тим, відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленого цим Кодексом звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За таких обставин, колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції зазначене уваги не звернув та прийшов до помилкового висновку про задоволення позовних вимог прокурора, пославшись на ту обставину, що передача земельної ділянки у власність порушило право власності держави на землі водного фонду, а також інтереси держави у сфері контролю за використанням та охороною земель.

На підставі викладеного, колегія вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає фактичним обставинам справи, нормам матеріального права, а тому не може бути залишеним без змін, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, про відмову у позові

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.

Керуючись ст.ст. 374, 376,367, 374, 381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 листопада 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову Першого заступника прокурора Київської області до Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, ОСОБА_2 про визнання поважними причини пропуску звернення до суду і його поновлення, визнання незаконним і скасування рішення ради, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: