АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/2317/13-ц 22-ц/774/565/К/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2018 року м. Кривий Ріг

справа № 2-др/212/6/17

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справах:

головуючого - судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання: Чубіна А.В.,

сторони

позивач: Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»

відповідач: ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на додаткове рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 16 травня 2017 року, яке постановлено суддею Тимошенко Т.І. в місті Кривому Розі, -

В С Т А Н О В И В:

В березні 2013 року ПАТ КБ«ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1, третьої особи ОСОБА_3, про звернення стягнення та виселення.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 20 травня 2016 року позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_3 про звернення стягнення та виселення задоволено.

Звернуто стягнення на квартиру на третьому поверсі п'ятиповерхового житлового будинку загальною площею 44,0 кв.м, житловою площею 29,6 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки № 1/165-МК/1 від 11 квітня 2008 року) ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені ОСОБА_1 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ) ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки за ціною визначеною договором між сторонами, а у випадку недосягнення такої згоди - за ціною, визначеною в експертному звіті суб'єкта оціночної діяльності.

Виселено ОСОБА_1 та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у квартирі, розташованій за адресою АДРЕСА_2.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ) ПАТ КБ «ПриватБанк» судові витрати в розмірі 3414 грн. 53 коп.

Зупиниено виконання рішення суду в частині звернення стягнення на квартиру на третьому поверсі п'ятиповерхового житлового будинку загальною площею 44,0 кв.м, житловою площею 29,6 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки № 1/165-МК/1 від 11 квітня 2008 року) ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені ОСОБА_1 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ) ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки за ціною визначеною договором між сторонами, а у випадку недосягнення такої згоди - за ціною, визначеною в експертному звіті суб'єкта оціночної діяльності, на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валют».

Додатковим рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 16 травня 2017 року уточнено резолютивну частину рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 20 травня 2016 року та доповнено абзацом наступного змісту: «Зупинити виконання рішення суду в частині виселення ОСОБА_1 та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у квартирі, розташованій за адресою АДРЕСА_2, на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України».

В апеляційній скарзі представник ПАТ КБ «ПриватБанк» ставить питання про скасування додаткового рішення суду посилаючись на те, що додаткове рішення ухвалено з порушенням ст. 220 ЦПК України, оскільки обставини, стосовно яких ухвалено додаткове рішення, були предметом обговорення в судовому засіданні.

Крім того, в даному випадку судом першої інстанції помилково застосовано Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України» стосовно виселення відповідача по справі із спірної квартири, оскільки вказаний закон стосується примусового стягнення нерухомого житлового майна.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_1 просить додаткове рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване, на її думку, апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» №452 від 29 грудня 2017 року ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський Апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та Кривому Розі.

Згідно пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно до пункту 8 Розділу ХІІІ Цивільного процесуального кодексу України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Таким чином, Апеляційний суд Дніпропетровської області продовжує здійснювати свої повноваження до початку роботи Дніпровського Апеляційного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та Кривому Розі.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» - Бродька А.І., який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_5, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги і відзиву на апеляційну скаргу позивача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Ухвалюючи 16 травня 2017 року додаткове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що в рішенні суду від 20 травня 2016 року не зазначено, що виконання рішення суду від 20 травня 2016 року зупинено в частині виселення ОСОБА_1 та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у квартирі, розташованій за адресою АДРЕСА_2, на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валют», хоча це було предметом обговорення в судовому засіданні, однак дане питання було предметом обговорення в суді.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 220 ЦПК України в редакції від 2004 року, що діяла на час вирішення питання про ухвалення додаткового рішення у справі, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно будь-якої позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази та давали пояснення, не ухвалено рішення; суд вирішив питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених ст. 367 цього Кодексу; судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно роз'яснень, наданих у п. 20 постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», додаткове рішення може бути ухвалене лише у випадках і за умов, передбачених ст. 220 ЦПК України; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов'язки осіб, які не брали участь у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.

Як вбачається із тексту рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 20 травня 2016 року, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідно до ст. 40 Закону України "Про іпотеку" та ст. 109 ЖК України - звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців.

Визначаючи порядок виконання рішення суду, суд першої інстанції, виходив з того, що 07.06.2014 року набув чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», згідно з п. 1 якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно зі статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Отже, оскільки судом першої інстанції в рішенні від 20 травня 2016 року було надано оцінку Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» та обговорено питання щодо зупинення виконання цього рішення на час дії вказаного Закону в частині виселення із спірної квартири та звернення стягнення на неї, однак в резолютивній частині рішення суду не зазначено про зупинення виконання рішення в частині виселення відповідача по справі із спірної квартири, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для ухвалення додаткового рішення по справі і уточнення його резолютивної частини.

Не можуть бути підставою для скасування додаткового рішення доводи апеляційної скарги про те, що додаткове рішення ухвалено з порушенням ст. 220 ЦПК України, оскільки обставини, стосовно яких ухвалено додаткове рішення, були предметом обговорення в судовому засіданні, так як, відповідно до ч.1 ст. 220 ЦПК України, в редакції 2004 року, чинній на момент постановлення додаткового рішення, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно будь-якої позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази та давали пояснення, не ухвалено рішення.

Також не можуть бути підставою для скасування додаткового рішення суду доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції помилково застосовано Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України» стосовно виселення відповідача по справі із спірної квартири, оскільки вказаний закон стосується примусового стягнення нерухомого житлового майна, оскільки, відповідно до п. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно зі статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається із матеріалів справи, квартира, яка є предметом іпотеки, використовується відповідачкою як місце постійного проживання, тому колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про необхідність зупинення виконання рішення суду першої інстанції в частині її виселення із спірної квартири на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Крім того слід зауважити, що мораторій є відстроченням виконання зобов'язання, а не звільнення від його виконання, а відтак не позбавляє кредитора права на звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника) зазначене майно та виселяти боржників з нього.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що додаткове рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а додаткове рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - залишити без задоволення.

Додаткове рішення Жовтневого районног суду м. Кривого Рогу від 16 травня 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 16 квітня 2018 року.

Головуючий:

Судді: