ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2018 року

м. Харків

Справа № 641/8288/160ц

Провадження № 22ц/790/240/18

Апеляційний суд Харківської області в складі:

головуючого - Бровченко І.О.,

суддів - Кружиліної О.А., Яцини В.Б.,

за участю секретаря - Афоніна К.О.

імена (найменування) сторін:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

інші учасники справи:

третя особа - Харківська міська рада

третя особа - КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації»

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Харківської міської ради на заочне рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27 червня 2017 року у складі судді Колодяжної І.М. за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Харківська міська рада та КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» про припинення права власності зі знищенням майна, визнання права власності на житловий будинок в цілому, -

в с т а н о в и в:

У жовтні 2016 року позивач звернулась до суду з позовом, який уточнювала під час судового розгляду справи, та остаточно просила припинити право власності відповідача на 571/900 частин домоволодіння, що складається з житлового будинку літ. «Г-1» загальною площею 51,7 кв.м, з прибудовами, льохів літ. «Д» та «Е», сараю літ. «З», огорож №1,2 за адресою: м. Харків, АДРЕСА_1, у зв'язку зі знищенням вищевказаного майна; визнати в цілому за позивачем право власності на житловий будинок літ. «А», загальною площею 49 кв.м., який розташований на земельні ділянці 653,94 кв.м по АДРЕСА_1 в м. Харкові з прилежними до нього господарчими будівлями, як на окрему одиницю в цілому, у зв'язку зі знищенням житлового будинку літ. «Г-1» загальною площею 51,7 кв.м, з прибудовами, льохів літ. «Д» та «Е», сараю літ. «З», огорож №1,2 , за адресою: м. Харків, АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 29 листопада 2014 року позивач у ОСОБА_3 по договору купівлі-продажу придбала житловий будинок літ. «А», загальною площею 49 кв.м, який розташований на земельній ділянці 238 кв.м по АДРЕСА_1. Житловий будинок літ. «А» належав ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності у розмірі 329/900 частини на підставі договору купівлі - продажу, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського округу Мартиросян І.Е.20 липня 2010 року за № 2275. Відповідачка набула право власності на 571/900 частини цього домоволодіння, згідно свідоцтва про право на спадщину від 14 вересня 2007 року, реєстровий № 1-1438 посвідченого 8 Харківською державною нотаріальною конторою. Частка відповідача складається з житлового будинку літ. «Г-1» загальною площею 51,7 кв.м., з прибудовами, льохів літ. «Д», «Е», сараю літ. «З », огорожі № 1,2. На підставі рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11 березня 2011 року № 2-927/11 визначені ідеальні частки у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1, яке складається з двох окремих житлових будинків літ. «А» та літ. «Г-1», у розмірі 329/900 часток домоволодіння визнано за ОСОБА_3 та 571/900 частин домоволодіння за ОСОБА_2 з господарчими будівлями та спорудами. Дане рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова не було виконано, фактично домоволодіння не було поділено в натурі, тобто земельна ділянка не поділена, огорожа не встановлена. На час придбання позивачем будинку літ. «А» , будинок літ. «Г-1» вже було зруйновано і ніяких господарчих споруд на земельній ділянці не було. З часу придбання будинку літ. «А» будинком літ. «Г-1» ніхто не цікавився, будинок не підключено до електромережі та інших комунальних послуг (рахунки не приходять). Відповідно до технічної документації із землеустрою , щодо встановлення у натурі меж земельної ділянки по АДРЕСА_1 в м. Харкові від 31 березня 2010 року загальною площею 653.94 кв.м., яка за своїм цільовим призначенням визначена для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва, межа відповідної земельної ділянки визначена у відповідності до договору на право тимчасового користування землею на умовах оренди. При розподілі спільної часткової власності між співвласниками суд не врахував, що розподіл ділянки призведе до фактичного зменшення частки позивача земельної ділянки за рахунок дороги до будинку за літ. «Г-1», яка залишається в спільному користуванні співвласників. Житловий будинок літ. «Г-1» повністю зруйновано, який з часу смерті першого власника у 2007 року потребував капітального ремонту та масштабної реконструкції, aле після смерті співвласника, спадкоємці не цікавилися будинком та його станом взагалі. Сам співвласник, ще при житті, за даною адресою не проживав і станом будинку не цікавився. Станом на цей час житловий будинок літ. «Г-1» загальною площею 51,7 кв.м, з прибудовами льохів літ. «Д», «Е», сараю літ. «З», знищено внаслідок саморуйнування, а на зазначеній земельній ділянці знаходиться житловий будинок позивача літ. « А» зі збудованою нею огорожею № 1, по зовнішнім межам земельної ділянки.

Представник третьої особи Харківської міської ради в судове засіданні не з'явився, до суду надав письмові заперечення в яких проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що фактично та юридично земельна ділянка по АДРЕСА_1 була реально розподілена між співвласниками. На теперішній час, домоволодіння по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 є два окремих самостійних домоволодіння і один до одного жодного відношення не мають, спільна часткова власність припинилась. Зазначене підтверджується договором купівлі-продажу від 29 листопада 2014 року №2329, в якому зазначено, що позивач купувала не 329/900 частин домоволодіння по АДРЕСА_1 в м. Харкові, а виключно домоволодіння по АДРЕСА_1 в цілому.

Представник третьої особи КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» в судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на те, що рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11 березня 2011 року, виділено в натурі у користування житловий будинок літ. «А», за адресою: м. Харків, АДРЕСА_1. Рішенням Харківської міської ради від 20 грудня 2011 року за № 916 «Про зміну адреси житловому будинку літ. «А-1» по АДРЕСА_1 ОСОБА_3 у Комінтернівському районі» присвоєно житловому будинку літ. «А-1» по АДРЕСА_1 на адресу: м. Харків, АДРЕСА_1. 29 листопада 2014 року ОСОБА_5 придбано у власність саме житловий будинок АДРЕСА_1 в м. Харкові, натомість вимога про припинення права власності стосується житлового АДРЕСА_1. Таким чином, позов ОСОБА_5 є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Заочним рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27 червня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Припинено право власності ОСОБА_2 на 571/900 частин домоволодіння , що складається з житлового будинку літ. «Г-1» загальною площею 51,7 кв.м, з прибудовами, льохів літ. «Д» та «Е», сараю літ. «З», огорож №1,2 , за адресою: м. Харків, АДРЕСА_1 у зв'язку з його знищенням. Визнано в цілому за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок літ. «А», загальною площею 49 кв.м, який розташований на земельні ділянці 653,94 кв.м по АДРЕСА_1, з прилежними до нього господарчими будівлями , як на окрему одиницю в цілому, у зв'язку зі знищенням житлового будинку літ. «Г-1» загальною площею 51,7 кв.м, з прибудовами , льохів літ. «Д» та «Е», сараю літ. «З», огорож №1,2, за адресою: м. Харків, АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі Харківська міська рада просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволені позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Вислухавши суддю доповідача, з'ясувавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягають задоволенню, а рішення заочне рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27 червня 2017 року скасуванню. Доводи апеляційної скарги аналогічні за змістом запереченням на позовну заяву.

Відповідно до Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» внесено зміни до Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), який набув чинності 15 грудня 2017 грудня.

Згідно з Перехідними положеннями ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанції розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих сторонами та іншими учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5 суд першої інстанції керуючись вимогами ст. ст. 190, 316, 349 ЦК України виходив з того, що будинок літ. «Г-1» по АДРЕСА_1 знищено та право власності на нього підлягає припиненню, у зв'язку з чим визнав право власності в цілому на житловий будинок літ. «А», який розташований на земельній ділянці площею 653, 94 кв.м.

Однак, погодитися з таким рішенням неможливо виходячи з наступного.

Відповідно до статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Якщо одна із сторін визнала пред'явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що житловий будинок літ. «А» належав ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності у розмірі 329/900 частини на підставі договору купівлі - продажу, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського округу Мартиросян І.Е. 20 липня 2010 року за № 2275.

Відповідно до рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11 березня 2011 року № 2-927/11, виділено в натурі у користування ОСОБА_3 в порядку розподілу спільної часткової власності житловий будинок літ. «А», загальною площею 49 кв.м, розташований за адресою: м. Харків, АДРЕСА_1, за фактичним користуванням. Виділено в натурі у користування ОСОБА_3 в порядку розподілу спільної часткової власності земельну ділянку площею 238 кв.м за адресою: м. Харків, АДРЕСА_1, для обслуговування житлового будинку літ. «А», загальною площею 49 кв.м, за адресою: м. Харків, АДРЕСА_1 , за фактичним користуванням.

Згідно додаткового рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18 квітня 2011 року виділено в натурі у власність, володіння , користування ОСОБА_3 в порядку розподілу спільної часткової власності житловий будинок літ. «А», загальною площею 49 кв.м за адресою: м. Харків, АДРЕСА_1 , за фактичним користуванням. Виділено в натурі у власність, володіння, користування ОСОБА_3 в порядку розподілу спільної часткової власності земельну ділянку площею 238 кв.м, за адресою: м. Харків, АДРЕСА_1 , для обслуговування житлового будинку літ. «А», загальною площею 49 кв.м, за адресою: м. Харків, АДРЕСА_1 , за фактичним користуванням.

Відповідно до витягу про державну реєстрацію прав КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» від 26 січня 2012 року ОСОБА_3 на праві приватної власності належить житловий будинок літ. «А-1» по АДРЕСА_1. Частка складає 1/1.

З технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок виданого на ім'я ОСОБА_3 вбачається, що житловий будинок літ. «А-1» розташований на земельній ділянці розміром 238 кв.м

29 листопада 2014 року між позивачем та ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого ОСОБА_3 передав у власність, а позивач прийняла житловий будинок АДРЕСА_1, з прибудовами та приналежними до нього будівлями та спорудами.

З договору купівлі-продажу вбачається, що згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, наданим Управлінням Держземагентства у м. Харкові Харківської області від 25 листопада 2014 року за № НОМЕР_2 площа земельної ділянки складає 0,0237 г., кадастровий номер: НОМЕР_1, дата державної реєстрації земельної ділянки 25 листопада 2014 року.

З листа КП «ХМ «БТІ» від 30 грудня 2016 року вбачається, що рішенням виконкому ХМР від 20 грудня 2011 року за №916, житловому будинку літ. «А-1» по АДРЕСА_1 в м. Харкові, присвоєно поштову адресу: АДРЕСА_1. Після виділення судом в натурі в порядку розподілу спільної часткової власності житлового будинку «А-1» ОСОБА_3 за фактичним користування та присвоєнням поштової адреси АДРЕСА_1, ОСОБА_2 не надавала до бюро документів про перереєстрацію житлового будинку «Г-1» з надвірними будівлями, як на одиницю за адресою: м. Харків, АДРЕСА_1.

Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «ХМ «БТІ» відповідачу ОСОБА_2 належить 571/900 частин домоволодіння АДРЕСА_1, на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за реєстровим №1-1438 від 14 вересня 2007 року, виданого 8 ХДНК.

Згідно відповіді КП «ХМ «БТІ» на запит суду, при обстеженні від 13 квітня 2017 року встановлено, що житловий будинок літ. «Г-1» житловою площею 28,4 кв.м, загальною площею 51,7 кв.м. з обслуговуючими господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 знищено (знесено).

Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суд першої інстанції в порушення ст.ст. 212-215 ЦПК України, в редакції на час ухвалення судового рішення, не вірно визначився з природою спірних правовідносин, не встановив у повному обсязі фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, не надав належної оцінки наданим сторонами та третіми особами доказам у їх сукупності.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За приписами п. 4 ч. 1 ст. 346 ЦК України, право власності припиняється у разі, зокрема, знищення майна.

Згідно зі ст. 349 ЦК України право власності на майно припиняється в разі його знищення. У разі знищення майна, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на це майно припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру.

Доказів того, що відповідач ОСОБА_2 зверталась з заявою про припинення власності в зв'язку із знищенням майна у встановленому законом порядку відповідно до положень ст. 349 ЦК України, матеріали справи не містять та відповідні докази позивач не надала в обгрунтування своїх позовних вимог, у зв'язку з чим висновки суду першої інстанції про припинення права власності є передчасними.

Також суд не врахував, що земельна ділянка, на якій був розташований спірний будинок літ. «Г» не належала на праві користування позивачу чи ОСОБА_3, оскільки рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11 березня 2011 року ОСОБА_3 було виділено в натурі у користування земельну ділянку площею 238 кв.м для обслуговування житлового будинку літ. «А-1». В договорі купівлі-продажу житлового будинку зазначено, що житловий будинок літ. «А-1» знаходиться на земельній ділянці площею 0, 0237 га.

Крім того, суд першої інстанції не перевірив, а позивач не довела, чим саме порушується право позивача відносно зареєстрованого права власності відповідача, оскільки зі змісту позовної заяви вбачається, що у позивача спір виник з питання права користування земельною ділянкою, а не права власності на будинок належний відповідачу.

Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до пунктів 1, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки районний суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи; при ухваленні судового рішення були порушені норми матеріального права, то відповідно до п.п. 1, 2, ч. 1 ст. 376 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволені позову.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд здійснює розподіл судових витрат понесених Харківською міською радою у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 , 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Харківської міської ради задовольнити.

Заочне рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27 червня 2017 року скасувати, у хвалити нове.

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Харківська міська рада та КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» про припинення права власності зі знищенням майна, визнання права власності на житловий будинок в цілому відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Харківської міської ради судовий збір у розмірі 606 грн. 32 коп. у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 20 квітня 2018 року.

Головуючий -

Судді: