Справа № 309/1429/17
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2018 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

Головуючого судді Бисага Т.Ю.,

суддів: Фазикош Г.В., Собослой Г.Г.,

при секретарі Терпай С.М.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород справу за апеляційною скаргою представника за довіреністю Хустського обєднаного управління ОСОБА_1 фонду України Закарпатської області ОСОБА_2 на рішення Хустського районного суду від 07 грудня 2017 року ухвалене суддею Довжанин М.М. у справі за позовом Хустського обєднаного управління ОСОБА_1 фонду України Закарпатської області до ОСОБА_3 про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що ним було встановлено факт заборгованості по переплаті пенсій, а саме по відшкодуванню зайво виплачених сум пенсій до ОСОБА_1 фонду України зі сторони пенсіонера ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. У пенсійній справі ОСОБА_3 відсутня довідка щодо навчання останнього у навчальному закладі після 18-ти років, тому відповідно у нього не було підстав для отримання ним пенсії після досягнення повноліття по Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Внаслідок зайво виплаченої суми пенсій у період з грудня 2011 року по березень 2015 року, виникла переплата в сумі 41103,52 гривень, яка у добровільному порядку відповідачем не відшкодована. Таким чином, відповідач ОСОБА_3 зловживаючи, не повідомив управління ОСОБА_1 фонду про те, що не навчається у навчальному закладі та отримав кошти права на отримання яких не мав. Позивач у позові просить суд винести рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 41103,52 гривень зайво виплачених сум пенсій.

Рішенням Хустського районного суду від 07 грудня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу на рішення, яким просив скасувати рішення суду, та ухвалити по справі нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В судове засідання особи, які беруть участь у справі не зявилися. Про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлені. Їх неявка, відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія приходить до наступного висновку.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України, відповідно до п.9 ст. 1 Перехідних положень вказаного Кодексу, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, - відповідач ОСОБА_3 перебував на обліку у Хустському обєднаному ОСОБА_1 фонді України Закарпатської області та отримував пенсію по втраті годувальника на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Як стверджує позивач, відповідачу ОСОБА_3 у період з грудня 2011 року по березень 2015 року було зайво виплачено пенсію у розмірі 41103,52 грн., на яку він не мав права і яка на думку позивача підлягає відшкодуванню відповідачем ОСОБА_1 фонду у повному обсязі.

Розпорядженням № 9240 від 21.10.2011 року відповідачу ОСОБА_3 призначено пенсію, як круглому сироті у розмірі 784 гривень, категорія «Діти сироти до 23 років».

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Приписами ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонерам добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів ОСОБА_1 фонду або в судовому порядку.

Зі змісту вище викладеної статті випливає, що для відрахування виплаченої надміру суми пенсії можливе тільки за двох умов: зловживання з боку пенсіонера та подання страхувальником недостовірних даних. Даний перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

За вимогами ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно зі статтею 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; інше майно, якщо це встановлено законом.

У постанові Пленуму Верховного Суду України №13 від 24 грудня 2009 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» надається роз'яснення поняттю лічильної (рахункової) помилки - це помилка, яка була допущена під час проведення арифметичних підрахунків. До лічильних помилок, наприклад, належить неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період, тощо. Не можуть вважатися ними не пов'язані з обчисленнями помилки в застосуванні закону та інших нормативно-правових актів.

Як вбачається із матеріалів справи позивачем не надано доказів та не доведено суду факту недобросовісного набуття відповідачем ОСОБА_3 отриманих коштів у розмірі 41103 грн. 52 коп., які є пенсійною виплатою, призначеною йому Управлінням ПФУ, як не доведено й наявності рахункової помилки з боку позивача, то відповідно до статті 1215 ЦК України, суд вірно вважав, що зазначена сума пенсійних виплат стягненню з відповідача не підлягає.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки відсутній факт недобросовісного набуття відповідачем отриманих коштів, які є пенсійною виплатою та не встановлено й наявності рахункової помилки, то відповідно до статті 1215 ЦК України поверненню зазначена сума не підлягає. Висновки суду першої інстанції узгоджуються із правовою позицією, викладеною Верховним Судом України в постановах від 2 липня 2014 року (справа 6-91цс-14) та від 22 січня 2014 року (справа 6-151цс-13).

З врахуванням встановлених обставин у справі та зазначених вимог закону суд першої інстанції правильно відмовив позивачу у задоволенні позову.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляції, не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України,колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника за довіреністю Хустського обєднаного управління ОСОБА_1 фонду України Закарпатської області ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Хустського районного суду від 07 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 25.04.2018 року.

Головуючий:

Судді: