Роздільнянський районний суд Одеської області
Справа № 511/546/18
Номер провадження: 2/511/362/18
25 квітня 2018 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді: Панчук А. І.,
при секретарі Міщенко М.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Роздільна Одеської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,
14.03.2018 року ОСОБА_1 звернулася до Роздільнянського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, в якому просить суд:
- шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який зареєстрований 17 січня 2017 року, Роздільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (свідоцтво про шлюб серія І-ЖД №267458 від 17.01.2017року), актовий запис №7- розірвати;
- стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі у розмірі 1500 (одна тисяча пятсот грн.) щомісячно, з моменту звернення до суду і до досягнення нею повноліття.
Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 17 січня 2017 року вона ОСОБА_1 з ОСОБА_2зареєстрували шлюб. Від спільного шлюбу у них народилася доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Подружнє життя не склалося, через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини, сімейні обовязки щодо ведення сімейного господарства та виховання дитини. Спільне господарство та шлюбно-сімейні відносини між ними фактично припинені. Позивач стверджує, що переконалася, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечитиме її інтересам та інтересам дитини. Вважає, що подальше збереження шлюбу є неможливим, поновлення сімейних стосунків також. Крім того, позивачем зазначено, що донька залишилася на її утриманні, відповідач не приймає участі у вихованні дитини, угоди про добровільну сплату аліментів між ними не було досягнуто. Відповідач не надає матеріальну допомогу, не зважаючи на те, що він працездатний та має реальну можливість виплачувати аліменти.
Враховуючи вищевикладене, позивач була вимушена звернутись до суду з відповідним позовом та просить стягнути аліменти у твердій грошовій сумі.
ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, надала суду заяву в якій позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити, проти розгляду справи в заочному порядку не заперчувала (а.с.26).
На підставі ч.6 ст.128 ЦПК України судова повістка надсилається разом з копіями відповідних документів разом з розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи поштовими повідомленнями (а.с.25,30).
В порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.
В порядку ст.280 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів та неявки відповідача в судове засідання без поважних причин, хоча відповідач був повідомлений про дату та час судового засідання належним чином.
Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що 17.01.2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, Роздільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області був зареєстрований шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №7 (а.с.19).
Від шлюбу народилась дитина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданогоРоздільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області на підставі актового запису №106, з якого також вбачається, що її батьками є сторони по справі.(а.с.10).
Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя.
Згідно зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.
Шлюб це сімейний добровільний та рівноправний союз жінки та чоловіка, їх спільність, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану та спрямований на створення сімї.
Добровільність шлюбу одна з основних його засад.
Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються.
За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сімї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз сімю шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах.
Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу, тобто наявність вільної згоди, - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання.
За ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.
Чинне законодавство України забороняє примушування до шлюбу. Примушування значить добиватися певної поведінки від особи за допомогою фізичного або психічного насильства.
Закріпленні у законодавстві права дружини та чоловіка на повагу до своєї індивідуальності є засобом захисту психологічно слабшого у шлюбі від психічного диктату чи навіть агресії дружини, чоловіка або іншої особи. Воно схиляє до толерантності, терпимості у шлюбі, спрямовує кожного з них на спокійне, інтелігентне залагодження колізії індивідуальних рис характеру, життєвих звичок.
Однією з причин припинення шлюбу є його розірвання.
Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.
Оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, розірвання шлюбу може відбутися за їхньою спільною заявою або за заявою когось з них.
У ході розгляду справи, судом була перевірена наявність відповідних підстав для розірвання шлюбу.
Враховуючи все вищевикладене, що сторони проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, спору щодо поділу майна подружжя та місця проживання дитини не має, шлюб носить формальний характер, подальше сумісне проживання суперечить інтересам позивача, а тому позов ОСОБА_1 в частині про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Тому суд при вирішенні питання про розірвання шлюбу вважає за необхідне врахувати заяву позивача про відновлення їй дошлюбного прізвища «Матрос».
Відповідно дост. 141 Сімейного кодексу Українимати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.
Відповідно до ст.5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифікованоЗаконом №475/97-ВР(475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.
Відповідно до принципу №4 Декларації прав дитини дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування.
Згідно зі ст.27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно зі ст. 180, ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Згідно зі ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
При викладених обставинах, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 в частині стягнення аліментів підлягає задоволенню, та вважає законним і справедливим стягнення з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1 ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі у розмірі 1500 (одна тисяча пятсот грн.) щомісячно, з дня звернення до суду і до досягнення нею повноліття.
На підставі п.1 ч.1ст.430 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню по справам про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
З ч.6 ст.141 ЦПК України вбачається, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли(держави).
З п.3 ч.1ст.5 Закону України «Про судовий збір»вбачається, що від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів.
Враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви, в якій містяться вимоги щодо стягнення аліментів, тому суд констатує про необхідність стягнення судового збору у розмірі 704 грн. 80 коп. з відповідача в дохід держави.
Судовий збір, сплачений позивачкою при зверненні до суду за заявлену вимогу про розірвання шлюбу, розподілу не підлягає.
На підставі ст.ст.105,110,112-115,180-182, СК України, керуючись ст.ст.11, 12, 13, 141, 259,264, 265, 280 - 282 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів- задовольнити в повному обсязі.
Шлюб між ОСОБА_2 та Василик (дошлюбне прізвище Матрос) Дарєю Василівною, зареєстрований 17 січня 2017 року, Роздільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, (свідоцтво про шлюб серія І-ЖД №267458 від 17.01.2017року), актовий запис №7- розірвати;
Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1вважати розірваним у день набрання чинності цим рішенням.
Після розірвання шлюбу прізвище: чоловіка «Василик», жінки «Матрос».
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, громадянина України,уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт серії КМ 822489, виданого Роздільнянським РС ГУДМС України в Одеській області 22.01.2013 року, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, реєстраційний номер облікової картки платника податків (РНОКПП) НОМЕР_2, аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі у розмірі 1500 (одна тисяча пятсот грн.), але не менше 50% прожиткового мінімум для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову, тобто з 14 березня 2018 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто до 13.03.2035 року.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, громадянина України,уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт серії КМ 822489, виданого Роздільнянським РС ГУДМС України в Одеській області 22.01.2013 року, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь держави судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) гривень 80 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30-ти днів з дня отримання його копії.
На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу на протязі 30 днів з дня його проголошення, а у випадку оголошення вступної та резолютивної частки на протязі 30 днів з дня складення повного судового рішення до апеляційного суду Одеської області.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суддя А. І. Панчук