Провадження № 2/522/2496/18
19 квітня 2018 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Шенцевої О.П.
при секретарі Соболевої О.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратили право користування жилим приміщенням, -
Позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та просить визнати їх такими що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою 1 в будинку 11 по вул. Кінна м. Одеси.
До судового засідання позивачка зявилась, надала суду заяву про проведення судового засідання без фіксації судового процесу, проти прийняття заочного рішення не заперечувала.
Інші сторони до судового засідання не зявились, були сповіщені про дату час та місце судового засідання належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про повернення листів в звязку з закінченням терміну зберігання поштової кореспонденції, причини неявки суду також не повідомили.
Відповідачам, відповідно до ст. 128 ЦПК України, судову повістку було надіслано на адресу їх реєстрації.
Згідно п. 9 ч.1 Перехідних Положень (розділ ХІІ) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи відповідачі не з'явилися в судове засідання, не надали до суду відзиву на позов, суд вважає за можливе допустити заочний розгляд справи.
Також суд бере до уваги вимоги статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі ч. 2ст. 247 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є основним квартиронаймачем квартири 1, розташованій за адресою вул. Кінна 11 м. Одеси. Даний факт підтверджується ордером на жиле приміщення у квартирі № 1090 від 19.07. 1972 р.
Відповідно до довідки про склад сімї № 3171 від 14.09.2017 р., виданої начальником дільниці № 8 КП ЖКС Порто Франківський, за адресою м. Одеса, Кінна 11 кв. 1, що належить до комунальної власності, зареєстроване місце проживання позивача, а також відповідачів по справі.
Однак відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, тільки зареєстровані за вищевказаною адресою, але ж ніколи фактично не мешкали та за вказаною адресою взагалі не з'являється. Це підтверджується актом про не проживання, що додається та письмовими поясненнями свідків.
Крім цього, позивач не має жодних відомостей про місце проживання відповідачів та не має засобів звязку з ними.
Оскільки, за вищевказаною адресою відповідачі не проживають, виникають проблеми зі сплатою комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються на них, чим порушуються права позивачки, тому вона змушена звернутися за захистом до суду.
Згідно п. 10 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року №572 (в редакції постанови Кабінету Міністрів №5 від 14.01.2009р.), за умови відсутності поквартирного (покімнатного) обліку та відсутності згоди між мешканцями квартири, житлового приміщення у гуртожитку щодо оплати житлово-комунальних та інших послуг плата розподіляється: за електроенергію при загальному лічильнику - пропорційно потужності побутового електричного обладнання кожного співвласника, наймача (орендаря);
за газ, водопостачання та водовідведення, освітлення підсобних приміщень - за чисельністю зареєстрованих осіб, що проживають у квартирі, житловому приміщенні у гуртожитку;
за послуги з централізованого опалення, з утримання житлових будинків і споруд та прибудинкових територій - за встановленими тарифами відповідно до опалюваної та загальної площі приміщення, яким користується власник, співвласник, наймач (орендар).
Отже, у звязку з наявністю у ОСОБА_2, ОСОБА_3 реєстрації за адресою АДРЕСА_1 м Одеса, позивач ОСОБА_1 вимушена проводити сплату за житлово-комунальні послуги за відповідачів, що порушує її права.
Також суд враховує, що відповідно до ст.3 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Оскільки власністю відповідачів і місцем перебування або проживання зазначена квартира не становить, вони мають бути зняті з реєстраційного обліку за цією адресою.
Згідно ст.7 цього Закону зняття з реєстрації місця проживання здійснюється в день звернення особи на підставі заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.
Таким чином, рішення суду по справі про задоволення позову після набуття ним законної сили є підставою для скасування реєстрації відповідачів за вищевказаною адресою.
Згідно ч.1 ст. 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.
Відповідно до ч.1ст.71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Зі змісту ст. 72 ЖК України вбачається, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Враховуючи, що відповідачі оплату комунальних платежів не здійснюють, фактично в квартирі не мешкали та не мешкають, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Керуючись ст. ст. 71, 72 ЦК України, ст. ст. 2,13,76-80,81,223,247,274-275,280-281 ЦПК, суд, -
Позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_2) до ОСОБА_2, ОСОБА_3 (АДРЕСА_2) про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 (АДРЕСА_2) таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2;
Визнати ОСОБА_3 (АДРЕСА_2) таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2
Це рішення є підставою для зняття ОСОБА_2, Горді йчук ОСОБА_4 з реєстраційного обліку в квартирі за адресою: АДРЕСА_3.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачів. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.
Суддя: