Провадження № 22-ц/780/2112/18 Доповідач у 2 інстанції Сушко Л. П.
Категорія 26 04.05.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

04 травня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Сушко Л.П., Кашперської Т.Ц., Кулішенка Ю.М., розглянувши в приміщенні Апеляційного суду Київської області у порядку письмового провадження матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 лютого 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Києво-Святошинського ВДВС ГТУЮ у Київській області про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року позивач ОСОБА_4 звернувся до суду із зазначеною позовною заявою, обґрунтовуючи її тим, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 листопада 2006 року із ОСОБА_6 стягнуто на його користь 257000,00 грн.. ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилася спадщина після смерті ОСОБА_6, а 16 квітня 2007 року ОСОБА_5 подала до нотаріальної контори заяву про її прийняття. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 серпня 2009 року на ОСОБА_5 покладено обов'язок задовольнити вимоги ОСОБА_4 повністю, але в межах вартості спадкового майна. Однак відповідач ОСОБА_5 ухиляється від сплати боргів. Тому, просив суд стягнути з ОСОБА_5 на його користь інфляційні збитки та річні у розмірі 475514,35 грн..

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 лютого 2018 року цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Києво-Святошинського ВДВС ГТУЮ у Київській області про стягнення коштів вирішено надіслати за підсудністю до Запорізького районного суду Запорізької області.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_4 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу передати на розгляд Києво-Святошинського районного суду Київської області іншому судді, посилаючись на її незаконність, необґрунтованість, неповне з'ясування судом обставин справи, порушення судом норм процесуального права. Вважає, що судом першої інстанції було порушено вимоги ч.3 ст.30, ч.15 ст.28 ЦПК України.

Відповідачі ОСОБА_5, Києво-Святошинський ВДВС ГТУЮ у Київській області відзив на апеляційну скаргу суду апеляційної інстанції не надали.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що з даних довідки адресно-довідкового бюро, вбачається, що місце проживання відповідача ОСОБА_5 по місту Києву та Київській області не зареєстроване, а згідно позовної заяви її місце проживання вказано: АДРЕСА_1, що територіального не відноситься до Києво - Святошинського районного суду Київської області. Суд не вбачав підстав, які б згідно ст.28 ЦПК України, дозволили позивачу обирати підсудність у Києво - Святошинському районі Київської області.

Однак, такі висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Колегія суддів, не погоджується з доводами суду першої інстанції про відсутність підстав для розгляду справи Києво - Святошинським районним судом Київської області.

Відповідно до ч.ч.1-5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлено, що у вересні 2017 року позивач ОСОБА_4 звернувся до суду із зазначеною позовною заявою, обґрунтовуючи її тим, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 листопада 2006 року із ОСОБА_6 стягнуто на його користь 257000,00 грн. ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилася спадщина після смерті ОСОБА_6, а 16 квітня 2007 року ОСОБА_5 подала до нотаріальної контори заяву про її прийняття. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 серпня 2009 року на ОСОБА_5 покладено обов'язок задовольнити вимоги ОСОБА_4 повністю, але в межах вартості спадкового майна. Однак відповідач ОСОБА_5 ухиляється від сплати боргів. Тому, просив суд стягнути з ОСОБА_5 на його користь інфляційні збитки та річні у розмірі 475514,35 грн. (а.с.1-3).

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Так, за загальним правилом, передбаченим ст.27 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Разом з тим, ч.15 ст.28 ЦПК України передбачено, що позови до кількох відповідачів, які проживають або знаходяться в різних місцях, пред'являються за місцем проживання або місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача.

Аналізуючи вищезазначені норми законодавства колегія суддів доходить до висновку, що при зверненні до суду із позовом, особа може обирати суд, що буде розглядати цивільну справу.

Як вбачається з матеріалів справи, місце проживання відповідача ОСОБА_5 по місту Києву та Київській області не зареєстроване (а.с.12).

Разом з тим, іншим відповідачем у справі є Києво-Святошинський ВДВС ГТУЮ у Київській області, місцезнаходженням якого є: вулиця Лесі Українки, 86, місто Вишневе, Києво - Святошинський район, Київська область, що за адміністративно-територіальним поділом Київської області відноситься до Києво - Святошинського району Київської області.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції з порушенням норм ч.2 ст.27 та ч.15 ст.28 ЦПК України прийшов до помилкових висновків щодо територіальної підсудності справи та невірно надіслав цивільну справу за підсудністю до Запорізького районного суду Запорізької області, що призвело до постановлення помилкової ухвали.

З урахуванням наведеного, колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції дійшов невірного висновку застосувавши до правовідносин, що виникли, положення ст.ст.31, 32, 187 ЦПК України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги частково заслуговують на увагу, висновки суду не відповідають обставинам справи, ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права і підлягає скасуванню як така, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, а справа підлягає направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції відповідно до ст.379 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.374, 379 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 лютого 2018 року скасувати, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено «04» травня 2018 року.

Головуючий суддяЛ.П. Сушко
СуддіТ.Ц. Кашперська Ю.М. Кулішенко