Провадження № 4-с/679/1/2018
Справа № 679/81/17
У Х В А Л А

20 квітня 2018 року м. Нетішин

Нетішинський міський суд Хмельницької області в складі: головуючої судді Гавриленко О.М., при секретарі Василюк Л.С., за участю представника скаржника ОСОБА_1, представника стягувача ОСОБА_2, представника заінтересованої особи ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нетішин скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність державного виконавця відділу державної виконавчої служби Нетішинського міського управління юстиції Хмельницької області, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернувся до суду з скаргою на бездіяльність державного виконавця відділу державної виконавчої служби Нетішинського міського управління юстиції Хмельницької області.

Згідно скарги ОСОБА_4, на виконанні у відділі ДВС Нетішинського управління юстиції знаходився виконавчий лист про стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_5 на утримання доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Присуджені аліменти ОСОБА_4 сплачував до літа 2014 року, а починаючи з червня 2014 року припинив сплачувати, оскільки проживаючи у м. Севастополь, був позбавлений можливості здійснювати перекази на материкову частину України. Крім того, в серпні 2014 року він дізнався про розгляд в суді справи про позбавлення ОСОБА_5 батьківських прав відносно дочки, а в подальшому дізнався про те, що останню було позбавлено батьківських прав, однак повідомлення про заміну стягувача у виконавчому провадженні ОСОБА_4 не отримував, відсутність таких відомостей позбавила його можливості оплатити заборгованість по аліментах.

В кінці квітня 2016 року він приїхавши у м. Нетішин дізнався про накладення арешту на належний йому житловий будинок в с. Старий Кривин у зв'язку із наявністю заборгованості по сплаті аліментів. Вказану постанову про накладення арешту вважав незаконною, оскільки вона винесена без нарахування заборгованості по аліментам. Коли ж він звернувся до державного виконавця з проханням надати йому розрахунок заборгованості та вказати реквізити, куди необхідно сплатити ці кошти, відповіді від посадових осіб органу ДВС не отримав. Жодних документів та повідомлень з приводу виконавчого провадження від державного виконавця не отримував.

Посилаючись на вищенаведені обставини ОСОБА_4, просив:

1) визнати незаконною бездіяльність державного виконавця відділу державної виконавчої служби Нетішинського міського управління юстиції ОСОБА_3 щодо:

- не повідомлення його про заміну стягувача по виконавчому листу № 2-1112/10, виданому Нетішинським міським судом 24.09.2010 року;

- не надання розрахунку заборгованості по аліментах та неповідомлення йому інформації про нового отримувача аліментів та його місце знаходження, місце проживання для перерахування заборгованості;

- не повідомлення йому рахунку відділу ДВС Нетішинського міського управління юстиції для перерахування заборгованості по аліментах;

2) зобов'язати державного виконавця відділу державної виконавчої служби Нетішинського міського управління юстиції ОСОБА_3:

- здійснити нарахування заборгованості по аліментах за період з 01.06.2014 року відповідно по кожному стягувачу за виконавчим листом та визначити суму заборгованості за період з 03.11.2004 року по 01.05.2016 року по сплаті аліментів на користь ОСОБА_7 виходячи з 30% прожиткового мінімуму на місяць дитини віком від 6 років;

- надати йому інформацію про нового отримувача аліментів та його місцезнаходження, місце проживання для перерахування заборгованості;

- повідомити йому рахунок відділу ДВС Нетішинського міського управління юстиції для перерахування заборгованості по аліментах.

3) визнати протиправною та скасувати постанову від 24 жовтня 2014 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження;

4) визнати дії державного виконавця незаконними по нарахуванню 24 червня 2016 року заборгованості за період з 01 листопада 2014 року по 01 червня 2016 року, виходячи із середньої заробітної плати по м. Нетішин, скасувати означений розрахунок.

Ухвалою Нетішинського міського суду від 28.02.2017 року в справі за скаргою ОСОБА_4 на бездіяльність державного виконавця змінено заінтересовану особу відділу державної виконавчої служби Нетішинського міського управління юстиції Хмельницької області на правонаступника Нетішинський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області.

Ухвалою Нетішинського міського суду від 17.01.2018 року вимоги ОСОБА_4 в частині зобовязання державного виконавця Нетішинського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області ОСОБА_3 щодо здійснення нарахування заборгованості по аліментах за період з 01.06.2014 року відповідно по кожному стягувачу за виконавчим листом та визначити суму заборгованості за період з 03.11.2004 року по 01.05.2016 року по сплаті аліментів на користь ОСОБА_7 виходячи з 30% прожиткового мінімуму на місяць дитини віком від 6 років залишено без розгляду.

В судове засідання ОСОБА_4 будучи належним чином повідомлений не зявився, його представник ОСОБА_1 підтримала уточнені вимоги зазначені в скарзі, крім того пояснила, що станом на день проведення розрахунку заборгованості, державний виконавець нарахував заборгованість по сплаті аліментів, виходячи з середньомісячної заробітної плати, при цьому не врахувавши, що в певний період, який входив в період за який було йому нараховано заборгованість, він перебував на обліку в Нетішинському міському центрі зайнятості, в статусі безробітного, а тому нарахування заборгованості по сплаті аліментів за той період необхідно було державним виконавцем здійснювати згідно рішення суду, а саме виходячи з 1/4 частини всіх видів його доходів, якими на той час були виплати по безробіттю, тому він не вважався таким, що не працює.

Також представник ОСОБА_1 в судовому засіданні вказала, що державним виконавцем неправомірно було накладено арешт на будинок, що знаходиться в с. Старий Кривин, оскільки його накладено державним виконавцем без відповідних обовязкових перевірок про наявність іншого майна, а тому, не пересвідчившись в тому, чи в ОСОБА_4 є інше майно на яке можливо звернути стягнення, про що свідчать пізніше в часі надіслані відповіді за запити державного виконавця про наявність в скаржника іншого майна, ніж винесена постанова про арешт майна, він арештував вищезазначене майно. При цьому також зазначила, що в матеріалах виконавчого провадження міститься заява ОСОБА_5 про відсутність боргу у ОСОБА_4 перед нею по сплаті аліментів, а тому вона вважає, що у державного виконавця були всі підстави для скасування зазначеного арешту з майна. Також вказала, на те, що державним виконавцем на момент винесення оскаржуваної постанови не було нараховано конкретну суму заборгованості, а накладати арешт на майно, для виконання майбутніх зобовязань є незаконним.

Крім того зауважила на тому, що ОСОБА_5 особисто не зверталась до ДВС з заявою про звернення судового рішення про стягнення аліментів до примусового виконання. При цьому, також зазначила, що негайне звернення до виконання судового рішення про стягнення аліментів може бути лише в межах суми платежу за один місяць, а не в повністю в частині стягнення аліментів.

Представник Нетішинського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області ОСОБА_3, скаргу вважає такою, що не підлягає до задоволення, зазначивши, що відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» сторони зобов'язані протягом трьох робочих днів письмово повідомити державного виконавця про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також письмово повідомляти державного виконавця про виникнення обставин, що зумовлюють обов'язкове зупинення виконавчого провадження, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі про зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - про зміну місця роботи.

Вказав, що 14.10.2010 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-1112/10 від 24.09.2010 року Нетішинського міського суду про стягнення аліментів з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 З моменту відкриття виконавчого провадження боржником не було надано жодних документів, що підтверджують виконання рішення суду. Крім цього, ОСОБА_4 змінив місце проживання та прізвище, про що не повідомив державного виконавця.

Водночас ОСОБА_3 зазначив, що до відділу з суду надійшов виконавчий лист № 2-1112/10 від 24.09.2010 року, в якому було зазначено, що рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає до негайного виконання, а тому на підставі даного виконавчого листа і було розпочате примусове стягнення боргу по несплаті аліментів з ОСОБА_4

Крім того стверджував, що державним виконавцем були проведенні всі необхідні виконавчі дії щодо розшуку майна боржника та у відповідності до вимог закону винесено постанову про арешт майна боржника від 24.10.2014 року, а саме арешт будинку, оскільки інформації про те, що боржник працює не було, а іншого майна не виявлено.

Також зауважив на тому, що порядок стягнення аліментів, на час виникнення правовідносин, визначений ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якої у разі наявності заборгованості із сплати аліментів понад три місяці стягнення може бути звернено на майно боржника. При цьому, розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України, а статтею 195 Сімейного кодексу України передбачено, що якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Щодо твердження скаржника та його представника ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_4 не сплачував аліменти, бо не знав кому, а якби знав то сплачував, то зазначив, що на даний час ухвала про заміну сторони виконавчого провадження та виконавчий лист не скасовані, а тому стягувачем продовжує бути ОСОБА_7

Крім цього, щодо тверджень представника ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_4 платив аліменти до червня 2014 року, то вони нічим не підтверджується, в зв'язку із відсутністю доказів щодо їх сплати, а в наданих державному виконавцю копіях квитанцій відсутня повна ідентифікація отримувача аліментів та призначення платежу, а тому не можна чітко визначити, що дані кошти є саме сплатою аліментів.

Також повідомив, про те, що до відділу двічі зверталася стягувачка із проханням провести нарахування боргу, на підставі цих звернень 30.11.2012 року була нарахована заборгованість за період з 10.09.2010 по 01.12.2012 року, яка склала 6885 грн. 51 коп. та 16.05.2014 року була нарахована заборгованість за період з 01.01.2013 по 01.05.2014 року, яка склала 24128 грн.24 коп.

Щодо вимог скарги про неповідомлення ОСОБА_4, про зміну сторони виконавчого провадження, то пояснив, що ст. 8 Закону України "Про виконавче провадження", який діяв на момент правовідносин, не передбачає обовязку державного виконавця повідомляти сторони виконавчого провадження щодо заміни сторони виконавчого провадження, а ст. 12 вказаного Закону надає право боржнику ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії.

Просить в задоволенні скарги ОСОБА_4 відмовити.

Представник стягувачки ОСОБА_7, ОСОБА_2 скаргу також вважає безпідставною та просить в її задоволенні відмовити. Крім цього зазначив, що на даний час ухвала про заміну сторони виконавчого провадження є чинною і стягувачем продовжує бути ОСОБА_7, а щодо вимоги про визнання протиправною та скасування постанови від 24.10. 2014 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, вказав на те, що скаржник пропустив строк звернення з такою вимогою.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу скаргу вважає такою, що підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що Липко (попереднє прізвище ОСОБА_7) Є. В. та ОСОБА_5 перебували в шлюбі з 17.06. 2006 року, від якого 18.11.2006 року народилася дочка ОСОБА_6

Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 24.09.2010 року з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 10.09.2010 року і до досягнення дитиною повноліття.

На підставі виконавчого листа Нетішинського міського суду № 2-1112/10, 14.10.2010 року заступником начальника відділу державної виконавчої служби Нетішинського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження ВП № 35119581, де стягувачем зазначено ОСОБА_5, боржником - ОСОБА_8

Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 22.08.2014 року, ОСОБА_8 та ОСОБА_5 позбавлені батьківських прав відносно дочки ОСОБА_6

Згідно рішення виконавчого комітету Нетішинської міської ради № 294/2014 від 11.09.2014 року опікунами малолітньої ОСОБА_6 призначені ОСОБА_9 та ОСОБА_7

Постановою від 24.10.2014 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження накладено арешт на будинок, що знаходиться за адресою: Хмельницька область Славутський район с .Старий Кривин пр. Космічний,1, що належить боржнику ОСОБА_8, також на підставі неї заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику. При цьому в постанові зазначено, що останнім в добровільному порядку рішення суду не виконується, починаючи з 10.09.2010 року.

Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 03.11.2014 року постановлено замінити сторону виконавчого провадження з стягувача ОСОБА_6 на правонаступника ОСОБА_7

Згідно копії свідоцтва про зміну імені, ОСОБА_8 21.11.2014 року змінив прізвище з «Альбрехт» на «Липко».

З копій квитанцій від 14.02.2013 року, 09.03.2013 року, 08.04.2013 року, 07.05.2013 року, 10.06.2013 року, 09.07.2013 року, 15.08.2013 року, 13.09.2013 року, 10.01.2014 року, 11.02.2014 року, 05.03.2014 року вбачається, що ОСОБА_4 здіснював перекази «Альбрехт», а 10.07.2013 року здійснив переказ «Липко», без вказівки на призначення (а.с. 98-100).

З копії квитанції від 13.06.2016 року та поштового переказу на ім'я ОСОБА_7 ОСОБА_4 за травень 2016 року сплатив аліменти в розмірі 370 грн. на доньку ОСОБА_6 (а.с.62).

Згідно квитанції № 120 від 07.07.2016 року ОСОБА_4 перерахував 9 480 грн. аліментів за період з 01.06.2014 р. по 01.07.2016 року на доньку ОСОБА_6 за рішенням суду від 24.09.2010 року ОСОБА_7 (а.с.127).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV, який діяв на момент виникнення правовідносин, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно статті 8 вище зазначеного Закону, сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.

Відповідно до ст. 378 ЦПК України, яка діяла на момент виникнення правовідносин, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. Суд у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з повідомленням сторін та заінтересованих осіб. Неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Керуючись вище зазначеними нормами, суд вважає, що вимога про визнання незаконною бездіяльність державного виконавця відділу державної виконавчої служби Нетішинського міського управління юстиції ОСОБА_3 щодо неповідомлення його про заміну стягувача по виконавчому листу № 2-1112/10, виданому Нетішинським міським судом 24.09.2010 року, не підлягає до задоволення, оскільки в даному випадку, суд повинен був повідомити ОСОБА_4 про слухання справи про заміну сторони виконавчого провадження. Водночас, Закон України "Про виконавче провадження" не містить обов'язку державного виконавця повідомляти про заміну сторони виконавчого провадження. Крім того, суд враховує, що про існування виконавчого провадження ОСОБА_4 дізнався в кінці квітня 2016 року, про наявність в суді справи про позбавлення ОСОБА_5 батьківських прав він дізнався ще в серпні 2014 року, а в подальшому дізнався і про позбавлення останньої таких прав, і саме цим мотивоване припинення ним сплати аліментів, оскільки, як він сам зазначив у скарзі, особа, позбавлена батьківських прав, на його думку, не може бути отримувачем аліментів.

Відповідно до ч. 4 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" N 606-XIV від 21.04.1999 року (в редакції, чинній станом на травень 2016 року) державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику, зокрема, за заявою сторін виконавчого провадження.

ОСОБА_4 25.05.2016 року звернувся до начальника відділу державної виконавчої служби Нетішинського міського управління юстиції із скаргою на бездіяльність державного виконавця, в якій просив надати йому розрахунок заборгованості по аліментах за період з 01.06.2014 року по 01.06.2016 року та зобов'язати державного виконавця відділу державної виконавчої служби Нетішинського міського управління юстиції ОСОБА_3 надати йому інформацію про нового отримувача аліментів та його місцезнаходження, місце проживання для перерахування заборгованості,

Зважаючи на те, що розрахунок заборгованості по аліментам від 24.06.2016 року був наданий ОСОБА_4 лише під час розгляду у суді скарги на дії державного виконавця, що також підтверджується супровідною від 24.06.2016 року, яка наявна в матеріалах виконавчого провадження, отже, суд вважає вимоги ОСОБА_4 про визнання незаконною бездіяльності державного виконавця щодо ненадання розрахунку заборгованості по аліментах такими, що підлягають до задоволення.

Водночас вимоги про зобовязання державного виконавця надати йому інформацію про нового отримувача аліментів та його місцезнаходження, місце проживання для перерахування заборгованості, залишити без задоволення, оскільки розрахунок заборгованості по аліментам від 24.06.2016 року був наданий ОСОБА_10 під час розгляду у суді його вищевказаної скарги. Також зі скарги вбачається, що до моменту її подачі скаржник був обізнаний про те, що ОСОБА_5 позбавлена батьківських прав і не може бути отримувачем аліментів, а з моменту, коли він дізнався про існування виконавчого провадження про стягнення аліментів (кінець квітня 2016 р.) своїм правом на ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження не скористався. Крім того, відповідно до ч. 7 ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження" N 606-XIV від 21 квітня 1999 року (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Що стосується вимог ОСОБА_4 про визнання незаконною бездіяльності державного виконавця щодо неповідомлення йому рахунку відділу ДВС, то суд вважає, що така також не підлягає до задоволення, оскільки, в матеріалах справи (а.с.64) наявна квитанція про сплату ОСОБА_4 виконавчого збору на рахунок відділу ДВС Нетішинського МУЮ, отже, на момент подання скарги до суду йому були відомі реквізити вказаного рахунку.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 72 та ст. 385 ЦПК України, що діли на момент виникнення правовідносин, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, якщо суд за клопотанням особи, що їх подала, не знайде підстав для поновлення або продовження строку. Скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, а при оскарженні постанови про відкладення провадження виконавчих дій - у триденний строк, які обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Керуючись вищезазначеними нормами, вимоги ОСОБА_4 про визнання протиправною та скасування постанови від 24.10. 2014 р. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, не підлягають до задоволення, оскільки, з матеріалів справи вбачається, що про існування даної постанови ОСОБА_4 дізнався ще в кінці квітня 2016 року, а в травні 2016 року звернувся до Нетішинського міського суду про скасування арешту на майно боржника про, що свідчить його заява від 06.05.2016 року (а.с.32), яку ухвалою Нетішинського міського суду від 16.05.2016 року було повернуто заявнику, на підставі ж його заяви, однак повторно з аналогічною скаргою звернувся до суду лише 09.06.2016 року (а.с.46), тобто з порушенням строку, який встановлений ч. 1 ст. 385 ЦПК України, при цьому клопотання про поновлення строку не заявляв.

Відповідно до ч. 4 ст. 195 Сімейного кодексу України, яка діяла на момент виникнення правовідносин, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом.

Згідно ч. 9 ст. 6 "Про виконавче провадження" N 606-XIV від 21.04.1999 року (чинного на момент здійснення розрахунку заборгованості) спір щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження» N 606-XIV від 21.04.1999 року (чинного на момент здійснення розрахунку заборгованості), згідно якої у разі наявності заборгованості із сплати аліментів понад три місяці стягнення може бути звернено на майно боржника. Розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України, при цьому ч.3 ст. 195 Сімейного кодексу України, яка діяла на момент виникнення правовідносин, передбачено, що якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Керуючись вище зазначеними нормами, суд вважає, що вимога скаржника ОСОБА_4 про визнання незаконними дій державного виконавця по нарахуванню заборгованості по сплаті аліментів, виходячи із середньомісячної заробітної плати, визнати дії незаконними та скасувати зроблений державним виконавцем розрахунок від 24.06.2016 року, також не підлягає до задоволення оскільки матеріали виконавчого провадження не містять інформації про те, що боржник працював на час виникнення заборгованості чи мав інший дохід , а посилання представника ОСОБА_4 ОСОБА_1 на те, що в певний період, який входив в період за який було останньому нараховано заборгованість, він перебував на обліку в Нетішинському міському центрі зайнятості, в статусі безробітного, а тому нарахування заборгованості по сплаті аліментів за той період державним виконавцем необхідно було здійснювати згідно рішення суду виходячи з 1/4 частини всіх видів його доходів, якими на той час були виплати по безробіттю і тому він не вважався таким, що не працює, то вони є безпідставними, оскільки доказів про те, що державний виконавець мав таку інформацію представником не надано.

На підставі вище наведеного, керуючись ст.ст. 450, 451 Цивільного процесуального кодексу , суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність державного виконавця відділу державної виконавчої служби Нетішинського міського управління юстиції Хмельницької області, правонаступником якого є Нетішинський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області задовольнити частково.

Визнати незаконною бездіяльність державного виконавця відділу державної виконавчої служби Нетішинського міського управління юстиції Хмельницької області, правонаступником якого є Нетішинський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області ОСОБА_3 щодо ненадання розрахунку заборгованості по аліментах.

В задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається до апеляційного суду Хмельницької області через Нетішинський міський суд протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуюча О.М. Гавриленко