Справа № 308/4210/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

20 квітня 2018 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючої-судді - ОСОБА_1,

при секретарі - Вереш А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород позовну заяву ПАТ Укрсоцбанк до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення в солідарному порядку суми заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» в особі уповноваженого представника за довіреністю ОСОБА_4 звернулося до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення в солідарному порядку суми заборгованості за кредитним договором №292/39 від 19.12.2007 року. Мотивуючи свої позовні вимоги, позивач вказує на те, що 19 грудня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є позивач та відповідачем - ОСОБА_2 було укладено договір кредиту № 292/39 згідно якого банк надав ОСОБА_2 , а остання отримала суму кредиту у розмірі 5 000,00 (пять тисяч) доларів США, зі сплатою 21 % річних, з кінцевим строком погашення заборгованості не пізніше 18.12.2009 року з погашенням суми кредиту та процентів у терміни передбачені умовами договору відповідно до графіку погашення кредиту. Позивач зазначає, що з метою забезпечення виконання зобовязань за договором кредиту , 19 грудня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є позивач та ОСОБА_3 було укладено договір поруки №292/39 , згідно умов якого ОСОБА_3 поручився перед Кредитором за виконання усіх зобовязань боржника ОСОБА_2 та разом з боржником нести солідарну відповідальність перед кредитором. Однак, взяті на себе зобов'язання щодо погашення суми отриманого кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами, у розмірі та строки визначені умовами договору відповідач ОСОБА_2 належним чином не виконала. ОСОБА_2 порушувала терміни погашення кредиту і відсотків за користування кредитом. Враховуючи, що відповідач не виконав належним чином своїх зобовязань за кредитним договором, у звязку з чим у нього виникла заборгованість, яка станом на 12.11.2015 року перед позивачем по кредитному договору становить 5258 доларів США 48 центів , що згідно курсу НБУ (1 долар США - 22,7569 грн.) станом на 12.11.2015 рік складає 119 666, 78 грн., з яких: 3044,94 долари США заборгованість по кредиту; 2213, 54 долар США заборгованість по відсотках, яку ПАТ «Укрсоцбанк» просило стягнути на його користь із відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 в солідарному порядку.

В судове засідання представник позивача не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав та мотивів викладених у позові. Не заперечив проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання повторно не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку за зареєстрованим місцем проживання у відповідності до ч.ч.6,7 ст. 128 ЦПК України,про причини неявки суд не повідомляв, клопотань про відкладення розгляду справи та письмового відзиву до суду не надходило.

Відповідач ОСОБА_2 про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, що стверджується поштовими відправленнями які повернулися на адресу суду з відміткою Укрпошти «за закінченням терміну зберігання» за № 186 та № 662.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання повторно не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку за зареєстрованим місцем проживання у відповідності до ч.ч.6,7 ст. 128 ЦПК України, що стверджується поштовими відправленнями які повернулися на адресу суду з відміткою Укрпошти «за закінченням терміну зберігання» за № 178 та № 654 про причини неявки суд не повідомляв, клопотань про відкладення розгляду справи та письмового відзиву до суду не надходило.

Відповідно до ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Суд вважає за необхідне звернути увагу на тому, що застосовуючи відповідно до ч. 4 ст. 10 Цивільно- процесуального кодексу України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain). Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Враховуючи, що відповідач повідомлений належним чином повторно не з'явився до суду без повідомлення причин, не подав відзив, тому, при відсутності заперечень зі сторони представника позивача, вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв'язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного.

Згідно ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Судом встановлено, що 19 грудня 2007 року року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є позивач ПАТ «Укрсоцбанк» та відповідачем - ОСОБА_2 було укладено договір кредиту №292/39 згідно якого банк надав ОСОБА_2 , а остання отримала суму кредиту у розмірі 5 000,00 (пять тисяч) доларів США, зі сплатою 21 % річних, з кінцевим строком погашення заборгованості не пізніше 18.12.2009 року з погашенням суми кредиту та процентів у терміни передбачені умовами договору відповідно до графіку погашення кредиту, що стверджується договором №292/39 від 19.12.2007 року, копія якого приєднана до матеріалів справи./а.с.5-9/

14.06.2010 року на виконання вимог ч. 5 розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про акціонерні товариства», найменування Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» було змінено на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», який є його правонаступником.

Відповідно до абзацу 5 п. 1.2. Статуту ПАТ «Укрсоцбанк», зареєстрованого 14.06.2010 року державним реєстратором Голосіївської у м.Києві державної адміністрації, номер запису 7002827, ПАТ «Укрсоцбанк» є правонаступником АКБ СР «Укрсоцбанк», створеного в організаційно-правовій формі відкритого акціонерного товариства. Банку належать всі права та обовязки, які належать АКБ СР «Укрсоцбанк».

Грошові зобов'язання між сторонами виникли в іноземній валюті, що узгоджується з нормами Декрету КМ України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» (ч. 2 ст. 2, ч. 2 ст. 5),Закону України «Про банки і банківську діяльність» (ст. 19, ч. 1, 2 ст. 47, ст.ст. 49, 55), ч. 2 ст.192, ч. 3 ст.533 ЦК України.

Позивач в позові зазначає, що Банк виконав взяті на себе зобов'язання в повному обсязі.

Як вбачається з умов кредитного договору ОСОБА_2 отримала кошти від Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» на умовах строковості, зворотності, забезпеченості, платності.

Відповідно до п.1.2 Кредит надається позичальнику на поточні потреби.

Судом встановлено, що з метою забезпечення виконання зобовязань за договором кредиту , 19 грудня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є позивач та ОСОБА_3 було укладено договір поруки №292/39 , згідно умов якого ОСОБА_3 поручився перед Кредитором за виконання усіх зобовязань боржника ОСОБА_2 та разом з боржником нести солідарну відповідальність перед кредитором.

Однак, як стверджує позивач, у порушення умов кредитного договору ОСОБА_2 належним чином не виконує взятих на себе зобов'язань по погашенню кредиту та відсотків, в звязку з чим розмір заборгованості відповідно до розрахунку станом на 12.11.2015 рік складає 5258 доларів США 48 центів , що згідно курсу НБУ (1 долар США - 22,7569 грн.) станом на 12.11.2015 рік складає 119 666, 78 грн., з яких: 3044,94 долари США заборгованість по кредиту; 2213, 54 долар США заборгованість по відсотках.

Відповідач не спростував вказаний розрахунок заборгованості, хоча такий процесуальний обов'язок передбачений ст.ст. 10, 11 ЦПК України.

Правовідносини між сторонами по справі є цивільноправовими та урегульовані положеннями ЦК України.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Визначення поняття зобовязання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Обовязок позичальника повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором встановлений ст.1049 ЦК України.

Згідно вимог п.1 ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до п. 2.3. вказаного договору нарахування процентів здійснюється кредитором у валюті кредиту щомісячно , в останній робочий день поточного місяця за період з останнього робочого дня попереднього місяця по день , що передує останньому робочому дню поточного місяця, а також в день повернення заборгованості за кредитом в повній сумі, за методом „факт/360", де „факт"- це фактична кількість днів, за яку здійснюється нарахування процентів, а „360" - умовна кількість днів у році.

Згідно п.3.3.5. договору відповідач взяв на себе зобовязання погашати кредитору кредит .

Згідно п.3.3.6. договору відповідач взяв на себе зобовязання погашати кредитору проценти в розмірі, передбаченому у договорі.

У відповідності до ст.ст. 610, 611, 612 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до умов договору №292/39 від 19.12.2007 року сторони погодили строки та розміри погашення кредиту та виплати відсотків.

Відповідно до умов вказаного кредитного договору відповідач ОСОБА_2 зобовязався погашати заборгованість за кредит і сплачувати нараховані проценти згідно умов договору №292/39 від 19.12.2007 року.

Оскільки судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не виконав зобов'язання, передбачені вищезазначеним кредитним договором у строк, встановлений цим договором, суд вважає, що у відповідності до ч.1 ст. 612, ст. 610 ЦК України його слід вважати таким, що прострочив виконання зобов'язання.

Отже, правовідносини між сторонами кредитного договору не припинені.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Тобто, відсотки є платою за користування чужими коштами.

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Статтею 1048 ЦК України встановлено право позикодавця (Банку) на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Статтею 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Так як своїх зобов'язань за кредитним договором ОСОБА_2 не виконував належним чином, чим істотно порушено інтереси позивача по справі, в звязку з чим у позивача виникло право вимагати від боржника повернення кредитних коштів.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до вимог ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Тож, в силу положень Цивільного кодексу України договірні зобов'язання є обов'язковими для виконання сторонами у порядку та у строк, визначений відповідним договором, або законом.

За приписами ст. ст. 3, 629 Цивільного кодексу України цивільне законодавство ґрунтується на принципах справедливості, добросовісності та розумності та передбачає обов'язковість виконання договірних зобов'язань.

Що стосується позовних вимог до поручителя , суд виходить з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно вимог ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник включаючи сплату основного боргу, процентів неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Статтею 543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі.

Відповідно до п. 1.1 умов договору поруки № 292/39 від 19.12.2007 року поручитель зобовязується перед кредитором відповідати за виконання позичаьником умов щодо сплати суми кредиту, відсотків за користування кредитом можливих штрафних санкцій, у розмірі та у випадках передбачених договором кредиту № 292/39 від 19.12.2007 року.

Відповідно до п. 3.1.2 умов договору поруки № 292/39 від 19.12.2007 року у випадку невиконання позичальником та поручителем зобовязання забезпеченого порукою відповідати перед кредитором як солідарні боржники всім своїм майном на яке, згідно з чинним законодавством України, може бути звернено стягнення.

Відповідно до п. 4.2 умов договору поруки № 292/39 від 19.12.2007 року договір набуває чинності з дати його укладення та діє до остаточного виконання взятих на себе зобовязань.

У статті 559 ЦК України передбачені спеціальні підстави та умови припинення поруки.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.

Отже, зобовязання поручителя виконати договір поруки має строковий характер. Поручителя слід вважати зобовязаним виконати договір поруки виключно в межах строків, установлених у частині четвертій статті 559 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом з тим з настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець повязує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга статті 251 та частина друга статті 252 ЦК України).

Умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобовязань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Строк, передбачений нормою частини четвертої статті 559 ЦК України, є преклюзивним (припиняючим), тобто його закінчення є підставою для припинення поруки. У разі пропуску кредитором строку заявлення вимог до поручителя цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. Суд зобовязаний самостійно застосовувати положення про строк, передбачений цією нормою, на відміну від позовної давності, яка застосовується судом за заявою сторін.

Сплив строку, передбаченого нормою частини четвертої статті 559 ЦК України, зумовлює припинення зобовязань поручителя, а отже, і відмову кредиторові в позові в разі звернення до суду.

З договору поруки № 292/39 від 19.12.2007 року укладеного між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є позивач та ОСОБА_3 вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки про його дію до повного припинення усіх зобовязань боржника за основним договором не вважається встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить частині першій статті 251 та частині першій статті 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про припинення поруки, так як кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявив вимоги до поручителя.

Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі й застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

Отже, вимогу до поручителя про виконання ним зобовязання за договором поруки слід предявити в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або з дня, встановленого кредитором для дострокового повернення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобовязання (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту одноразовим платежем).

Таким чином, суд прийшов до висновку щодо припинення поруки ОСОБА_3 на підставі частини четвертої статті 559 ЦК України .

За таких обставин, вимоги ПАТ Укрсоцбанк до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором не підлягають задоволенню судом, оскільки на підставі ч.4 ст.559 ЦК України порука ОСОБА_3 є припиненою .

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Так як своїх зобов'язань за договором кредиту ОСОБА_2 не виконувала належним чином, то у позивача виникло право вимагати від боржника повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, зважаючи на те, що відповідачем не представлено суду жодних доказів щодо безпідставності вимог позивача, враховуючи, що відповідач умови кредитного договору в частині своєчасності сплати боргу не виконав, допустив невиконання вимог закону та порушив право позивача на своєчасне отримання наданого кредиту та виплат, передбачених кредитним договором, а відтак суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з підстав та мотивів викладених вище.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі часткового задоволення позову, судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог .

Керуючись ст.ст. 192, 509, 526, 530, 610, 625,1054, 1055 ЦК України, ст.ст.12, 76, 81, 89, 141, 259 263-265, 268, 280-284, 354, 355 ЦПК України , суд,

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ПАТ Укрсоцбанк до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення в солідарному порядку суми заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ( місце реєстрації м. Ужгород, вул. Срібляста 4/81 , РНОКПП НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» ( , п/р 0003 в ПАТ«Укрсоцбанк» , місцезнаходження м. Київ, вул. Ковпака 29) заборгованість за договором кредиту № 292/39 від 19.12.2007 року в розмірі 5258,48 доларів США, з яких:

- 3044,94 долари США заборгованість по кредиту;

- 2213, 54 долари США заборгованість по відсотках.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» ( , місцезнаходження м. Київ, вул. Ковпака 29) сплаченого ним суму судового збору в розмірі 1 795,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Апеляційного суду Закарпатської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи:

Позивач - Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» , місце знаходження: 03150, м.Київ, вул. Ковпака, 29, ;

Відповідач ОСОБА_2 ( місце реєстрації м. Ужгород, вул. Срібляста , 4/81, РНОКПП НОМЕР_1 );

Дата складання повного судового рішення - 20.04.2018 року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1