22-ц/775/281/2018(м)
Категорія 59 Головуючий у 1-й інстанції Киян Д.В.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

19 квітня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого судді - Мальцевої Є.Є.,

суддів - Мироненко І.П., Баркова В.М.,

секретар - Брежнєв Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі цивільну справи за позовом ОСОБА_2 до Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про повернення незаконно стягнутих грошових коштів за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області, ухвалене 06 березня 2018 року у м.Маріуполі Донецької області,

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про повернення незаконно стягнутих грошових коштів. В обґрунтування позову посилається на те, що з його пенсії незаконно здійснюється відрахування на підставі постанови державного виконавця ВП № 51508020 від 06.07.2017р., що потягнуло недоотримання позивачем пенсії на загальну суму 1530,68 грн. Незаконність утримань з його пенсії грошей державним виконавцем полягає в тому, що виконавець не повідомив його про відкриття виконавчого провадження не надіслав йому постанову про відкриття виконавчого провадження відповідно до вимог ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження». З урахуванням уточнень, просив стягнути з відповідача незаконно утриману з його пенсійних виплат суму 2312,84 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 06 березня 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про повернення незаконно стягнутих грошових коштів відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просив рішення суду від 06.03.2018 року скасувати та задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі. В скарзі зазначив, що суд першої інстанції при ухваленні рішення порушив норми матеріального права, застосувавши норму ЦК України, яку позивач не вказував як підставу своїх вимог. Позивач в скарзі навів обставини, викладені у позовній заяві, які, на його думку, є підставою для задоволення його вимог, вказував, що рішенням суду порушені його права на відшкодування збитків в результаті незаконних дій державної виконавчої служби.

Сторони до суду не явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені рекомендованими поштовими відправленнями та телефонограмами, зареєстрованими в журналі реєстрації телефонограм Апеляційного суду за №№ 699,700. Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України апеляційний суд розглянув справу у відсутності сторін, які заяв про відкладення справи не надавали.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач без законного обґрунтування звернувся до суду з вимогами про стягнення збитків, спричинених утриманням державним виконавцем грошей з його пенсійних нарахувань в межах виконавчого провадження, оскільки стягнення грошових сум з його пенсії проводиться на законній підставі, і протилежного позивач не довів.

З таким висновком суду колегія суддів не може не погодитись, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач є боржником у виконавчому провадженні за виконавчим листом № 263/12446/13-ц, виданого Жовтневим районним судом м.Маріуполя 04.08.2013 року, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ЖКП «Житло «Центр» 2011,68 грн.

06.07.2017 року державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби м. Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області прийнята постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с.43) Вказаною постановою встановлено, що боржник ОСОБА_2 отримує доходи в Центральному обєднаному УПФУ м.Маріуполя.

Згідно з відомостями, наданими Центральним обєднаним УПФУ м.Маріуполя, з пенсії позивача дійсно проводяться утримання на підставі постанови державного виконавця від 06.07.2017 року.

На підставі даних відомостей, витребуваних судом першої інстанції, позивач просив стягнути на його користь незаконно утримані з пенсії 2312,84 грн.

Разом з тим, ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 05 березня 2018 року закрито судове провадження в частині вимог ОСОБА_2 щодо визнання незаконними дії виконавця про відкриття даного виконавчого провадження, зобовязання відповідача вручити постанову про відкриття виконавчого провадження, зобовязання відповідача скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження, визнання незаконним утримання з пенсії позивач у звязку із протиправними діями державного виконавця щодо неповідомлення його про відкриття виконавчого провадження, оскільки такі не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства. Постановою Апеляційного суду Донецької області від 12 квітня 2018 року ухвала суду залишена без змін.

Відповідно до частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України (далі за текстом ЦК України), кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Звертаючись до суду, позивач вказував на протиправність стягнення грошових сум з його пенсії державним виконавцем, посилаючись на вищевказані обставини, обґрунтував свої вимоги нормою статті 1174 ЦК України.

Статтею 1174 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади АР Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, АР Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Зі справи вбачається, що доказів на підтвердження підстав для відшкодування такої шкоди, позивач суду не надав.

Отже, висновок суду першої інстанції про те, що позивачем не доведено неправомірності дій державного виконавця щодо звернення стягнення на пенсію боржника ОСОБА_2 для погашення заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території у сумі 2312,84 грн. на користь стягувача ЖКП «Житло «Центр», є правильним, у звязку із чим неможливо не погодитися із висновком суду про відмову у вимогах про повернення цих коштів.

Колегією суддів перевірено доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норм матеріального права, які зводяться до незгоди із рішенням на підставі викладених у позовній заяві обставин. Так, доводи апеляційної скарги про незаконність рішення суду у звязку із застосуванням норм статті 1212 ЦК України не є слушними, оскільки відповідно до положень статті 264 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Отже, суд аналізував позовні вимоги ОСОБА_2, і давав їм правову оцінку, виходячи з встановлених обставин і правовідносин, які б могли існувати між сторонами з урахуванням характеру вимог позивача. Крім того, це не призвело до неправильного рішення по справі.

Інших аргументів, крім тих, що були вже викладені у позові, ОСОБА_2 в апеляційній скарзі не навів.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що судове рішення ухвалене з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не відносяться до тих підстав, з якими закон повязує можливість прийняття рішення відносно скасування чи зміни оскарженого рішення, і висновків суду не спростовують, в їх задоволенні належить відмовити на підставі статті 375 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-382 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 06 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до суду касаційної інстанції з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 19 квітня 2018 року.

Судді

ОСОБА_1

ОСОБА_3

ОСОБА_4