АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/2161/18 Головуючий 1 інст. - Баркова Н.В.
Справа № 639/7347/17 Суддя-доповідач - Кружиліна О.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2018 року м. Харків

Апеляційний суд Харківської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Кружиліної О.А.

суддів Кіся П.В., Хорошевського О.М.

за участю секретаря Сементовської О.М.

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2

на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 08 лютого 2018 року

за скаргою ОСОБА_2 на постанову про повернення виконавчого документа стягувачу державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Негруця Юрія Сергійовича, про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в:

08 грудня 2017 року ОСОБА_2 звернулася у суд зі скаргою на постанову державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області (далі по тексту - МВ ДВС по Холодногріському та Новобаварському районах м. Харків ГТУЮ у Харківській області) Негруця Ю.С. від 10 листопада 2017 року про повернення виконавчого документа стягувачу (виконавчий лист № 2-8/2008 від 25 травня 2009 року, виданий Жовтневим районним судом м. Харкова, виконавче провадження № 20813875).

В обґрунтування доводів скарги заявник зазначала, що постановою від 10 листопада 2017 року про повернення виконавчого документа стягувачу, яка отримана нею 02 грудня 2017 року, виконавчий лист №2-8/2008 від 25 травня 2009 року був повернутий заявнику, на підставі пункту 4 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження». В виконавчому листі №2-8/2008 вказано про зобов'язання ОСОБА_4 закласти віконний проїм у буд. літ.Б-1.

Заявник не згодна з постановою державного виконавця Негруця Ю. С. від 10 листопада 2017 року про повернення виконавчого документа стягувачу (виконавче провадження 20813875) тому, що рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 03 грудня 2008 року по цьому виконавчому листу не виконано, боржник 9 років ухиляється від виконання рішення суду, а державний виконавець посилається в оскаржуваній постанові лише на те, що ОСОБА_2 було проінформовано про необхідність здійснення авансового внеску листами від 02 лютого 2017 року та 13 березня 2017 року.

ОСОБА_2 просила суд визнати незаконною та скасувати вищезазначену постанову від 10 листопада 2017 року, повернути виконавчий лист № 2-8/2008 для продовження виконавчого провадження № 20813875 без попереднього авансування з боку ОСОБА_2, визнати дії державного виконавця Негруця Ю.С. під час виконання судового рішення неправомірними, зобов'язати державного виконавця Негруця Ю.С. здійснити виконавчі дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», спрямовані на примусове виконання боржником рішення суду, стягнути з боржника ОСОБА_4 всі штрафи, а також кошти на витрати виконавчого провадження, виконавчий збір в повному обсязі, згідно Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 08 лютого 2018 року в задоволенні скарги ОСОБА_2 на постанову про повернення виконавчого документа стягувачу державного виконавця МВ ДВС по Холодногріському та Новобаварському районах м. Харків ГТУЮ у Харківській області Негруця Ю.С., визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити півні дії - відмовлено.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 08 лютого 2018 року у справі № 639/7347/17 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її скаргу від 08 грудня 2017 року у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилалася на те, що ухвала є незаконною та необґрунтованою, суд не надав належної правової оцінки наданим сторонами доводам та обставинам справи, невірно застосував норми матеріального права, не вказав обставини, за яких він відхилив та спростував доводи та докази, викладені стягувачем в обґрунтування своїх вимог в наданих суду письмових поясненнях.

Зокрема, зазначала, що ухвалюючи рішення, суд не звернув уваги на те, що державним виконавцем з 2009 року проведено дії лише щодо накладення на боржника штрафів за невиконання судового рішення та подачі заяв у 2014 році - про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України та у 2012 році про притягнення боржника до кримінальної відповідальності (результати останньої невідомі). Жодних дій щодо організації саме виконання судового рішення державний виконавець не здійснив, постанови про залучення до провадження виконавчих дій експерта або спеціаліста (а саме для цього, як встановив суд, потрібен авансовий внесок), з визначенням кола питань, стосовно яких вони зобов'язані надати письмовий висновок, державний виконавець не виносив.

Відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_2 не надійшло.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, відповідно до статті 367 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив із положень статей 11, 13, 37, 42, 43 Закону України «Про виконавче провадження» та тих обставин, що винесена 10 листопада 2017 року державним виконавцем МВ ДВС по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків ГТУЮ у Харківській області Негруцею Ю.С. постанова про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі пункту 4 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» за умови неодноразового попередження стягувача є законною та підстави для її скасування відсутні, дії державного виконавця здійснені відповідно до закону, в межах повноважень. Суд вважав, що відсутні підстави для задоволення вимог скарги про повернення виконавчого листа для продовження виконавчого провадження без попереднього авансування.

З таким висновком суду першої інстанції суд апеляційної інстанції погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судовим розглядом встановлено, та підтверджується матеріалами справи, що 13 серпня 2010 року державним виконавцем Жовтневого ВДВС ХМУЮ Лазебо Ю.О. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-8/2008, виданого 25 травня 2009 року Жовтневим районним судом м. Харкова про зобов'язання ОСОБА_4 закласти віконний проїм у буд. літ. Б1, боржнику запропоновано добровільно виконати рішення до 17 серпня 2010 року.

01 грудня 2010 року постановою державного виконавця Жовтневого ВДВС ХМУЮ Танцур Є.А. виконавче провадження з примусового виконання зазначеного вище виконавчого листа закінчено на підставі частини 3 статті 76, пункту 11 частини 1 статті 37, статті 38 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 21 квітня 1999 року № 606-14.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 31 січня 2011 року визнано незаконною постанову державного виконавця від 01 грудня 2010 року, у зв'язку з чим на підставі частини 1 статті 51 Закону України «Про виконавче провадження» постановою державного виконавця Давіденко Р.А. виконавче провадження ВП №20813875 за вищевказаним виконавчим листом №2-8/2008 відновлено.

30 листопада 2011 року постановою державного виконавця Жовтневого ВДВС ХМУЮ Давіденко Р.А. за невиконання вимог державного виконавця, а саме виконання виконавчого листа №2-8/08 виданого 25 травня 2009 року Жовтневим районним судом м. Харкова про зобов'язання ОСОБА_4 закласти віконний проїм у буд. літ. Б1 на боржника ОСОБА_4 накладено штраф у розмірі 170 грн на підставі статей 11, 89 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до квитанції від 10 травня 2012 року № 128 боржником сплачено вищезазначену суму штрафу.

07 грудня 2011 року державним виконавцем Жовтневого ВДВС ХМУЮ Давіденко Р.А. винесено постанову про зупинення виконавчого провадження ВП №20813875 на підставі пункту 1 частини 1 статті 38, статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», а 23 січня 2012 року зазначене виконавче провадження поновлено старшим державним виконавцем Жовтневого ВДВС ХМУЮ Остальцевою Ю.О. на підставі частини 5 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».

01 лютого 2012 року постановою державного виконавця Жовтневого ВДВС ХМУЮ Давіденко Р.А. за невиконання вимог державного виконавця, а саме виконання виконавчого листа №2-8/08 виданого 25 травня 2009 року Жовтневим районним судом м. Харкова про зобов'язання ОСОБА_4 закласти віконний проїм у буд. літ.Б1 на боржника ОСОБА_4 накладено штраф у розмірі 340 грн. на підставі статей 11, 89 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до квитанції від 29 травня 2012 року № 1672 боржником сплачено вищезазначену суму штрафу.

17 лютого 2012 року державний виконавець Жовтневого ВДВС ХМУЮ звернувся до Прокуратури Жовтневого району м. Харкова із поданням про притягнення боржника до кримінальної відповідальності.

12 червня 2012 року постановою державного виконавця Жовтневого ВДВС ХМУЮ Давіденко Р.А. приєднано виконавче провадження №20813875 до зведеного виконавчого провадження №33003778, а постановою від 02 липня 2012 року виконавче провадження №20813875 виведено зі зведеного виконавчого провадження №33003778 відповідно до положень пункту 11 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження».

02 липня 2012 року державним виконавцем Жовтневого ВДВС ХМУЮ Давіденко Р.А. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №20813875 на підставі пункту 11 частини 1 ст. 49, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження».

20 січня 2014 року державним виконавцем Жовтневого ВДВС ХМУЮ Бондаренко П.В., відповідно до частини 1 статті 51 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про відновлення виконавчого провадження, у зв'язку зі скасуванням судом постанови про закінчення виконавчого провадження від 02 липня 2012 року.

22 жовтня 2014 року державний виконавець Жовтневого ВДВС ХМУЮ Бондаренко П.В. звернувся у суд з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 24 жовтня 2014 року у задоволенні подання державного виконавця про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду відмовлено.

02 грудня 2015 року ОСОБА_2 подала до Жовтневого ВДВС ХМУЮ заяву, у якій повідомила про те, що вона погоджується на авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, відповідно до статті 42 Закону України «Про виконавче провадження» з подальшим повернення коштів з боржника ОСОБА_4 у судовому порядку.

Судовим розглядом встановлено, що державний виконавець неодноразово виходив за адресою, зазначеною у виконавчому листі № 2-8/2008, а саме: АДРЕСА_1, та одним із виходів встановлено можливість виконання рішення без участі боржника, про що складено акт державного виконавця від 09 грудня 2015 року, за підписом державного виконавця Негруця Ю.С. та стягувача ОСОБА_2

02 лютого 2017 року (у повідомленні помилково зазначено 2016 рік) за вихідним № 1146 ОСОБА_2 Жовтневим ВДВС м. Харків ГТУЮ було направлено повідомлення про авансування витрат виконавчого провадження з примусового виконання виконавчих листів № 2-8/2008, виданих Жовтневим районним судом м. Харкова та запропоновано здійснити авансовий внесок у розмірі 20 000 грн з розрахунку, здійсненого за інформацією з мережі «Інтернет» щодо вартості робіт з демонтажу з розрахунку 250 грн з 1 квадратний метр.

При цьому, ОСОБА_2 попереджено, що в разі відмови від авансування витрат, пов'язаних з залученням необхідних спеціалістів відповідно фаху - суб'єктів господарювання, їй буде повернуто виконавчий документ, на підставі пункту 4 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

20 лютого 2017 року ОСОБА_2 звернулася до начальника Жовтневого ВДВС м. Харків ГТУЮ із вимогою про наданні їй у письмовому вигляді нового повідомлення про авансування витрат виконавчого провадження з належною датою у відповідності до чинного законодавства України.

13 березня 2017 року Жовтневий ВДВС м. Харків ГТУЮ повідомив ОСОБА_2 про те, що попереднє повідомлення про авансування витрат виконавчого провадження за вихідним № 1146 було надіслано 02 лютого 2017 року, та вдруге надіслав на адресу ОСОБА_2 примірник повідомлення про авансування витрат виконавчого провадження та копію чеку «Укрпошти» від 03 лютого 2017 року, що свідчить про відправку вищезазначеного повідомлення на адресу стягувача.

17 березня 2017 року ОСОБА_2 звернулася до начальника Жовтневого ВДВС м. Харків ГТУЮ із зверненням, у якому була незгодна з розрахунком суми авансового внеску та просила державного виконавця та керівника виконавчого відділу надати їй інформацію щодо належного обґрунтування суми авансового внеску у розмірі 20 000 грн та обґрунтування суми авансового внеску по кожному з виконавчих листів № 20813875, № 20815396 та № 20814924 окремо.

07 квітня 2017 року за вихідним номером 8066 Жовтневий ВДВС м. Харків ГТУЮ повідомив ОСОБА_2 про розрахунок авансового внеску та зазначав, що сума у 20 000 грн є приблизною та може як збільшуватись, що потребує додаткового авансування, передчасного статтею 43 Закону України «Про виконавче провадження», так і бути достатньою для виконання рішення суду, в такому випадку залишок авансового внеску повертається стягувачу. У разі наявності у ОСОБА_2 більш точних розрахунків щодо необхідної суми, просив повідомити державного виконавця та здійснити необхідний авансовий внесок.

Станом на 10 листопада 2017 року будь-яких коштів, необхідних для виконання рішення суду, на рахунки Міжрайонного ВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова не надходило, стягувач не здійснив авансування проведення виконавчих дій, у зв'язку з чим 10 листопада 2017 року державним виконавцем Міжрайонного ВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків ГТУЮ у Харківській області Негруця Ю.С. було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу ОСОБА_2 за підставами, що передбачені пунктом 4 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 42 Закону України «Про виконавче провадження» кошти виконавчого провадження складаються з авансового внеску стягувача.

Статтею 43 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено додаткове авансування витрат виконавчого провадження. Частиною 3 цієї статті передбачено, що після закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу авансовий внесок повертається стягувачу, якщо інше не передбачено цим Законом.

При перегляді справи судом апеляційної інстанції встановлено, що державним виконавцем 02 лютого 2017 року за погодженням зі стягувачем останній направлялося повідомлення про авансування витрат виконавчого провадження у розмірі 20 000 грн, необхідних для виконання рішення, а саме залучення спеціалістів відповідного фаху - суб'єктів господарювання для проведення демонтажних та будівельних робіт та в якому державний виконавець попередив ОСОБА_2 про наслідки відмови від проведення авансування.

Зазначене повідомлення державного виконавця було отримано ОСОБА_2, після чого вона у своїх зверненнях до Жовтневого ВДВС ХМУЮ від 17 березня 2017 року, 26 квітня 2017 року, не погодилась з розміром авансування, та просила надати їй інформацію щодо належного обґрунтування суми авансового внеску у розмірі 20 000 грн та обґрунтування суми авансового внеску по кожному з виконавчих листів окремо.

У відповідь на звернення ОСОБА_2 Жовтневий ВДВС м. Харків ГТУЮ від 07 квітня 2017 року роз'яснив стягувачу, що у разі наявності у останньої більш точних розрахунків щодо необхідних сум, вона має повідомити про це державного виконавця та здійснити необхідний авансовий внесок, та роз'яснено з чого саме складається авансовий внесок.

Проте, ОСОБА_2 не скористалась можливістю визначення розміру авансового внеску, не надала своїх розрахунків та не внесла жодної суми в порядку авансування.

З врахуванням встановлених обставин суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_10 спростовуються матеріалами справи та наявними в них доказами, та приходить до висновку про те, що оскільки ОСОБА_2, якій були належним чином роз'яснені наслідки відмови від авансування, не здійснила авансування виконавчих дій щодо виконання рішення суду, та не вбачає в діях державного виконавця МВ ДВС по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків ГТУЮ у Харківській області Негруці Ю.С. неправомірності щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, яка була винесена відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 08 лютого 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду апеляційної інстанції може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 13 квітня 2018 року.

Головуючий О.А. Кружиліна

Судді П.В. Кісь

О.М. Хорошевський