Справа № 286/4115/17
У Х В А Л А

13 квітня 2018 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Гришковець А. Л.

з секретарем Павленко Л. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Овручі заяву ОСОБА_1 про відвід судді , -

В С Т А Н О В И В:

Відповідач повторно надав заяву про відвід судді та просить відвести суддю Кулініча Я.В. від участі в розгляді справи №286/4115/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні двором загального користування, мотивуючи тим, що існують обставини, які викликають сумніви в об'єктивності та неупередженості судді, а саме: його дружина працює державним нотаріусом Овруцької державної нотаріальної контори Житомирської області, нотаріусами якої було видано свідоцтво на спадщину за заповітом ОСОБА_3, яка проживає в АДРЕСА_1. Дана квартира до 1999 року була пронумерована АДРЕСА_1, який на даний час є номером квартири позивача ОСОБА_2, а номер квартири 3 належав його частині будинку, який незаконно був змінений, і на підставі цього 12.05.2017 Овруцьким відділенням поліції Коростенського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області було відкрите кримінальне провадження № 0000368, за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 358 КК України.

Тому, він вважає, що суддя Кулініч Я.В., взявши до розгляду позовну заяву ОСОБА_2, яка проживає АДРЕСА_1, намагається підтвердити незаконно змінену нумерацію квартир, під номера яких видавались свідоцтва про спадщину за заповітом Овруцькою державною нотаріальною конторою Житомирської області, де працює його дружина.

Відповідно до положень ч.8 ст. 40 ЦПК України суд вирішує заяву без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону.

Статтями 36, 37 ЦПК України визначені підстави для відводу (самовідводу) судді у цивільному провадженні.

Так, у відповідності до ч.1 ст.36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об'єктивності судді.

Згідно ч.ч. 2, 3 ЦПК України суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім'ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Мироненко і Мартенко проти України», зокрема у п. 66, зазначено, що згідно з усталеною практикою Суду, наявність безсторонності має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб'єктивного та об'єктивного критеріїв. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. the UnitedKingdom),рішення від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, с. 794, п. 38).

Оцінюючи стосунки, що розглядаються, суд враховує, що ОСОБА_1 вже звертався із заявою про відвід судді Кулінічу Я.В. у даній справі, обґрунтовуючи заяву тим, що суддя виніс завідома незаконну ухвалу, якою прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні двором загального користування. Суддя Кулініч Я.В., виносячи ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження, діяв всупереч вимогам п.п.2 п.3; п. 5, п.6 ст. 175; п.5 ст. 177 ЦПК України. При цьому, в ухвалі не вірно встановлено місце проживання (перебування) відповідача; не встановлено чи є будинок АДРЕСА_1 багатоквартирним будинком, чи будинком з правом власності на частки, не встановлено чи є позивач та відповідач власниками майна в будинку АДРЕСА_1, та чи є власниками або користувачами земельної ділянки. В ухвалі зазначено, що позивач та відповідач проживають за однією і тією ж адресою: АДРЕСА_1.

Його місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1, про що 21.03.2018 він отримав довідку з сектору реєстрації місця проживання виконкому Овруцької міської ради.

Окрім того, позивачем порушено порядок досудового врегулювання спору.

Відповідно, не перевіривши дотримання позивачем вимог при поданні позову, суддя Кулініч Я.В. порушив п.п.2 п.3; п. 5, п.6 ст. 175; п.5 ст. 177 ЦПК України, що вказує на його неупередженість та необ'єктивність, а також на пряму чи побічну заінтересованість у результаті розгляду справи.

Ухвалою Овруцького районного суду від 02.04.2018 в задоволенні заяви було відмовлено за безпідставністю. При цьому суд відмічав, що наведені обставини не мають таку природу та ступінь, яка б свідчила про те, що суд не є безстороннім і упередженим, оскільки суд встановлює особи тих, хто бере участь у судовому засіданні, з'ясовує обставини, на які учасники посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, та досліджує докази, якими вони обгрунтовуються, під час розгляду справи по суті, що визначено гл. 6 роз.3 ЦПК України.

Причому, законодавець в імперативній нормі, яка міститься в ч.4 ст.36 ЦПК України чітко визначив, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Крім того, суд враховуючи Практику Європейського суду з прав людини у здійсненні правосуддя, відмічає: : Європейський суд з прав людини стосовно питання доступу до суду зазначав, зокрема в ухвалі щодо прийнятності Заяви № 6778/05 «МПП "Голуб" проти України» від 18.10.2005, що процедурні гарантії, закріплені статтею 6 Конвенції, гарантують кожному право подання скарги щодо його прав та обов'язків цивільного характеру до суду чи органу правосуддя. Таким чином, втілюється право на звернення до суду, одним із аспектів якого є право доступу, тобто право розпочати провадження у судах з цивільних питань (див. справу «Ґолдер проти Сполученого Королівства», рішення від 21 лютого 1975 р., серія А № 18, п. 28-36).

В повторній заяві про відвід ОСОБА_1 посилається знову на існування обставин, які викликають сумніви в об'єктивності та неупередженості судді, а саме: його дружина працює державним нотаріусом Овруцької державної нотаріальної контори Житомирської області, нотаріусами якої було видано свідоцтво на спадщину за заповітом ОСОБА_3, яка проживає в АДРЕСА_1. Тому, він вважає, що суддя Кулініч Я.В., взявши до розгляду позовну заяву ОСОБА_2, яка проживає АДРЕСА_1, намагається підтвердити незаконно змінену нумерацію квартир, під номера яких видавались свідоцтва про спадщину за заповітом Овруцькою державною нотаріальною конторою Житомирської області, де працює його дружина.

Однак, до заяви долучено лише копію витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань, який свідчить, що 12.05.2017 внесено до ЄРДР відомості про зміну нумерації квартир в будинку №22 по вул. І.Франка, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України, а також копію листа КП «Комунальник» №1382 від 01.11.2016, з якого вбачається надання відповіді ОСОБА_1 щодо зміни нумерації квартири. Будь-які докази, які б підтверджували доводи заявника щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом ОСОБА_3, яка проживає в АДРЕСА_1 нотаріусами Овруцької державної нотаріальної контори (не дружиною судді), в матеріалах справи відсутні, відповідно відсутні і будь-які об'єктивні підстави вважати, що суддя Кулініч Я.В., взявши до розгляду позовну заяву ОСОБА_2, яка проживає АДРЕСА_1, намагається підтвердити незаконно змінену нумерацію квартир, під номера яких видавались свідоцтва про спадщину за заповітом Овруцькою державною нотаріальною конторою Житомирської області, де працює його дружина.

Крім того, слід відмітити, що зважаючи на предмет спору ( усунення перешкод в користуванні двором загального користування, а не зміна нумерації квартир), учасників справи ( ОСОБА_3 не є учасником справи), та враховуючи роз'яснення, викладені в рішенні Ради суддів України від 08.06.2017, деяких питань щодо конфлікту інтересів, відповідно до статті 133 «Про судоустрій і статус суддів», статей 1, 28, 35 Закону України «Про запобігання корупції», Методичних рекомендацій з питань запобігання та врегулювання конфлікту інтересів у діяльності осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та прирівняних до них осіб, затверджених рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції 14.07.2016 № 2, Порядку здійснення контролю за дотриманням законодавства щодо конфлікту інтересів в діяльності суддів та інших представників судової системи та його врегулювання, затвердженого рішенням Ради суддів України від 04.02.2016 №2, вказана обставина не має правового значення в розумінні змісту ст.ст.36, 37 ЦПК України.

Крім того, заявником пропущено строк, який визначений законодавцем для заявлення відводу в ч.3 ст. 39 ЦПК України. Обставин, що стали причиною його пропущення, та які мають бути винятковими відповідно до вищевказаної правової норми, заявником взагалі не наведено.

Таким чином, аналізуючи обставини справи та норми права, що їх регулюють, суд приходить до висновку, що наведені обставини не мають таку природу та ступінь, яка б свідчила про те, що суд не є безстороннім і упередженим, та з врахуванням пропущення строку, відповідно приходить до висновку і про відсутність правових підстав для задоволення заяви.

Водночас, суд звертає увагу, що відповідно до ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема і подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Керуючись ст.ст.36, 39, 40 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді у справі №286/4115/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні двором загального користування відмовити за безпідставністю.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. Л. Гришковець