Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2018 року м. Василівка

Василівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Ю.А.Степаненко

при секретареві О.В.Шак

розглянувши у підготовчому судовому засіданні, в залі суду м.Василівка Запорізької області позовну заяву:

Служби у справах дітей Василівської райдержадміністрації, як органу опіки та піклування (місце знаходження: Запорізька область, м. Василівка, бульвар Центральний, 4) до

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ( місце проживання: АДРЕСА_1),

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет позову :

КУ «Новомиколаївська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат «Паросток» Запорізької обласної ради (місце знаходження: Запорізька область, Новомиколаївський район, смт.Новомиколаївка, вул. Соборності,194),

Орган опіки та піклування Степногірської селищної ради Василівського району Запорізької області (місце знаходження: Запорізька область, Василівський район, смт.Степногірськ, вул.Шкільна,24),

про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

19.02.2018 року до Василівського районного суду Запорізької області звернулась Служба у справах дітей Василівської районної державної адміністрації Запорізької області з позовною заявою, в якій зазначає, що нею були зібрані матеріали щодо відібрання дитини- ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, у матері- ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, без позбавлення її батьківських прав.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1.

Відомості про батька дитини записані відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України.

Малолітня ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, була влаштована до Запорізького обласного спеціалізованого будинку дитини «Сонечко» за заявою матері, згідно розпорядження голови Василівської районної державної адміністрації від 14.07.2011 № 485, терміном на один рік.

ОСОБА_1 зобов'язалась привести свої житлово-побутов умови в належний санітарно-гігієнічний стан та повернути доньку в родину. Проте, малолітня ОСОБА_4 знаходилась на повному державному утриманні в ЗОСБ «Сонечко», з часу влаштування з 28.07.2011 року, до 06.09.2017 року, тобто, до граничного віку перебування дитини у вказаному державному закладі.

ОСОБА_1 проживає разом із своїм батьком - ОСОБА_5, 1947 р.н., який , з її слів, зловживає спиртними напоями та може поводити себе агресивно. Санітарно-гігієнічний стан житла - не задовільний, у квартирі брудно, безлад, присутній стійкий запах паління, жодних умов для повернення малолітньої ОСОБА_4 в родину не створено.

За час перебування дитини в закладі, мати не зверталась ні в Службу у справах дітей, ні до адміністрації закладу з питанням про повернення доньки в родину.

За місцем проживання родини ОСОБА_1 не було створено жодних умов для проживання малолітньої дитини.

Сім'я ОСОБА_1 перебувала під соціальним супроводом Василівського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді з 16.10.2013 року по 22.05.2014 рік. В ході супроводу проводилась соціальна робота з питання відповідального батьківства, повернення дитини з дитячого будинку «Сонечко», приведення житла в належний санітарний стан.

Відповідно до плану соціального супроводу даної родини, протягом 2017 року неодноразово були здійснені відвідування родини та надані рекомендації щодо поліпшення умов проживання.

З ОСОБА_1 неодноразово проведені бесіди в Службі у справах дітей щодо належного виконання батьківських обов'язків та повернення дитини в родину. Їй було рекомендовано працевлаштуватися та винаймати окремо житло.

06.09.2017 року малолітня ОСОБА_4 була передана матері ОСОБА_1, яка влаштувала доньку до КЗ «Новомиколаївська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат «Паросток» ЗОР. При влаштуванні мати пояснила, що вона не може забирати дитину додому на вихідні, святкові, канікулярні дні, бо ніде не працює та у неї відсутні умови для утримання дівчинки.

За інформацією школи-інтернату «Паросток», вказана малолітня дитина може перебувати в закладі, оскільки, відповідно до чинного законодавства, на повному державному утриманні в інтернатних закладах перебувають діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, у яких не має опікуна/піклувальника.

Мати дитини - ОСОБА_1, не виявляє бажання забирати малолітню дитину з державної установи на вихідні, святкові дні та на час канікулів. Вона свою доньку матеріально не забезпечує та не виховує.

Згідно характеристики малолітньої ОСОБА_4 від 05.02.2018 року, дівчинка часто впадає в тривожний настрій. Це пояснюється тим, що мама не відвідує її, телефонує іноді. Після тривалої відсутності спілкування з матір'ю, ОСОБА_4 стає неспокійна, часто плаче, прохає зателефонувати матері. Мати дитину додому забирала лише один раз. Дівчинка болісно реагує на неналежну увагу матері, сумує за нею, постійно мріє, коли мама її забере. Особливо болісно це відбувається у п'ятницю, коли батьки забирають дітей на вихідні дні.

ОСОБА_1 вже позбавлена батьківських прав відносно свого сина - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_7, на підставі рішення Василівського районного суду від 22.09.2011 року.

Питання про стан виконання батьківських обов'язків ОСОБА_1 відносно її малолітньої доньки розглядалося Комісією з питань захисту прав дитини при голові райдержадміністрації тричі. Останній раз дане питання було розглянуте 17.01.2018 року.

За результатами розгляду питання було прийнято рішення про відібрання дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, у матері - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, без позбавлення її батьківських прав.

Позивач просить суд:

- відібрати дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 у матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, без позбавлення батьківських прав;

- передати малолітню ОСОБА_4 на опікування органу опіки та піклування Василівської районної державної адміністрації Запорізької області.

Ухвалою судді від 21.02.2018 року відкрито провадження в справі та призначено підготовче судове засідання.

В підготовче судове засідання представник позивача в особі Давиденка В.С. не з'явився, але надав заяву, в якій просить суд розглянути справу в його відсутності та задовольнити позовні вимоги.

В підготовче судове засідання відповідачка не з'явилася, але надала заяву, в якій просить суд розглянути справу у її відсутності, проти задоволення позову не заперечує.

В підготовче судове засідання представники Органу опіки та піклування Степногірської селищної ради Василівського району Запорізької області та КУ «Новомиколаївська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат «Паросток» Запорізької обласної ради, не з'явилися, але надали заяви, в яких просять суд розглянути справу в їх відсутності та задовольнити позовні вимоги.

Суд, оглянувши матеріали справи, вважає можливим розглянути справу та ухвалити рішення у відсутності зазначених осіб, та ухвалити рішення у підготовчому судовому засіданні, що відповідає вимогам ст.ст.197, 200, 206 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, розглянувши надані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у сукупності, виходячи з принципів законності, об'єктивності, справедливості та розумності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як було встановлено в судовому засіданні та як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 - є матір`ю: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвом про народження, копія якого є в справі.

Відомості про батька дитини записані відповідно до частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України, зі слів матері, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, копія якого є в справі.

ОСОБА_4, відповідно до Розпорядження голови Василівської райдержадміністрації Запорізької області від 14.07.2011 року № 485, копія якого є в справі, була влаштована до КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» Запорізької обласної ради, терміном на 1 рік, за заявою матері - ОСОБА_1, копія якої є в справі, у зв'язку зі складними сімейними обставинами.

Строк перебування дитини у вкащзаному закладі було продовжено до 06.09.2017 року, шо підтверджується листом №03-02/365 від 08.12.2014 року начальника Служби у справах дітей Василівської райдержадміністрації, листом КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» Запорізької обласної ради №1660 від 28.10.2014 року, копії яких є в справі.

За час перебування дитини в закладі, мати не зверталась ні в Службу у справах дітей, ні до адміністрації закладу з питання повернення доньки в родину, що підтверджується листом КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» Запорізької обласної ради №1660 від 28.10.2014 року, даним позовом.

За місцем проживання родини ОСОБА_1 не було створено жодних умов для проживання малолітньої дитини.

Сім'я ОСОБА_1 перебувала під соціальним супроводом Василівського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді з 16.10.2013 року по 22.05.2014 рік. В ході супроводу проводилась соціальна робота з питання відповідального батьківства, повернення дитини з дитячого будинку «Сонечко», приведення житла в належний санітарний стан, що підтверджується листом №13/02-05 від 23.01.2018 року, копія якого є в справі.

06.09.2017 року малолітня ОСОБА_4 була передана матері - ОСОБА_1, що підтверджується Актом про факт передачі дитини в сім'ю, копія якого є в справі, яка влаштувала доньку до КЗ «Новомиколаївська спеціальна загальноосвітня школа-

інтернат «Паросток» ЗОР, що підтверджується листом №01/35-630 від 22.09.2017 року, довідкою №01/35-124 від 12.02.2018 року, характеристикою від 05.02.30218 року, копії яких є в справі.

Як вбачається з вказаних документів, мати дитини - ОСОБА_1, до доньки приїздить, провідує, але додому не бере, обгрунтовуючи це неналежними умовами проживання. Мати забезпечує дитину теплими речами, придбала канцелярські товари для навчання. При цьому, дівчинка часто впадає в тривожний настрій. Це пояснюється тим, що мама рідко відвідує її та телефонує. Після тривалої відсутності спілкування з матір'ю, дитина стає неспокійна, часто плаче, прохає зателефонувати матері.

ОСОБА_1 позбавлена батьківських прав відносно сина - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_7, що підтверджується рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 22.09.2011 року, копія якого є в справі.

Як вбачається з наданих суду: характеристики, Акту обстеження умов проживання, Акту про відвідування сім'ї/особи, відповідачка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1. Умови її проживання - незадовільні, квартира у занедбаному стані, умови для проживання дитини не створені.

Василівська районна державна адміністрація Запорізької області вважає за доцільне відібрати дитину - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 у матері - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, без позбавлення батьківських прав, що підтверджується Висновком від 19.02.2018 року, який є в справі.

Таким чином, судом встановлено, що відповідачка ухиляється від належного виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню доньки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, не достатньо цікавиться її життям, рідко спілкується з дитиною, не піклується належно про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. При цьому, судом встановлено, що ніхто їй не чинив ніяких перешкод у спілкуванні з донькою. Факт неналежного виконання відповідачкою своїх батьківських обов'язків відносно доньки підтверджується дослідженими судом доказами.

Крім того, зазначені факти не заперечуються й самою відповідачкою, яка визнала позовні вимоги у повному обсязі, подавши відповідну заяву до суду.

Ст. 150 СК України передбачає перелік обов'язків батьків по вихованню та розвитку своїх дітей, а саме: батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов'язані поважати дитину. При цьому, передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Відповідно до ст.180 СК України, відповідачка зобов'язана утримувати свою доньку до досягнення нею повноліття.

Згідно ст.ст. 9, 18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 року, № 780-Х11, батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов'язок матері і батька це обов'язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним

чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

За загальним правилом, відібрання дитини без позбавлення батьківських прав, спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків.

Відповідно до ст.170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування.

Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім'ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

Таким чином, відповідне рішення про відібрання дитини має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини. Зокрема, якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Суд також враховує, що таке судове рішення повинно відповідати й принципу Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у якій проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Належні, достатні, достовірні та допустимі докази, відповідно до вимог ст.ст.76-80 ЦПК України, на підтвердження своїх позовних вимог, позивач суду надав.

Проаналізувавши надані докази, а також вищевказані законодавчі норми, виходячи з принципів об'єктивності, законності, справедливості та розумності, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 тривалий час ухиляється від належного виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини; перебування дитини поруч з матір'ю на даний час - є небезпечним; є всі належні підстави для відібрання у відповідачки доньки без позбавлення батьківських прав, які є доречними і достатніми; рішення суду про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав забезпечить належний захист дитини; висновок органу опіки про доцільність відібрання у відповідачки доньки без позбавлення батьківських прав ухвалений на достатній доказовій базі; перебування дитини поряд з відповідачкою на

даний час - є недоцільним, це негативно вплине на стан дитини (психологічний та фізичний), може призвести до тяжких негативних наслідків для дитини, тому, діючи саме в інтересах дитини та піклуючись про неї, суд вважає необхідним задовольнити позов.

Отже, суд вважає необхідним відібрати дитину - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, у матері - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, без позбавлення її батьківських прав.

Крім того, суд вважає необхідним передати малолітню ОСОБА_4 на опікування органу опіки та піклування Василівської районної державної адміністрації Запорізької області.

Згідно ст.141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», судові витрати зі сплати судового збору в сумі 704,80 грн. суд вважає необхідним стягнути саме з відповідачки.

Враховуючи вищевикладене, керуючись Конституцією України, 18 Конвенціїїєю «Про права дитини», ратифікованою Постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 року, № 780-Х11, Законом України «Про судовий збір», Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», Законом України «Про охорону дитинства», Порядком провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини», зі змінами та доповненнями, , ст.ст. 55, 58, 59, 60, 61, 63, 141, 150-155, 157, 164, 165, 166, 170, 180- 183, 191 СК України, ст.ст.10, 11, 12, 13, 18, 76-89, 95, 110, 133, 141, 197, 198, 200, 206, 258, 259, 263, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов : Служби у справах дітей Василівської райдержадміністрації, як органу опіки та піклування (місце знаходження: Запорізька область, м. Василівка, бульвар Центральний, 4) до ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ( місце проживання: АДРЕСА_1, паспорт: НОМЕР_1), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет позову : КУ «Новомиколаївська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат «Паросток» Запорізької обласної ради (місце знаходження: Запорізька область, Новомиколаївський район, смт.Новомиколаївка, вул. Соборності,194), Орган опіки та піклування Степногірської селищної ради Василівського району Запорізької області (місце знаходження: Запорізька область, Василівський район, смт.Степногірськ, вул.Шкільна,24), про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав, - задовольнити.

Відібрати дитину - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 у матері - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, без позбавлення батьківських прав.

Передати малолітню - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, на опікування органу опіки та піклування Василівської районної державної адміністрації Запорізької області.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. Якщо буде подано апеляційну скаргу, рішення, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Василівського

районного суду Ю.А. Степаненко