Справа № 489/4692/17
Номер провадження 2/489/594/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2018 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого - судді Тихонової Н.С.,

секретар судового засідання - Сироватки Т.О.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Гарант - Авто", Моторного транспортного страхового бюро України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2017 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ПАТ "УСК "Гарант - Авто", Моторного транспортного страхового бюро України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої вимоги мотивував тим, що 24.05.2014 р. в м. Миколаєві по вул. Космонавтів, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу "Chrysler 300 c" під керуванням позивача, та за участю транспортного засобу "Volkswagen LT 35" під керуванням відповідача. Автомобіль позивача отримав механічні ушкодження, винним в ДТП судом визнано відповідача ОСОБА_2 На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність транспортного засобу відповідача була застрахована в ПАТ "УСК "Гарант-Авто". Позивач не одноразово звертався до винуватця ДТП, ПАТ «УСК«Гарант- Авто», МТСБУ з вимогою про виплату страхового відшкодування, однак до теперішнього часу кошти не відшкодовані. Крім того, через вказане ДТП позивач переніс стрес і зазнав душевних страждань через що, просить виплатити моральну шкоду в розмірі 5 000, 00 грн.

Посилаючись на вищевикладене, позивач просить суд стягнути в солідарному порядку на його користь з ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства «УСК «Гарант - Авто», Моторного транспортного страхового бюро України матеріальну шкоду, завдану в результаті дорожньо-транспортної пригоди від 25.04.2014 р. в розмірі 54 510,00 грн.; стягнути з ОСОБА_2 моральну шкоду в розмір 5 000, 00 грн. та стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства «УСК «Гарант - Авто», Моторного транспортного страхового бюро України на його користь витрати, пов'язані зі сплатою судового збору.

В судовому засіданні позивача заявлені вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідачі у судове засідання не з'явились. Своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалися. Причини неявку суду не повідомили.

Відповідно до ухвали суду проводиться заочний розгляд справи.

Дослідивши надані докази, суд встановив наступне.

24.05.2014 близько о 09.00 год. водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом "Volkswagen LT 35", державний номер НОМЕР_1 в м. Миколаєві, рухався по території автостоянки яка розташована по вул. Космонавтів заднім ходом, не врахувавши дорожньої обставини, не впевнився в безпеці свого руху внаслідок чого допустив зіткнення з транспортними засобами "Chrysler 300 c", державний номер НОМЕР_2, Peugeot 107, державний номер НОМЕР_3, які стояли позаду та водії яких знаходились поза межами автомобілів внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п.п. 2.3 "б", 10.9 Правил дорожнього руху України.

Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17.06.2014 р. визнано винним ОСОБА_2, у вчиненні правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

На час скоєння дорожньо-транспортної пригоди водій транспортного засобу марки "Volkswagen LT 35", державний номер НОМЕР_1, був забезпечений діючим на момент ДТП договором обов'язкової цивільно-правової відповідальності, який укладений між Авто-Віола Плюс ПП та ПАТ «УСК «Гарант-Авто», яким передбачається виплата страхового платежу заподіяну майну в розмірі 50 000 грн.

Повідомлення страховика відбулося, проте, оскільки відповідно до витягу з реєстру, відносно ПАТ « УСК « Гарант-Авто» порушено справу про банкрутство, воно позбавлено можливості сплатити страхове відшкодування позивачу.

11.05.2015 р. Моторно (транспортне) страхового бюро України відмовило позивачу у задоволенні вимог про страхову виплату.

Згідно рахунку - фактури № СФ-0000088 від 11 червня 2015 року, виданого Приватним підприємством "Ділена" вартість відновлювального ремонту автомобілю Chrysler 300 c", державний номер НОМЕР_2, складає 54 510, 00 грн. і було оплачена позивачем.

Згідно Постанови Верховного Суду України від 20.01.2016 року в справі 6-2808цс15, при розгляді даної категорії справ слід звернути увагу на таке.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).

Разом із тим правила регулювання деліктних зобов'язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов'язок.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). До відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов'язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Метою здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності цей Закон (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону).

Згідно зі статтею 6 відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

За змістом Закону відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов'язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Як передбачено статтею 1194 ЦК України, в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З огляду на вищенаведене, сторонами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов'язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов'язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов'язанні ним є страховик.

Разом із тим, зазначені зобов'язання не виключають одне одного. Деліктне зобов'язання - первісне, основне зобов'язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов'язково припиняє деліктне зобов'язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов'язаною. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов'язаний виконати обов'язок зі здійснення страхового відшкодування.

Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (ч. 1 ст. 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї (ч. 2 ст. 14 ЦК України).

Відповідно до статті 511 ЦК України зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Згідно з ч. 1 та 4 ст. 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні.

Таким чином, потерпілому, як кредитору, належить право вимоги в обох видах зобов'язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

Потерпілий має право відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов'язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов'язками страховика як сторони договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобов'язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі статтею 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином.

Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов'язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов'язку згідно зі статтею 1194 ЦК України - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Згідно із п. 36.2 ст. 36 Закону Страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

відповідно до ст.39 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземної транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. МТСБУ є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону , законодавства України та свого Статуту.

Основним завданням МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом (п.п.39.2.1, п.39.2 ст.39 Закону).

З урахуванням наведеного вище, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з МТСБУ на користь позивача витрат, понесених на відновлення автомобіля, підлягають задоволенню.

Разом з тим, внаслідок ДТП позивач зазнав моральної шкоди, яка виявилася у пошкодженні належного йому автомобіля та душевне хвилювання внаслідок скоєння ДТП, порушення звичайного способу життя через пошкодження автомобіля, вимушеність вживати дії щодо відновлення його стану

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. (із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного суду України від 25.05.2001 р. та від 27.02.2009 р.) розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Враховуючи характер завданих позивачу незручностей внаслідок пошкодження майна, суд вважає за можливе стягнути з винної у ДТП особи - відповідача на користь позивача компенсацію моральної шкоди в розмірі 2 000 грн. 00 коп. та витрати по сплаті судового збору.

Керуючись ст. ст. 4, 19, 141-142, 200, 263-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Гарант - Авто", Моторного транспортного страхового бюро України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.

Стягнути з Моторного транспортного страхового бюро України на користь ОСОБА_1 компенсацію матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, у розмірі 54510 грн.00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію моральної шкоди в розмірі 2000 грн.00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 грн.00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги апеляційному суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 17.04.2018 року.

Суддя Н.С. Тихонова