АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/104/18Головуючий по 1 інстанції Токова С.Є.
Категорія: 19, 27 Доповідач в апеляційній інстанції Карпенко О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2018 року Апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючої Карпенко О.В.

суддів Бородійчука В.Г., Нерушак Л.В.

секретаря Анкудінова О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 червня 2017 року, ухваленого під головуванням судді Токової С.Є. о 16 годині 37 хвилин у залі судових засідань Соснівського районного суду м. Черкаси, у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_5, який підтримав апеляційну скаргу; представника ПАТ КБ «Приватбанк» - Назаренка С.М., який заперечував проти апеляційної скарги, суд,-:

в с т а н о в и в :

У серпні 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося до Соснівського районного суду м. Черкаси із позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись в обгрунтування заявленого позову на те, що 30 травня 2008 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір CSIPGK00000282, згідно умов якого ПАТ КБ «Приватбанк» зобов'язався надати відповідачці ОСОБА_4 кредит у розмірі 41993,00 доларів США на термін до 30 травня 2023 року, а відповідачка зобов'язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

Відповідно до договору погашення заборгованості здійснюється щомісяця в період сплати. Відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору.

Згідно договору у випадку порушення зобов'язань за кредитним договором відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми, непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Банк взяті на себе за умовами кредитного договору зобов»язання виконав в повному обсязі, проте, в порушення умов кредитного договору, відповідачка ОСОБА_4 свої зобов'язання не виконала, погашення заборгованості за кредитним договором у встановленому порядку та строки не здійснювала, що призвело до виникнення заборгованості.

Крім того, зазначає ПАТ КБ «Приватбанк», в забезпечення виконання зобов'язання позичальника за кредитним договором CSIPGK00000282 було укладено договір поруки з поручителем ОСОБА_3

Відповідачам було направлено письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобов'язань за договором CSIPGK00000282 та пропозицією погашення суми заборгованості, що утворилася внаслідок неналежного виконання позичальником та поручителем в добровільному порядку взятих на себе зобов»язань, проте вона була залишена без реагування з боку відповідачів та задоволення.

З метою захисту своїх порушених прав, вказує ПАТ КБ «Приватбанк», банк звернувся до суду із даним позовом і просив постановити судове рішення, яким стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в солідарному порядку на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 161 984,09 доларів США, що за курсом 21,48 відповідно до курсу НБУ станом на 07 серпня 2015 року складає 3 480 081,75 грн. за кредитним договором № CSIPGK00000282 від 30 травня 2008 року, а також понесені банком судові витрати.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 червня 2017 року позов ПАТ КБ «Приватбанк» - задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» 3 480 081,75 грн. заборгованості за кредитним договором № CSIPGK00000282 від 30 травня 2008 року та 3654 грн. витрат по сплаті судового збору, а всього 3 483 735,75 грн.

Вважаючи рішення суду першої інстанції необґрунтованим, таким, що постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права відповідач ОСОБА_3 подав на нього апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі, зокрема, вказує, що позивач звернувся до суду за захистом порушеного права, порушивши строки звернення. На думку особи, яка подала апеляційну скаргу, банку стало відомо про порушення свого права з моменту прострочення сплати за договором кредиту за березень 2009 року, а оскільки позов поданий до суду лише у серпні 2015 році, ОСОБА_3 вважає, що ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду поза межами трирічного строку для пред»явлення вимог щодо сплати тіла кредиту та поза межами річного строку для пред»явлення вимог щодо сплати неустойки.

Крім того, ОСОБА_3 зазначає, що у матеріалах справи відсутні докази про направлення позивачем на адресу поручителя письмової вимоги, чим порушені умови п. 5 договору поруки.

Суд першої інстанції не врахував, що повідомлення, надіслане банком не можна вважати претензією або вимогою, оскільки у ньому відсутні вимога щодо сплати коштів та термін їх виплати і надіслане воно лише 15 серпня 2015 року, тобто поза межами строку позовної давності.

Враховуючи вищенаведене, ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» повністю відмовити.

П. 9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності нової редакції ЦПК України.

Провадження у вказаній справі відкрито до набрання чинності редакції ЦПК України (15 грудня 2017 року), а тому розгляд скарги, у відповідності до п. 9 Перехідних положень ЦПК України, продовжується за правилами, що діють після набрання чинності нової редакції ЦПК України.

Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів поданої апеляційної скарги, апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах приходить до висновку про залишення апеляційної скарги ОСОБА_3 без задоволення, а ухваленого судом першої інстанції рішення без змін, виходячи із наступного.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

При розгляді даної справи суд правильно встановив факти, відповідні їм правовідносини, постановив рішення, яке відповідає вимогам матеріального і процесуального права, ґрунтується на зібраних по справі доказах, оцінивши які в сукупності, суд першої інстанції прийшов до аргументованого висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог ПАТ КБ «Приватбанк».

Як вбачається з наявних матеріалів справи, 30 травня 2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № CSIPGК00000282, за умовами якого банк надав кредит в сумі 41993,00 доларів США з кінцевим строком повернення основної заборгованості до 30 травня 2023 року. (а.с. 13-15)

Відповідно до умов кредитного договору, погашення заборгованості здійснюється щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору /п.8.1/.

В якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 було укладено договір поруки від 30 травня 2008 року, за умовами якого поручитель зобов'язався відповідати перед ПАТ КБ «Приватбанк» по зобов'язаннях ОСОБА_4 за кредитним договором № CSIPGК00000282 від 30 травня 2008 року (а.с.16)

У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Судом першої інстанції встановлено, що кредитні кошти відповідачка ОСОБА_4 отримала, а зобов'язання щодо повернення кредитних коштів в строки та на умовах, передбачених кредитним договором, не виконала, порушивши умови в добровільному порядку взятих на себе зобов'язань.

Оцінивши надані на адресу суду першої інстанції докази в їх сукупності суд прийшов до обґрунтованого висновку про наявність станом на 07 серпня 2015 року документально підтвердженої заборгованості за кредитним договором, загальний розмір якої в перерахунку на національну грошову одиницю за офіційним курсом НБУ становить 3 480 081,75 грн. та необхідності її стягнення в солідарному порядку із відповідачів, які порушили взяті на себе зобов'язання за умовами кредитного договору та договору поруки.

Є необґрунтованими посилання ОСОБА_3 в своїй апеляційній скарзі на те, що даний позов поданий до суду поза межами строку пред'явлення кредитором вимог до боржника та поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами кредитного договору визначено періодичними платежами, який повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу, оскільки вказані посилання спростовуються наступним.

Як вбачається із наявних матеріалів справи, а саме повідомлення від 10 серпня 2015 року за № 30.1.0.0/2-364 (а.с. 9), у зв'язку із неналежним виконанням позичальником ОСОБА_4 та поручителем ОСОБА_3 взятих на себе за умовами кредитного договору та договору поруки зобов'язань, банк звернувся до позичальника та поручителя із вимогою про сплату всієї суми простроченої заборгованості у термін не пізніше 5 календарних днів з дати одержання цього повідомлення, а у разі несплати, залишив за собою право звертатися із вимогою про дострокове стягнення всієї суми заборгованості за кредитним договором, включаючи нараховані проценти та штрафні санкції. Вказане повідомлення було направлено на адресу відповідачів рекомендованим листом і ними отримано.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 559 ЦК України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Якщо кредитор змінює на підставі ч.2 ст.1050 ЦК України строк виконання основного зобов'язання, то передбачений ч.4 ст.559 цього Кодексу шестимісячний строк обчислюється від цієї дати.

З наведених норм закону вбачається, що пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату процентів за його користування та пені, кредитор відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання й зобов'язаний був пред'явити позов до боржника протягом трьох років, а до поручителя протягом шести місяців - ч. 4 ст. 559 ЦК України, які відраховуються від дати порушення боржником встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту.

Отже, ПАТ КБ «Приватбанк» пред'явивши вимогу від 10.08.2015 року до ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про повне дострокове погашення заборгованості за кредитним договором № CSIPGК00000282 від 30 травня 2008 року, сплату відсотків за користування кредитом та пені, відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, змінив строк виконання основного зобов'язання, визнавши його таким що настав, що зумовило початок перебігу позовної давності.

Враховуючи момент використання позивачем свого права достроково вимагати стягнення з позичальника та поручителя всієї суми заборгованості за кредитним договором /10 серпня 2015 року/, а відтак і зміни строку виконання основного зобов'язання, і, приймаючи до уваги, що ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду із даним позовом - 21 серпня 2015 року, суд першої інстанції правильно констатував, що банк звернувся до суду в межах строків позовної давності і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позову і стягнення заборгованості за кредитним договором в солідарному порядку з боржника і поручителя.

Інші доводи апеляційної скарги, наведені ОСОБА_3, суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильність застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Підстав для зміни або скасування рішення суду першої інстанції апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах не знаходить.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів судової палати, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 червня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором - залишити без задоволення, зазначене рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції залишити за особою, яка подала апеляційну скаргу.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту постанови.

Головуюча Карпенко О.В.

Судді Бородійчук В.Г.

Нерушак Л.В.

(повний текст постанови виготовлено 27.04.2018 року)