ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/404/18
Провадження №2/477/423/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2018 року Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі:

головуючої - судді Семенової Л.М.,

при секретарі судового засідання - Сірюк С.В.,

розглянувши в м. Миколаєві у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду Миколаївської області в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства КБ «ПРИВАТ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

06 березня 2018 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк» звернулося до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 04 жовтня 2011 року в сумі 80965,19 грн. та судові витрати по справі.

В обґрунтування своїх вимог зазначав, що між сторонами існують договірні відносини, умови якого відповідачем не виконуються. Так, 04 жовтня 2011 року між сторонами був укладений договір, за яким відповідач одержала кредит в сумі 5000,00 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Посилаючись на те, що за час користування кредитом відповідач не виконувала її умови та не сплачувала в повному обсязі кредитні платежі, через що станом на 31 січня 2018 року за нею утворилася загальна заборгованість в сумі 80965,19 грн., тому просив стягнути її з відповідача на свою користь та понесені судові витрати.

В судове засідання представник позивача не з'явився, подав клопотання з проханням розглядати справу без його участі, позов просив задовольнити в повному обсязі (а.с.43).

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином за місцем проживання (а.с. 51), що підтверджується зворотнім повідомлення про вручення поштового відправлення, з урахуванням приписів ч. 3 ст.223 ЦПК України, суд допустив розгляд справи за відсутності відповідача.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд встановив, що 04 жовтня 2011 року відповідач звернулась до позивача із анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с. 9).

Відповідно до Договору акціонерне товариство «ПриватБанк» (далі - Банк), надало позичальнику, тобто відповідачу, споживчий кредит у виді встановленого кредитного ліміту при укладенні договору на платіжну карту - 5000,00 грн.

Також сторони визначили, що розмір процентної ставки по кредитному ліміту становить 2,5% в місяць з розрахунку 360 днів на рік. Щомісячний мінімальний платіж 7 % від суми заборгованості. Однак, відповідно до наданого Банком розрахунку позивачем застосована інша відсоткова ставка, в той же час суду не надано доказів збільшення відсоткової ставки по кредитному договору, узгодженої з відповідачем.

Згідно з заявою позичальника, остання ознайомлена та погодилась з Умовами і Правилами надання банківських послуг, які діяли на час укладення договору, а саме станом на жовтня 2011 року, а також Тарифами банку.

Також Тарифами визначена сума пені за порушення умов кредитування.

Відповідно до п. 2.1.1.2.3 та п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, клієнт надав згоду на зміну Банком самостійно розміру кредитного ліміту.

Відповідно до п. 1.1.3.2.4 вказаних Умов та Правил, клієнт погодився зі зміною банком в односторонньому порядку тарифів, а також інших умов обслуговування рахунку.

Відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов надання споживчого кредиту, що є складовою Договору, передбачена відповідальність позичальника за невиконання умов щодо повернення кредиту.

Так, у разі порушення клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, що передбачені Договором, позичальник зобов'язаний сплатити штраф у розмірі 500 грн. та 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з врахуванням прострочених процентів та комісій.

Відповідно до п. п. 2.1.1.3.3 Договору відповідач доручив Банку списувати з карткового рахунку суми грошових коштів у розмірі здійснених ним операцій, а також вартості послуг, визначену Тарифами Банку при настанні термінів платежу, а при виконанні боргових зобов'язань згідно п.п. 2.1.1.12.9 Договору, списувати з будь-якого рахунку відкритого в Банку (у т.ч з карткового рахунку) грошові кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення боргових зобов'язань, у тому числі Мінімального обов'язкового платежу. Списання коштів здійснюється відповідно до встановленого законом порядку.

На підставі п. 2.1.1.12.2 Договору, сплату процентів за користування Кредитом відповідач здійснює шляхом надання доручення Банку про списання грошей з його поточного рахунку в розмірі нарахованих процентів (договірне списання).

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.

Так, відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором.

В разі несвоєчасного повернення коштів вона не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання та повинна сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором.

З матеріалів справи вбачається, що Банк повністю виконав взяті на себе зобов'язання, а позичальник навпаки, порушила умови Договору в частині вчасного повернення кредиту та процентів.

Згідно з розрахунком заборгованості, скориставшись кредитними коштами, відповідач вчасно не сплачувала кредитну заборгованість, допустила систематичне порушення умов повернення кредиту та сплати процентів з липня 2015 року, у зв'язку з чим станом на 31 січня 2018 року за ОСОБА_1 рахується заборгованість за тілом кредиту в сумі 4863,24 грн., що підлягає стягненню в повному обсязі (а.с.7-8).

Також Банком нараховано проценти.

Втім, стосовно зміни розміру відсотків, то відповідно до п. 28 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при вирішенні питання щодо правомірності підвищення банком чи іншою фінансовою установою процентної ставки суди також повинні розрізняти умови кредитного договору, які встановлюють односторонню зміну умов договору, від умов договору, що встановлюють погоджену сторонами процедуру зміни договору шляхом прийняття позичальником пропозиції кредитора про зміну умов договору відповідно до вимог статей 641-642 ЦК або в порядку, визначеному частиною шостою статті 1056-1 ЦК. Наприклад, не є односторонньою зміною умов договору та не суперечить статті 1056-1 ЦК зміна розміру фіксованої процентної ставки залежно від зміни обставин кредитного ризику (неукладення договору страхування, припинення договору застави/іпотеки тощо), якщо в кредитному договорі визначено обставини, за якими застосовується інша фіксована процентна ставка, та її розмір. При підвищенні процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (лише повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

В той же час, заява не містить способи надання виписки Банком про стан картрахунку та про проведені за минулий місяць операції по картрахунку.

При укладенні договору сторонами була узгоджена відсоткова ставка за користування кредитними коштами в розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, в той же час, як вбачається з наданого розрахунку з 01.04.2014 року відсоткова ставка збільшена до 34,80 %, а з 01.04.2015 року - 43,20 %.

Відповідно до витягу з Тарифів, нова процентна ставка підлягає застосуванню до трат, здійснених з 01.09.2014 року (тариф % 2,9) , та за тратами здійсненими з 01.04.2015 р - 3,6 %.

В той же час, з розрахунку заборгованості слідує, що відповідач скориставшись кредитними коштами, нових витрат з серпня 2014 року, тобто у період підвищення тарифів, не здійснювала.

За вказаного, Банк не довів обґрунтованість свого розрахунку, який здійснювався ним за цей період (з 01.09.2014 року) за підвищеними відсотковими ставками.

За вище вказаного, розмір процентів становить:

за період з 01.09.2014 року 15.10.2014 року:

4992,81 грн. х 45 днів х 2,5 %х12/360=187,23 грн.

За період з 16.10.2014 року по 31.01.2018 року:

4863,24 грн х 1204 днів х 2,5%х12/360= 4879,45 грн.

Всього: 132,68 грн. заборгованість по відсоткам станом на 29.09.2014 року + 187,23 грн. за період з 01.09.2014 року по 15.10.2014 року + 4879,45 грн. за період з 16.10.2014 року по 31.01.2018 року = 5199,36 грн.

Щодо суми боргу з пені та комісії в розмірі 3915,65 грн., то суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в цій частині, оскільки пеня та комісія мають різну правову природу, так як пеня - це неустойка, яка передається кредитору у разі порушення боржником зобов'язання та обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, а комісія - це грошова винагорода Банку за надання банківських послуг, в свою чергу позивачем в розрахунку та позовній заяві не розмежована та необґрунтована зазначена сума.

До того ж, Банком як неустойка нараховано суми штрафу також за порушення щодо строків виконання договірних зобов'язань.

Тобто, умовами вище вказаного Договору передбачено подвійну відповідальність позичальника за одне й те саме порушення - порушення строків сплати суми кредиту та процентів, та нараховано пеню і штраф, при цьому останній нараховано, в тому числі, й на суму пені.

Отже банк просить застосувати до боржника подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірних зобов'язань (прострочення виконання грошового зобов'язання), що суперечить вимогам ч.1 ст. 61 Конституції України та ч. 3 ст. 509 ЦК України.

Вказана правова позиція висловлена в ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 травня 2013 р., від 6 листопада 2013 року (№6-116цс13).

За такого, суд вважає можливим стягнути неустойку у виді штрафу, що визначається як 5% від суми заборгованості - (4863,24грн. тіло кредиту +5199,36 відсотки) х 5% = 503,13 грн. та 500 грн. фіксовану частину штрафу.

Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.ст. 526, 530, 551, 1049, 1050, 1054 ЦК України, з відповідача на користь Банка підлягає стягненню сума боргу в загальному розмірі 11065,73 грн., з яких: заборгованість по кредиту - 4863,24 грн., проценти - 5199,36 грн., штраф - 500 грн. (фіксований), штраф (процентна складова 5%) - 503,13 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, а також з урахуванням роз'яснень, що містяться у п. 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, від 17.10.2014 року № 10, вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 141 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI), тобто з відповідача підлягають стягненню судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 229,06 грн. (11065,73 грн. х 100 / 80965,19 грн. = 13%, 1762,00 х 13% = 229,06 грн.).

Керуючись ст.ст. 4, 19, 141, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, п. 3 Перехідних положень ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», суд

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1, індивідуальний код платника податків НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приват Банк» (, рахунковий рахунок 3111, МФО 305299) заборгованість за кредитним договором від 04 жовтня 2011 року, що виникла станом на 31 січня 2018 року, в загальній сумі 11065 (одинадцять тисяч шістдесят п'ять) грн. 73 коп., з яких: заборгованість за кредитом 4863,24 грн., заборгованість по процентам - 5199,36 грн, штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна ставка) - 503,13 грн.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приват Банк» судові витрати по справі в сумі 229 (двісті двадцять дев'ять) грн. 06 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Л.М. Семенова