Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 326/375/17 Головуючий у 1-й інстанції: Чапланова О.М.
Провадження № 22-ц/778/1621/18 Суддя-доповідач ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого Полякова О.З.

Суддів Кухаря С.В.

ОСОБА_2

При секретарі Бабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Заступника прокурора Запорізької області на рішення Приморського районного суду Запорізької області від 26 січня 2018 року у справі за позовом керівника Бердянської місцевої прокуратури Запорізької області в інтересах держави до ОСОБА_3 сільської ради Приморського району Запорізької області, ОСОБА_4 про визнання рішення в частині передачі земельної ділянки незаконним, витребування земельної ділянки з незаконного володіння,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2017 року керівник Бердянської місцевої прокуратури Запорізької області в інтересах держави звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 сільської ради Приморського району Запорізької області, ОСОБА_4 про визнання рішення в частині передачі земельної ділянки незаконним, витребування земельної ділянки з незаконного володіння.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що в ході проведення перевірки Бердянською місцевою прокуратурою Запорізької області встановлено факт незаконного надання ОСОБА_3 сільською радою Приморського району земельної ділянки рекреаційного призначення у користування відповідачу ОСОБА_4.

Згідно довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності від 05.01.2017 року, земельна ділянка площею 3,1 га, знаходиться у комунальній формі власності.

ОСОБА_3 сільською радою 01.07.2015 року прийнято рішення № 5 «Про надання згоди на виділення земельних ділянок», яким, зокрема, із вищевказаної земельної ділянки ОСОБА_4 надано згоду на виділення земельної ділянки із земель запасу сільської ради на стоянці «Автотурист» для організації відпочинку площею 0,01 га, яка фактично розташована на узбережжі Азовського моря.

На підставі вказаного рішення між ОСОБА_3 сільською радою та ОСОБА_4 укладено договір оренди землі б/н від 02.07.2015 року згідно з яким останній передано в строкове платне користування земельну ділянку рекреаційного призначення із земель ОСОБА_3 сільської ради загальною площею 0,01 га для організації відпочинку. Пунктом 8 договору передбачено, що земельну ділянку передано в оренду строком на 5 років. Термін дії договору закінчується 02.07.2020 року.

Факт передачі ОСОБА_3 сільською радою вказаної земельної ділянки у користування ОСОБА_4 підтверджено актом визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 02.07.2015 року та актом прийому-передачі обєкта оренди (земельної ділянки) за договором оренди від 02.07.2015 року.

Відповідно до інформації ОСОБА_3 сільської ради від 12.01.2017 року за № 0317/17 спірна земельна ділянка площею 0,01 га передана в оренду ОСОБА_4 без надання дозволу на розробку технічної документації або проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, будь-яка землевпорядна документація стосовно цієї ділянки сільською радою не затверджувалась, земельні торги, аукціони не проводились. На момент передачі у користування ОСОБА_4 земельної ділянки остання була вільною від будь-яких забудов.

Відповідно до акту обстеження земельної ділянки від 04.01.2017 року, проведеного ОСОБА_3 сільською радою встановлено, що на спірній земельній ділянці площею 0,01 га, яка перебуває в оренді у ОСОБА_4, розміщено деревяний вагончик зеленого кольору з трьома вікнами площею 54 кв. м без улаштування фундаменту (тимчасова споруда). Вказана земельна ділянка розміщена на відстані 30 м від урізу води Азовського моря.

Землі площею 0,01 га на території ОСОБА_3 сільської ради, що передана в оренду ОСОБА_4 на підставі оскаржуваного рішення, не присвоєно кадастровий номер, дані щодо неї не внесено ні до Державного земельного кадастру, ні до Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно, тобто її не виділено як окремий обєкт речових прав, що унеможливлює правомірне розпорядження нею.

Крім того, при передачі землі в оренду ОСОБА_4 не враховано її природні властивості та правовий статус, зокрема належність цієї землі до прибережної захисної смуги Азовського моря, та відповідно не встановлено обмеження щодо використання земель водного фонду, визначені ст.ст. 58, 62 Земельного кодексу України та ст. 88 Водного кодексу України.

У договорі оренди землі, укладеному між ОСОБА_3 сільською радою та ОСОБА_4 02.07.2015 також не визначено жодних обмежень щодо використання цієї землі, визначених її особливим природоохоронним статусом. Незважаючи на той факт, що спірна земля розміщена у пляжній зоні моря, цим договором не визначено жодних обмежень щодо будівництва на ній капітальних обєктів нерухомості, що може призвести до незаконної забудови берега Азовського моря та порушення ч. 13 ст. 88 Водного кодексу України щодо забезпечення безперешкодного та безоплатного доступу громадян до морського узбережжя.

Крім того, при передачі землі в оренду не було проведено нормативно-грошову оцінку спірної землі, внаслідок чого розмір орендної плати у договорі оренди визначено незаконно.

Таким чином, рішення ОСОБА_3 сільської ради від 01.07.2015 № 5 прийнято з порушенням вимог Земельного законодавства України у звязку із чим підлягає визнанню незаконним та скасуванню.

Враховуючи вищенаведене позивач просив суд визнати незаконним та скасувати рішення ОСОБА_3 сільської ради від 01.07.2015 року №5 «Про надання згоди на виділення земельних ділянок», в частині виділення ОСОБА_4 земельної ділянки із земель запасу сільської ради на стоянці «Автотурист» для організації відпочинку площею 0,01 га.; зобовязати ОСОБА_4 повернути територіальній громаді ОСОБА_3 сільської ради, в особі ОСОБА_3 сільської ради Приморського району Запорізької області, земельну ділянку розміром 0,01 га, яка розташована згідно з актом визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 02.07.2015 року на території ОСОБА_3 сільської ради Приморського району Запорізької області та яка передана ОСОБА_4 згідно з актом прийому-передачі обєкта оренди за договором б/н від 02.07.2015 року, звільнивши вказану земельну ділянку від тимчасової споруди без улаштування фундаменту, а саме: деревяного вагончику зеленого кольору з трьома вікнами; стягнути з ОСОБА_3 сільської ради Приморського району Запорізької області на користь прокуратури Запорізької області судовий збір в розмірі 1600 грн.; стягнути з ОСОБА_4 на користь прокуратури Запорізької області в особі Бердянської місцевої прокуратури судовий збір в розмірі 1600 грн.

Рішенням Приморського районного суду Запорізької області від 26 січня 2018 року позов задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано рішення ОСОБА_3 сільської ради від 01.07.2015 року №5 «Про надання згоди на виділення земельних ділянок», в частині виділення ОСОБА_4 земельної ділянки із земель запасу сільської ради на стоянці «Автотурист» для організації відпочинку площею 0,01 га.

Стягнуто з ОСОБА_3 сільської ради Приморського району Запорізької області, на користь прокуратури Запорізької області судовий збір в розмірі 1600 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду, Заступник прокурора Запорізької області подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду, в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо зобовязання ОСОБА_4 повернути територіальній громаді ОСОБА_3 сільської ради в особі ОСОБА_3 сільської ради Приморського району Запорізької області земельну ділянку розміром 0,01 га яка розташована на території ОСОБА_3 сільської ради Приморського району Запорізької області та передана ОСОБА_4 згідно з актом прийому-передачі обєкта оренди за договором від 02.07.2015 року, звільнивши вказану земельну ділянку від тимчасової споруди без улаштування фундаменту, а саме: деревяного вагончику зеленого кольору з трьома вікнами; а також щодо стягнення з ОСОБА_4 на користь прокуратури Запорізької області в особі Бердянської місцевої прокуратури коштів витрачених на сплату судового збору в розмірі 1600 грн.; закрити провадження в частині зобовязання ОСОБА_4 повернути спірну земельну ділянку; повернути на користь прокуратури Запорізької області в особі Бердянської місцевої прокуратури судовий збір в розмірі 1600 грн.

Вислухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і

обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставин справи в межах доводів

апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до

висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням ОСОБА_3 сільської ради Приморського району Запорізької області від 01.07.2015 року № 5 надано згоду на виділення із земельної ділянки земельних ділянок на стоянці «Автотурист» для організації відпочинку, зокрема ОСОБА_4, площею 0,01 га. (а.с.17)

На підставі вказаного рішення між ОСОБА_3 сільською радою та ОСОБА_5 укладено договір оренди землі б/н від 02.07.2015 року згідно з яким останній передано в строкове платне користування земельну ділянку рекреаційного призначення із земель ОСОБА_3 сільської ради на стоянці «Автотурист» загальною площею 0,01 га для організації відпочинку. (а.с. 19-24)

Разом з тим, рішенням № 18 від 03.10.2017 року ОСОБА_3 сільської ради Приморського району Запорізької області вирішено достроково припинити право користування земельною ділянкою, у звязку з розірванням договору оренди від 02.07.2015 року. Достроково припинити дію договору оренди землі від 02.07.2015 року б/н, укладеного з ОСОБА_4 на земельну ділянку загальною площею 0, 01 га, яка розташована на території ОСОБА_3 сільської ради Приморського району Запорізької області на стоянці «Автотурист» для організації відпочинку. Укласти з ОСОБА_4 угоду про дострокове припинення дії договору оренди землі від 02.07.2015 року б/н (а.с.111).

Рішенням № 45 від 03.10.2017 року ОСОБА_3 сільської ради Приморського району Запорізької області, на підставі розірвання договорів оренди б/н від 02.07.2015 року, рішення 48-ої сесії шостого скликання №5 від 01.07.2015 року «Про надання згоди на виділення земельних ділянок» визнано таким, що втратило чинність в частині надання громадянам згоди на виділення земельних ділянок на стоянці «Автотурист» для організації відпочинку, зокрема ОСОБА_4, площею 0, 01 га (а.с.112).

07.11.2017 року між орендодавцем - ОСОБА_3 сільською радою, та орендарем - ОСОБА_4 укладено угоду про дострокове розірвання договору оренди землі б/н від 02.07.2015 року відповідно до якої сторони прийшли до взаємної згоди, відповідно до рішення №18 від 03.10.20107 року «Про дострокове припинення договору оренди землі від 02.07.2015 р. б/н (орендар ОСОБА_4 земельна ділянка розташована на території ОСОБА_3 сільської ради Приморського району Запорізької області на стоянці «Автотурист»; для організації відпочинку)» достроково розірвати договір оренди землі від 02.07.2015 року б/н, укладений з ОСОБА_4 на земельну ділянку загальною площею 0, 01 га, яка розташована на території ОСОБА_3 сільської ради Приморського району Запорізької області на стоянці «Автотурист» для організації відпочинку. Повернення обєкта оренди здійснюється на підставі акта прийому-передачі у термін до 03.12.2017 року (а.с.113).

Згідно із актом приймання-передачі обєкта земельна ділянка була повернута ОСОБА_3 сільській ради приморського району ще 07.11.2017 року. (а.с.114)

Відповідно до пункту 3 акта приймання-передачі земельної ділянки від 07.11.2017 року, земельна ділянка передана вільною від обєктів нерухомого майна. У вказаному акті не зазначено, що на земельній ділянці під час її повернення ОСОБА_3 сільській раді знаходились будь-які обєкти, в тому числі і рухомі.

Таким чином, під час розгляду справи судом першої інстанції, було встановлено, що у зв'язку із достроковим розірванням договору оренди землі від 02.07.2015 б/н укладеного між ОСОБА_3 сільською радою та ОСОБА_4, спірна земельна ділянка загальною площею 0,01 га, яка розташована на території ОСОБА_3 сільської ради Приморського району Запорізької області на стоянці «Автотурист», передана 07.11.2017 оку відповідачем білою ОСОБА_3 сільській раді Приморського району. Останньою вказана земельна ділянка прийнята до земель запасу.

Наведені факти повернення спірної земельної ділянки вільної від будь-якого майна ОСОБА_4 були також підтверджені під час розгляду справи представником ОСОБА_3 сільської ради .

За наведених обставин суд дійшов вірного висновку про відсутність предмету спору в цій частині позовних вимог.

Проте, встановивши факт відсутності предмету спору в частині вимог щодо зобовязання повернути земельну ділянку, суд першої інстанції дійшов хибного висновку про відмову в задоволенні позову в частині зобовязання ОСОБА_4 повернути земельну ділянку, оскільки відсутність предмету спору є підставою для закриття провадження у справі або у відповідній частині позову, як то передбачено вимогами п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без винесення судового рішення у зв'язку із виявленням після відкриття провадження обставин, з якими закон пов'язує неможливість судового розгляду справи.

При цьому, стаття 255 ЦПК України про закриття провадження в справі адресована суду і має обов'язковий для нього характер за наявності зазначених в ній обставин.

Таким чином, встановивши, що відносно позовної вимоги про зобов'язання ОСОБА_4 повернути спірну земельну ділянку відсутній предмет спору, суд мав в цій частині закрити провадження по справі.

Окрім того, відповідно до вимог суд у порушення ст. ст. 141, 142 ЦПК України ухвалив рішення про відмову у задоволенні позову в частині стягнення з ОСОБА_4 судового збору.

Згідно з наведеними положеннями процесуального законодавства, вимога прокурора про повернення судового збору не є суто позовною.

Це є питання розподілу судових витрат, яке вирішується судом самостійно в залежності від обсягу задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема, закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Відмова суду у задоволенні позову прокурора про стягнення суми сплаченого судового збору за частину позовних вимог, позбавляє його можливості у подальшому за відповідним клопотанням повернути вказані кошти.

За наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд вбачає, що суд першої інстанції неповно зясував обставини, що мають значення для справи, ухвалив рішення, яке не у повному обсязі відповідає нормам матеріального і процесуального права, а тому наявні підстави для задоволення апеляційної скарги.

В силу вимог ч.1,13ст.141 ЦПК України в разі задоволення апеляційної скарги особа, яка подала апеляційну скаргу, має право на компенсацію за рахунок відповідача судових витрат у вигляді судового збору, понесених нею при подачі цієї скарги до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 141,376,381-384ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Заступника прокурора Запорізької області задовольнити.

Рішення Приморського районного суду Запорізької області від 26 січня 2018 року у цій справі в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо зобовязання ОСОБА_4 повернути територіальній громаді ОСОБА_3 сільської ради в особі ОСОБА_3 сільської ради Приморського району Запорізької області земельну ділянку, а також щодо стягнення з ОСОБА_4 на користь прокуратури Запорізької області в особі Бердянської місцевої прокуратури коштів, витрачених на сплату судового збору в розмірі 1600 гривень скасувати , прийняти в цій частині нову постанову за якою:

«Провадження у справі за позовними вимогами керівника Бердянської місцевої прокуратури Запорізької області в інтересах держави до ОСОБА_3 сільської ради Приморського району Запорізької області, ОСОБА_4 про визнання рішення в частині передачі земельної ділянки незаконним, витребування земельної ділянки з незаконного володіння в частині зобовязання ОСОБА_4 повернути територіальній громаді ОСОБА_3 сільської ради в особі ОСОБА_3 сільської ради Приморського району Запорізької області земельну ділянку закрити.

Повернути на користь Прокуратури Запорізької області в особі Бердянської місцевої прокуратури судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) гривень.»

Стягнути з ОСОБА_3 сільської ради Приморського району Запорізької області на користь прокуратури Запорізької області судовий збір в розмірі 4800 (чотири тисячі вісімсот) гривень.

В інший частині рішення суду залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 26.04. 2018 року

Головуючий:

Судді: