Номер провадження: 22-ц/785/3014/18
Номер справи місцевого суду: 515/81/16-ц
Головуючий у першій інстанції Тимошенко С.В.
Доповідач Кононенко Н. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.03.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого: Кононенко Н.А.

суддів: Сегеди С.М., Цюри Т.В.

при секретарі: Цихиселі Л.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за заявою заступника голови Татарбунарської районної ради Одеської області Лапи Ю.Ф. про роз'яснення рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 20 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Татарбунарської районної ради Одеської області, Комунального закладу «Татарбунарська центральна районна лікарня» Одеської області, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів - Татарбунарська районна державна адміністрація Одеської області, про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за апеляційною скаргою Татарбунарської районної ради Одеської області на ухвалу Татарбунарського районного суду Одеської області від 04 грудня 2017 року, -

встановила:

Рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 20 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 11 серпня 2016 року та ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 05 липня 2017 року, позовні вимоги ОСОБА_3 до Татарбунарської районної ради Одеської області, Комунального закладу «Татарбунарська центральна районна лікарня» Одеської області, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів - Татарбунарська районна державна адміністрація Одеської області, про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено. Поновлено ОСОБА_3 на посаді головного лікаря Комунального закладу «Татарбунарська центральна районна лікарня» Одеської області з 28 грудня 2015 року. Стягнуто з Комунального закладу «Татарбунарська центральна районна лікарня» Одеської області на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 31 661 грн.76 коп. Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та присудження виплати заробітної плати за один місяць. Стягнуто з Татарбунарської районної ради, Комунального закладу «Татарбунарська центральна районна лікарня» Одеської області на користь держави судовий збір в розмірі 275 грн.60 коп. з кожного.

06 грудня 2016 року заступник голови районної ради Лапа Ю.Ф. звернувся до суду з заявою, в якій просив надати роз'яснення щодо виконання резолютивної частини рішення суду, посилаючись на те, що голова районної ради, відповідно до п.9 ч.6 ст.55 Закону України «Про органи місцевого самоврядування в Україні", призначає та звільняє керівників та інших працівників структурних підрозділів виконавчого апарату районної ради. Але КЗ «Татарбунарська центральна районна лікарня» не входить до структури районної ради, а тому поновлення ОСОБА_3 на посаді головного лікаря у такий спосіб буде незаконним.

Ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області від 04 грудня 2017 року заяву заступника голови Татарбунарської районної ради Одеської області Лапи Ю.Ф. про роз'яснення рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 20 квітня 2016 року задоволено.

Роз'яснено, що для виконання резолютивної частини рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 20 квітня 2016 року в частині поновлення ОСОБА_3 на посаді головного лікаря Комунального закладу «Татарбунарська центральна районна лікарня» має бути зроблено наступне:

--- головою Татарбунарської районної ради Одеської області має бути винесено розпорядження з посиланням на рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 20 квітня 2016 року, ухвалу апеляційного суду Одеської області від 11 серпня 2016 року та ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 05 липня 2017 року про поновлення ОСОБА_3 на роботі з 28 грудня 2015 року;

--- виконуючим обов'язки головного лікаря Комунального закладу «Татарбунарська центральна районна лікарня» на підставі розпорядження голови Татарбунарської районної ради Одеської області про поновлення позивача на посаді має бути видано наказ про визнання ОСОБА_3 поновленим на посаді головного лікаря Комунального закладу «Татарбунарська центральна районна лікарня» з 28.12.2015 р. та внесено відповідний запис до трудової книжки позивача.

На ухвалу суду Татарбунарська районна рада Одеської області подала апеляційну скаргу, в якій просять ухвалу суду скасувати, ухвалити нове рішення.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, оскільки ухвала суду постановлена з дотриманням норм матеріального і процесуального права, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи заяву заступника голови Татарбунарської районної ради Одеської області Лапи Ю.Ф. про роз'яснення рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 20 квітня 2016 року, районний суд виходив з того, що для закінчення виконавчого провадження про поновлення ОСОБА_3 не треба виносити дане питання на розгляд районної ради, оскільки позивача поновлено на займаній посаді за рішенням суду, яке набрало чинності.

Відповідно до ст.124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Таким чином, для виконання згаданого рішення суду в частині поновлення ОСОБА_3 на займаній посаді головою районної ради, яким було ініційовано незаконне звільнення позивача, має бути винесено розпорядження з посиланням на рішення судів про поновлення ОСОБА_3 на роботі з 28 грудня 2015 року; що не буде суперечити вимогам ст.ст.55, 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні". Після чого виконуючим обов'язки головного лікаря КЗ «Татарбунарська ЦРЛ" на підставі розпорядження голови Татарбунарської районної ради Одеської області про поновлення позивача на посаді має бути видано наказ про визнання ОСОБА_3 поновленим на посаді головного лікаря зазначенорго закладу та внесено відповідний запис до трудової книжки стягувача.

Колегія судів погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 20 квітня 2017 року ОСОБА_3 поновлено на посаді головного лікаря Комунального закладу «Татарбунарська центральна районна лікарня» Одеської області з 28 грудня 2015 року.

Зазначене рішення суду першої інстанції залишене без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 11.08.2016 р. та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 05.07.2017 р., воно набрало чинності.

Таким чином, незаконність звільнення ОСОБА_3 з займаної посади визнано та підтверджено національними судами України всіх рівнів

Допущено негайне виконання рішення суду від 20.04.2016 р. в частині поновлення ОСОБА_3 на роботі та присудження виплати заробітної плати за один місяць.

Звернення названої посадової особи Татарбунарської районної ради до суду з зазначеною заявою не відповідає вимогам діючого законодавства про працю, адже є загальновідомим те, що рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника підлягає негайному виконанню, що передбачено ч.6 ст.235 КЗпП України. В уточненні до заяви про роз'яснення судового рішення посадова особа посилається саме на дану норму зазначеного Закону. Крім того, ця особа посилається на ст.65 Закону України «Про виконавче провадження», якою регламентовано виконання рішення про поновлення на роботі та зі змісту якої слідує, що рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується невідкладно в порядку, визначеному ст.6 цього Закону. Рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача.

Отже, зазначена посадова особа районної ради у своїй апеляційній скарзі підтверджує розуміння чинного трудового законодавства в питаннях поновлення незаконно звільненого працівника на займаній посаді, усвідомлюючи його вимоги.

Разом з тим, посилаючись на ст.55 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», згідно якої, голова районної ради призначає та звільняє керівників та інших працівників структурних підрозділів виконавчого апарату районної ради», Лапа Ю.Ф. приходить до хибного висновку про те, що поновлення ОСОБА_3 на посаді головного лікаря у такий спосіб буде незаконним, оскільки Комунальний заклад «Татарбунарська центральна районна лікарня» не входить до структури районної ради.

Як встановлено судом, Татарбунарською районною радою 23.12.2015 р. з посиланням на норми законодавства про місцеве самоврядування, охорону здоров'я та норми трудового законодавства п.1 ч.1 ст.41 КЗпП України, прийнято рішення № 21-VІІ, яким, крім іншого, визнано роботу керівника КЗ «Татарбунарська ЦРЛ» незадовільною та звільнено ОСОБА_3 з посади головного лікаря зазначеного закладу, датою звільнення визначено перший робочий день після виходу ОСОБА_3 з лікарняного (а.с.7, т.1).

Відповідно до прийнятого рішення, 28.12.2015 р. головою районної ради Донкогловим В.Г. прийнято розпорядження № 64/Р-2015, яким ОСОБА_3 на підставі п.1 ч.1 ст.41 КЗпП України визнано звільненим з посади головного лікаря КЗ «Татарбунарська ЦРЛ» з 28.12.2015 р. (а.с.13, т. 1).

На підставі зазначених рішення та розпорядження Татарбунарської районної ради виконуючим обов'язки головного лікаря КЗ «Татарбунарська ЦРЛ» видано наказ № 283-Р від 29.12.2015 р. про звільнення ОСОБА_3 на підставі п.1 ч.1 ст.41 КЗпП України з посади головного лікаря КЗ « Татарбунарська ЦРЛ» з 28.12.2015 р. (а.с.14, т.1).

Наказом в.о. головного лікаря КЗ «Татарбунарська ЦРЛ» без номера від 19.02.2016 р. (а.с.59-60, т.2) викладеного у новій редакції, зокрема, визнано ОСОБА_3 звільненим з посади головного лікаря КЗ «Татарбунарська ЦРЛ» з 29.12.2015 р. (п.1.2), а наказ КЗ «Татарбунарська ЦРЛ» № 283- Р від 29.12.2015 р. таким, що втратив чинність (п.1.3).

Відповідно до ч.1 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Статтею 55 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено повноваження голови районної, обласної, районної у місті ради Так, він скликає сесії ради, повідомляє депутатам і доводить до відома населення інформацію про час і місце проведення сесії ради, питання, які передбачається внести на розгляд ради, веде засідання ради (п.1 ст.6); забезпечує підготовку сесій ради і питань, що вносяться на її розгляд, доведення рішень ради до виконавців, організує контроль за їх виконанням (п.2 ст. 6); є розпорядником коштів, передбачених на утримання ради та її виконавчого апарату (п.11 ст.6); підписує рішення ради, протоколи сесій ради (п.12 ст.6).

Відповідно до ч.7 ст.55 зазначеного Закону, голова районної, обласної, районної у місті ради в межах своїх повноважень видає розпорядження.

Положення ч.7 зазначеної норми Закону кореспондується з ч.8 ст.59 згаданого Закону, якою визначено, що сільський, селищний, міський голова, голова районної у місті, районної, обласної ради в межах своїх повноважень видає розпорядження.

Отже, з приведеного вбачається, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень, підписання яких, а також протоколів сесій ради відноситься до повноважень голови районної ради. Нормами чинного законодавства про місцеве самоврядування не передбачено прийняття радою в межах своїх повноважень нормативних та інших актів у формі розпоряджень.

Цим правом видавати розпорядження в межах визначених законом повноважень, відповідно до ч.7 ст.55 та ч.8 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», наділено голів рад, у тому числі районної ради.

Виходячи з наведених норм законодавства про місцеве самоврядування стосовно обставин даної конкретної справи, суд підставно прийшов до висновку, що Татарбунарською районною радою 23.12.2015 р. за поданням голови Татарбунарської райдержадміністрації від 09.12.2015 р. прийнято рішення, яким визнано роботу керівника КЗ «Татарбунарська ЦРЛ» незадовільною та звільнено ОСОБА_3 з посади головного лікаря зазначеного закладу, датою звільнення визначено перший робочий день після виходу ОСОБА_3 з лікарняного.

Зазначене рішення районної ради було незаконним, що встановлено судом першої інстанції при розгляді зазначеної цивільної справи та підтверджено судами вищих інстанцій.

Відповідно до прийнятого рішення, 28.12.2015 р. головою районної ради Донкогловим В.Г. було винесено розпорядження № 64/Р-2015, яким ОСОБА_3 на підставі п.1 ч.1 ст.41 КЗпП України визнано звільненим з посади головного лікаря КЗ «Татарбунарська ЦРЛ» з 28.12.2015 р.

На підставі двох незаконних рішення і розпорядження з'явилось третє - виконуючим обов'язки головного лікаря КЗ «Татарбунарська ЦРЛ» видано наказ без номера від 19.02.2016 р. у новій редакції, яким ОСОБА_3 визнано звільненим з посади головного лікаря КЗ «Татарбунарська ЦРЛ» з 29.12.2015 р.

Відповідно до ст.221 ЦПК України(в редакції Закону, що діяла станом на час розгляду справи судом першої інстанції), якщо рішення суду є незрозумілим суд за заявою осіб, які брали участь у справі, може постановити ухвалу, в якій роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Не змінюючи змісту рішення суду районний суд роз'яснив порядок і строки виконання судового рішення, що повністю відповідає вимогам закону, зокрема ст.271 ЦПК України (в редакції від 3 жовтня 2017 року).

За таких підстав, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не є переконливими містять лише загальні фрази без конкретних фактів і доказів, що не дає підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення питання. Тому підстави скасування ухвали суду відсутні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційну скаргу Татарбунарської районної ради Одеської області - залишити без задоволення.

Ухвалу Татарбунарського районного суду Одеської області від 04 грудня 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлено 06 квітня 2018 року

Судді апеляційного суду Одеської області:

Н.А. Кононенко

С.М. Сегеда

Т.В. Цюра