ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/336/18
провадження № 4-с/753/101/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" березня 2018 р. Дарницький районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді: Заставенко М.О.,

за участю секретаря судового засідання: Степанишиної Г.А.,

без участі учасників судового процесу

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за скаргою ОСОБА_2 про визнання бездіяльності неправомірною, скасування постанови державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Арабаджийської О.С. про передачу виконавчого провадження по виконавчому листу №753/22958/16 та зобов'язання вчинити певні дії, заінтересовані особи: Державне підприємство «Макіїввугілля», Дарницький районний відділ виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві,

ВСТАНОВИВ:

Скарга ОСОБА_2 до суду надійшла 10.01.2018 року.

Процесуальні дії у справі

14.03.2018 р. судом на підставі частини другої статті 247 Цивільно-процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Вимоги скарги:

1.визнати незаконною бездіяльність державного виконавця, що полягає у непризначені оцінки арештованого нерухомого майна;

2.визнати незаконною та скасувати постанову від 20.12.2017р. про передачу зведеного виконавчого провадження;

3.зобов'язати державного виконавця або керівника продовжувати виконувати виконавчий документ та призначити оцінку арештованого нерухомого майна боржника;

4.постановити окрему увалу.

Фактичні обставини:

17.03.2017р. Дарницьким районним судом м.Києва виданий виконавчий лист №753/22958/16 на підставі рішення суду від 29.12.2016р. по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ДП «Макіїввугілля» про стягнення заборгованості по заробітній платі в сумі 12 495 грн. 65 коп.

Постановою від 18.05.2017 р. головного державного виконавця Дарницького районного відділу виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Білан Ю.С. відкрито виконавче провадження ВП №53965179 на підставі виконавчого листа №753/22958/16 виданого 17.03.2017р. про стягнення з ДП «Макіїввугілля» (в інтересах підприємства «Шахта Північна» на користь ОСОБА_2 12 495 грн. 65 коп. (а.с.50)

31.08.2017р. державний виконавець Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Арабаджийска О.С. прийняла виконавче провадження ВП №53965179 , що надійшло з Дарницького районного відділу виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві на підставі ч.4 ст.25 ЗУ «Про виконавче провадження» про що винесена відповідна постанова.

Постановою від 23.11.2017р. державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Арабаджийскої О.С. про опис та арешт майна боржника прийнятому в виконавчому провадженні ВП №53965179 описані та накладений арешт на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Листом першого заступника міністра Міністерства енергетики та вугільної промисловості Г. Карпа від 30.11.2017 № 209751, який надійшов до Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській встановлений факт, що керівник боржника-юридичної особи ДП «Макіїввугілля» 30.10.2017 р. звільнений від виконання обов'язків генерального директора підприємства, та Міністерство проінформувало, що здійснено перереєстрацію боржника ДП «Макіїввугілля» за адресою м. Київ, вул. Промислова, 10, однак відокремленні підрозділи та активи підприємства, що забезпечували ведення його основної фінансово-господарської діяльності (зокрема ВП «Шахта ім. С.М. Кірова», в інтересах якого видано виконавчі документи), залишились у зоні проведення антитерористичної операції, тому Міністерство вважає за доцільне зберегти об'єкти державної власності до настання можливості доступу до активів та документації підприємства (завершення АТО) і з'ясування причин, що стали підставою для прийняття виконавчого документа).

Постановою державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській Арабаджийською О.С. від 20.12.2017р. виконавчий документ №753/22958/16 переданий до Дарницького районного відділу виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві для організації подальшого виконання.

Листом від 22.12.2017р. Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області повідомило ОСОБА_2 на її звернення, що на виконанні Дарницького районного відділу виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві перебували матеріали зведеного виконавчого провадження ЗВП №51178629 з примусового виконання виконавчих документів про стягнення боргів з ДП «Макіїввугілля» на користь фізичних та юридичних осіб. До Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області зведене виконавче провадження надійшло у зв'язку з тим, що за боржником зареєстровано нерухоме майно, а саме житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2. До складу зведеного виконавчого провадження входить Виконавче провадження ВП №53965179 з примусового виконання виконавчого листа №753/22958/16 виданого 17.03.2017р. Дарницьким районним судом м.Києва про стягнення з ДП «Макіїввугілля» на користь ОСОБА_2 заборгованості по заробітній платі в сумі 12 495 грн. 65 коп. 23.11.2017р. Державним виконавцем здійснено опис та арешт майна боржника, а саме житлового будиноку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та житлового будиноку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, про що винесено відповідну постанову. Описане та арештоване майно боржника передано на відповідальне зберігання ОСОБА_7 На відповідні запити державного виконавця боржнику ДП «Макіїввугілля» щодо описаних та арештованих будинків, чи забезпечують вони ведення виробничої діяльності, з метою можливості їх подальшого продажу, відповіді на запити державного виконавця боржником не надано. Згідно листа Міністра енергетики та вугільної промисловості України встановлено, що Міністерство вважає за доцільнезберегти об'єкти державної власності до настання можливості доступу до активів та документації підприємства (завершення АТО) і з'ясування причин, що стали підставою для прийняття виконавчого документа. Оскільки майно підприємства ДП «Макіїввугілля» складається з основних фондів та

оборотних коштів, є державною власністю за закріплюється за ним на праві повного

господарського володіння, а отже дане підприємство підпадає під дію Закону України "Про введення мораторію на примусову реалізацію майна". В зв'язку з тим, що матеріали не містять документального підтвердження від боржника-

юридичної особи та його керуючого органу, що описані й арештовані два будинки боржника за адресою: с. АДРЕСА_1 та житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 забезпечують ведення виробничої діяльності підприємства чи не забезпечують їх виробничу діяльність підприємства-боржника, вбачається унеможливлення їх подальшої реалізації відповідно до норм Закону України "Про введення мораторію на примусову реалізацію майна". Враховуючи викладене, 20.12.2017р. державним виконавцем Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Арабаджийською О.С. згідно ч. 4 ст.25 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про передачу виконавчого провадження, якою виконавчий документ направлено для організації подальшого виконання за належністю до Дарницького РВ ДВС ГТУЮ у м.Києві за місцем реєстрації та знаходженням боржника за адресою м.Київ, вул.Промислова, 10, що є територіальністю Дарницького району міста Києва. (а.с.4-5)

Норми права та відповідні правовідносини

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Діяльність суб'єктів владних повноважень врегульовано законами та підзаконними нормативно-правовими актами, ці правові документи дають суб'єктам владних повноважень можливість користування певною свободою розсуду при вирішенні питань і встановлюють лише межі такої свободи, тобто наділяють їх дискреційними повноваженнями.

Згідно з Рекомендаціями Комітету Ради Європи № R (80) 2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Ради 11.03.1980, під дискреційними повноваженнями необхідно розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема у справі «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів та меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів виходячи з відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду тощо.

Більше того, згідно із рішеннями Європейського суду з прав людини по справах: «Класс та інші проти Німеччини» від 6 вересня 1978 року, «Фадєєва проти Росії» (Заява № 55723/00), Страсбург, від 9 червня 2005 року, «Кумпене і Мазере проти Румунії» (Заява N 33348/96), Страсбург, від 17 грудня 2004 року - завдання суду при здійсненні його контрольної функції полягає не в тому, щоб підміняти органи влади держави, тобто суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою.

Таким чином, здійснення органом державної влади дискреційних повноважень може, в деяких випадках, передбачати вибір між здійсненням та нездійсненням певних дій.

Суд, розглядаючи справу щодо правомірності дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Аналогічне роз'яснення надане судам в п. 18 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21.05.2012, яке зводиться до того, що суд не має права зобов'язувати державного виконавця до вчинення тих дій, які згідно із Законом України «Про виконавче провадження» можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх самостійно, визначено Закон України «Про виконавче провадження».

Закон України "Про виконавче провадження"

Стаття 1. Виконавче провадження

1. Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Стаття 2. Засади виконавчого провадження

1. Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад:

1) верховенства права;

2) обов'язковості виконання рішень;

3) законності;

4) диспозитивності;

5) справедливості, неупередженості та об'єктивності;

6) гласності та відкритості виконавчого провадження;

7) розумності строків виконавчого провадження;

8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями;

9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Стаття 18. Обов'язки і права виконавців, обов'язковість вимог виконавців

1. Виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Вимоги скарги ОСОБА_2 обґрунтовані доводами про те, що на її думку під час здійснення виконавчих дій державний виконавець Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Арабаджийска О.С. після проведення опису та накладення арешту на нерухоме майно боржника зобов'язана була призначити проведення оцінки арештованого майна, але вона неправомірно передала виконавче провадження до іншого органу державної виконавчої служби до іншого.

Але суд звертає увагу на те, що опис та арешт майна боржника був здійснений державним виконавцем 23.11.2017 року, а згідно з діючим законодавством державний виконавець не тільки не має права призначати оцінку майна боржника відразу після його арешту, але також не має права самостійно визначати вартість нерухомого майна.

Так, згідно з вимогами ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" у разі якщо сторони виконавчого провадження у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна. Для проведення оцінки нерухомого майна виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання. Звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні є дійсним протягом шести місяців з дня його підписання суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно. Якщо строк дійсності звіту про оцінку майна закінчився після передачі майна на реалізацію, повторна оцінка такого майна не проводиться.

Боржник є юридичною особою та в силу ст.92 ЦК України набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

З матеріалів справи вбачається, що державним виконавцем здійснювались дії щодо встановлення місцезнаходження боржника, тобто фактичного місця ведення діяльності та розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю боржника, а листом першого заступника міністра Міністерства енергетики та вугільної промисловості Г. Карпа від 30.11.2017р. №02/12-10911 його було повідомлено про здійснення перереєстрації боржника ДП «Макіїввугілля» за адресою: м.Київ, вул. Промислова, 10. Вказаний лист отриманий 11.12.2017р. Києво-Святошинським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області (а.с. 61-62)

Постановою державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Арабаджийскої О.С. від 20.12.2017 року з посиланням на зміну юридичної адреси боржника та ч.4 ст.25 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ переданий за місцем реєстрації боржника до Дарницького районного відділу виконавчої служби м.Києва.

Повноваження виконавчої служби щодо призначення оцінки майна, так само як й прийняття відповідних рішень щодо передачі виконавчого провадження до іншого органу державної виконавчої служби за своєю правовою природою є дискреційним, однак такі повноваження не є необмеженими. Так, в силу вимог закону призначення державним виконавцем оцінки майна має відбуватися після спливу певного строку та за певною процедурою, а передачу виконавчого документа може бути здійснено тільки за наявністю відповідних підстав.

За загальним правилом, згідно з ч.1 ст.24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Ч.4 ст.25 Закону «Про виконавче провадження» передача виконавчих проваджень від одного державного виконавця до іншого, від одного органу державної виконавчої служби до іншого або до виконавчої групи здійснюється в порядку, визначеному Міністерством юстиції України.

Інструкція з організації примусового виконання рішень, затверджена наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5)

V. Порядок передачі виконавчих документів та виконавчих проваджень

Абз.3 п.1. Питання про передачу виконавчого документа іншому органу державної виконавчої служби вирішується начальником органу державної виконавчої служби вищого рівня (про передачу виконавчого документа з відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - директором цього Департаменту), про що виноситься відповідна постанова (крім випадків, передбачених абзацом другим пункту 6 цього розділу).

Абз.2 п.6 Виконавче провадження передається з одного органу державної виконавчої служби до іншого у разі: якщо місце проживання, перебування, роботи боржника або місцезнаходження його майна знаходиться на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби; п.7. Передача виконавчих проваджень на виконання може здійснюватися: у випадку, передбаченому абзацом другим пункту 6 цього розділу, - за рішенням державного виконавця, на виконанні у якого перебуває виконавче провадження.

Виходячи з вищенаведених вимог діючого законодавства України та з врахуванням встановлених по справі обставин суд вважає, що після проведення опису та арешту майна боржника державним виконавцем не було допущено неправомірної бездіяльності щодо призначення оцінки цього майна, тому вимоги скарги щодо визнання незаконною бездіяльності державного виконавця щодо не призначення оцінки арештованого нерухомого майна задоволенню не підлягають.

Поряд з цим, державним виконавцем було здійснено передачу виконавчого документа до іншого органу виконавчої служби, але це відбулося за відсутністю необхідних правових підстав, оскільки Закон України «Про виконавче провадження» не передбачає відкриття виконавчого провадження та здійснення виконавчих дії виключно за місцезнаходженням боржника - юридичної особи. Майно боржника знаходиться на території, на яку поширюється компетенція Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, а рішення державного виконавця Арабаджийської О.С. щодо передачі виконавчого документа до іншого органу виконавчої служби прямо суперечить п. 6 Інструкції з організації примусового виконання рішень, яка встановлює виключний перелік підстав прийняття державним виконавцем рішення про передачу виконавчого документа до іншого органу виконавчої служби, а саме тільки у разі, якщо місце проживання, перебування, роботи боржника або місцезнаходження його майна знаходиться на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби.

Крім цього суд також враховує, що раніше провадження ВП №53965179 на підставі виконавчого листа №753/22958/16 виданого 17.03.2017р. про стягнення з ДП «Макіїввугілля» в інтересах підприємства «Шахта Північна» на користь ОСОБА_2 12 495 грн. 65 коп. було відкрито та вже знаходилось у провадженні саме Дарницького районного відділу виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві, але згодом воно було передано саме до Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби.

Таким чином, вимога скарги в частині визнання незаконною та скасування постанови від 20.12.2017р. про передачу зведеного виконавчого провадження до Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Щодо вимог скаржниці про зобов'язання державного виконавця або його керівника продовжити виконувати виконавчий документ та призначити оцінку арештованого нерухомого майна боржника суд додатково наголошує на тому, що він не вправі підміняти орган виконавчої служби та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції державного виконавця вказуючи на те, яке саме рішення він має прийняти, а відтак в даному випадку відсутні належні процесуальні підстави для зобов'язання його вчинити певні дії. Державний виконавець зобов'язаний неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії щодо примусового виконання рішень в силу закону, а не внаслідок його зобов'язання судом.

Керуючись статтями 260, 268, 354, 447-453 Цивільного процесуального кодексу України, суд-

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_2 про визнання бездіяльності неправомірною, скасування постанови державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Арабаджийської О.С. про передачу виконавчого провадження по виконавчому листу №753/22958/16 та зобов'язання вчинити певні дії, заінтересовані особи: Державне підприємство «Макіїввугілля», Дарницькій районний відділ виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві. - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Арабаджийської О.С., що полягали у винесенні постанови від 20.12.2017 року про передачу виконавчого провадження ВП № 53965179.

Визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Арабаджийської О.С. від 20.12.2017 року про передачу виконавчого провадження ВП № 53965179.

В решті вимог скарги- відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її складення.

Копію ухвали направити учасникам судового процесу невідкладно після її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до ст.355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Однак відповідно до пп. 15.5 п. 15 розділу «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система починає функціонувати через 90 днів з дня опублікування Державною судовою адміністрацією України у газеті «Голос України» та на веб-порталі судової влади оголошення про створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Отже, строки оскарження ухвал в апеляційному порядку складає 15 календарних днів, однак апеляційна скарга подається за старими правилами - через суд першої інстанції

Суддя: М.О. Заставенко