Номер провадження: 22-ц/785/2387/18
Номер справи місцевого суду: 509/2261/13-ц
Головуючий у першій інстанції Бочаров А. І.
Доповідач Ващенко Л. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.04.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого - Ващенко Л.Г.

суддів - Колеснікова Г.Я., Сєвєрової Є.С.

за участі секретаря - Сідлецької Ю.С.

з участю: представника публічного акціонерного товариства «Східно-Український банк «Грант» і представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника публічного акціонерного товариства «Східно-Український банк «Грант» на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 06 червня 2017 року (суддя Бочаров А.І.) у цивільній справі за скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_2 на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України,

ІІ. ОПИСОВА ЧАСТИНА

(короткий зміст позовних вимог і судове рішення першої інстанції)

11.01.2016 року ОСОБА_3 і ОСОБА_2 звернулись зі скаргами про поновлення строку на оскарження, скасування постанови у ВП №49643304 від 15.12.2015 року державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби міністерства юстиції України (далі-Департамент ДВС) про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом від 19.11.2013 року Овідіопольського районного суду Одеської області стосовно ОСОБА_3 і ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 шляхом продажу предмету іпотеки з прилюдних торгів? а також скасування постанови у ВП №49643304 від 22.12.2015 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 15.01.2016 року скарги об'єднані в одне провадження.

Скарги обґрунтовані тим, що на виконання рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 05.09.2013 року видано 6 виконавчих листів про звернення стягнення на предмет іпотеки на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 шляхом продажу предмету іпотеки з прилюдних торгів, якіпублічне акціонерне товариство «Східно-Український банк «Грант» (далі-Банк) пред'явило до примусового виконання.

У 2014 році виконані лише 3 виконавчі листи про стягнення судового збору на користь Банка.

10.06.2015 року Банк звернувся в суд із заявою про поновлення строку для пред'явлення виконавчих листів щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, у тому числі стосовно ОСОБА_5 та ОСОБА_6, однак ухвалою апеляційного суду Одеської області від 10.08.2015 рокуБанку відмовлено у задоволенні заяви про поновлення строку для пред'явлення виконавчих листів до виконання.

Незважаючи на зазначені обставини, 11.12.2015 року Банк подав до Департаменту ДВС виконавчі листи про звернення стягнення не предмет іпотеки для примусового виконання.

Посилаючись на те, що виконавчі листи, відповідно до ст. 22 ч.1 п.1 Закону України «Про виконавче провадження», можуть пред'являтись до примусового виконання протягом року з дня набрання рішенням законної сили, ухвалою суду Банку відмовлено у поновленні строку для пред'явлення виконавчих листів до виконання, Банк, пред'являючи у грудні 2015 року виконавчі листи до примусового виконання, пропустив строк для їх пред'явлення, заявники просили скарги задовольнити.

Справа слухалась судами неодноразово.

Останньою ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 06.06.2017 року скаргу задоволено: суд скасував постанову у ВП №49643304 від 15.12.2015 року про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом від 19.11.2013 року Овідіопольського районного суду Одеської області і постанову від 22.12.2015 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

(короткий зміст вимог апеляційної скарги)

В апеляційній скарзі представник Банка просить ухвалу суду від 06.06.2017 року скасувати і відмовити ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у задоволенні скарг, посилаючись на неправомірність ухвали, порушення судом норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

(узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу)

Апеляційна скарга представника Банка зазначає про наступне: 03.12.2013 року виконавчі листи пред'являлись до виконання і повернуті через недоліки виконавчого листа; у 2014 році Банк звертався до суду із заявою про зміну способу виконання рішення суду і ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 02.10.2014 року, яка залишена без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08.04.2015 року Банку відмовлено у задоволенні зазначеної заяви, а ухвалою Верховного Суду України від 27.05.2015 року Банку відмовлено у допуску до провадження Верховним Судом; 10.06.2015 року, помилково вважаючи, що строк пред'явлення виконавчих листів пропущений, наявність у Банку лише копій виконавчих листів, Банк звернувся із заявою до суду про поновлення процесуального строку і ухвалою апеляційного суду Одеської області від 10.08.2015 року Банку відмовлено у поновленні строку для пред'явлення виконавчих листів до виконання; у листопаді 2015 року Банку повернуті оригінали виконавчих листів, з яких стало відомо, що у грудні 2014 року виконавчі листи пред'являлись до виконання до другого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції (далі-Малиновський ВДВС) і 03.12.2014 року державний виконавець Малиновського ВДВС відмовив у відкритті виконавчого листа з підстав ст. 26 п.4 Закону України «Про виконавче провадження»; строк виконання вдруге перервався у грудні 2014 року і перебіг строку для пред'явлення виконавчих листів до виконання відновився з 03.12.2014 року ще на один рік; 25.11.2015 року виконавчі листи втретє були пред'явлені до примусового виконання і постановою державного виконавця у відкритті виконавчого провадження відмовлено з підстав ст. 26 п.4 Закону України «Про виконавче провадження, оскільки виконавчі листи слід було пред'являтись за підвідомчістю до Департаменту ДВС; з 25.11.2015 року річний строк для пред'явлення до виконання знову відновився і 09.12.2015 року виконавчі листи в четверте пред'явлені до виконання й постановою державного виконавця Департаменту ВДВС від 15.12.2015 року відкрито виконавче провадження, а постановою від 22.12.2015 року накладено арешт на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження; суд необґрунтовано послався на ухвалу апеляційного суду Одеської області від 10.11.2015 року про відмову у поновленні процесуального строку, оскільки заяву про поновлення строку для пред'явлення виконавчих листів обґрутовано із посиланням на вирішення питання про зміни порядку та способу виконання рішення, при цьому суд апеляційної інстанції не досліджував оригінали виконавчих листів, які містили відомості стосовно пред'явлення виконавчих листів до виконання у грудні 2014 року; лист Малиновського ВДВС від 25.05.2016 року стосовно ненадходження виконавчих листів на виконання не спростовує записи про їх пред'явлення, які містяться на оригіналах виконавчих листів; суд першої інстанції безпідставно проігнорував записи державного виконавця Малиновського ВДВС на оригіналах виконавчих листів від 03.12.2014 року про відмову у відкритті виконавчого провадження; боржники визнали рішення суду від 05.09.2013 року про звернення стягнення на предмет іпотеки, при цьому рішення суду, яке набрало чинності, є обов'язковим до виконання, оскільки виконання судового рішення є невід'ємною складовою права на судовий захист; певні недоліки в роботі працівників Малиновського ВДВС не можуть бути підставою для відмови Банку у його праві на примусове виконання рішення суду.

(узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи)

Представник ОСОБА_3 і ОСОБА_8 в запереченнях на скаргу зазначила наступне: Банк вдруге, незважаючи на закінчений розгляд спору про поновлення строку пред'явлення виконавчих листів до виконання і наявність ухвали апеляційного суду Одеської області від 10.11.2015 року, намагається поновити пропущені строки; строк пред'явлення виконавчих листів до виконання перервався, що зокрема підтверджується листом Малиновського ВДВС від 25.05.2016 року; 24.06.2016 року Приморським ВП в м. Одесі ГУ НП в Одеській області відкрито досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0004616 за ознаками ст. 358 ч.1 КК України, за фактом підробки виконавчих документів, виданих 19.11.2013 року на виконання рішення суду від 05.09.2013 року стосовно ОСОБА_9, ОСОБА_3 і ОСОБА_2; у кримінальному провадженні 03.03.2017 року проведена відповідна експертиза, за висновком якої текст в оригіналі виконавчого листа від 03.12.2014 року нанесений після 25.11.2015 року і є підробленим; суд першої інстанції виходив з висновків, які містяться в ухвалі касаційної інстанції від 15.02.2017 року у тому числі стосовно того, що повторне пред'явлення виконавчих листів відбулося з пропуском строку у листопаді 2015 року, виконавчий документ Малиновський ВДВС у грудні 2014 року оформив з порушенням вимог Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом МЮ України №2274/5 від 25.12.2008 року; не перевірені відомості з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень і відсутня постанова Малиновського ВДВС від 03.12.2014 року про відмову у відкритті виконавчого провадження.

ІІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

(встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставин, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини)

Судом першої інстанції встановлені та неоспорені сторонами такі обставини.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 05.09.2013 року, яке залишено без змін на підставі ухвали апеляційного суду Одеської області від 30.10.2013 року і ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.06.2014 року, задоволено позов Банка до ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_9 про звернення стягнення на предмет іпотеки на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 шляхом продажу предмету іпотеки з прилюдних торгів.

19.11.2013 року, на виконання рішення суду від19.11.2013 року видано 6 виконавчих листів про звернення стягнення на предмет іпотеки і стягнення судових витрат у вигляді судового збору.

03.12.2013 року, з метою примусового виконання, Банк пред'явив виконавчі листи до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеські області (далі-відділ ДВС ГУ) і на підставі постанови державного виконавця від 03.12.2013 року відмовлено в прийнятті до провадження виконавчого документа - виконавчих листів від 19.11.2013 року з підстав ст. 26 ч.8 Закону України «Про виконавче провадження» (у разі наявності інших, передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження), а саме: відсутність у виконавчому провадженні вказівки на особу боржника (а.с.119,121 т.1).

У 2014 році Банк звернувся до суду із заявою про зміну способу виконання рішення суду з реалізації предмету іпотеки шляхом продажу з публічних торгів на шляхом передачі права власності Банку.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 02.10.2014 року, яка залишена без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08.04.2015 року, Банку відмовлено у задоволенні зазначеної заяви, а ухвалою Верховного Суду України від 27.05.2015 року Банку відмовлено у допуску до провадження Верховним Судом.

У червні 2015 року, вважаючи, що строк пред'явлення виконавчих листів пропущений і за наявності лише копій виконавчих листів, Банк звернувся із заявою до суду про поновлення процесуального строку на пред'явлення виконавчих листів до виконання (а.с.23-28 т.2).

В обґрунтування причин пропуску строку, в заяві від 10.06.2015 року Банк посилався на те, що, у встановлений законом спосіб, він намагався реалізувати своє законне право щодо виконання рішення суду, і , у порядку ст. 373 ЦПК України, ставив питання про зміну порядку та способу виконання рішення суду.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 10.11.2015 року Банку відмовлено у поновленні строку для пред'явлення виконавчих листів до виконання (а.с.19-25 т.1).

У листопаді 2015 року, після повернення Банку оригіналів виконавчих листів, останньому стало відомо, що у грудні 2014 року виконавчі листи, з метою виконання, пред'являлись до Малиновського ВДВС, зокрема з оригіналів виконавчих листів вбачається, що 03.12.2014 року державний виконавець Малиновського ВДВС відмовив у відкритті виконавчого провадження з підстав ст. 26 п.4 Закону України «Про виконавче провадження» (за непідвідомчістю виконання рішення суду).

25.11.2015 року Банк пред'явив виконавчі листи для примусового виконання до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області (далі-відділ УДВС).

Постановою головного державного виконавця відділу УДВС від 25.11.2015 року Банку відмовлено у відкритті виконавчого провадження з підстав ст. 26 п.4 Закону України «Про виконавче провадження» (за непідвідомчістю виконання рішення суду, а саме: загальна сума коштів по виконавчим листам становить понад 10 000 000 гривень у зв'язку з чим виконавчі листи повинні пред'являтись до Департаменту ДВС), а.с.94-96,123,124,126,127 т.1.

02.12.2015 року виконавчі листи пред'явлені для виконання і постановою державного виконавця Департаменту ВДВС від 15.12.2015 року відкрито виконавче провадження, а постановою від 22.12.2015 року накладено арешт на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження (а.с.10,11,16-18,38-41а,112-116,129,130,132,133,204-227 т.1).

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 18.03.2016 року, яка відповідно до ухвали апеляційного суду Одеської області від 11.05.2016 року і ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.10.2016 року залишена без змін, одному із боржників - ОСОБА_10 відмовлено у задоволенні скарги на постанови Департамента ДВС від 15.12.2015 року і від 22.12.2015 року (а.с.197-200,287-293 т.1, а.с. 54,55 т.2).

Зі змісту вказаних ухвал, а саме: ухвали Овідіопольського районного суду Одеської області від 18.03.2016 року і ухвали апеляційного суду Одеської області від 11.05.2016 року вбачається, що 03.12.2014 року Банк пред'явив до Малиновського ВДВС виконавчі листи від 19.11.2013 року з метою примусового виконання рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 05.09.2013 року про звернення стягнення на предмет іпотеки на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 шляхом продажу предмету іпотеки з прилюдних торгів, у зв'язку з чим мало місце переривання перебігу строку пред'явлення виконавчих листів до виконання.

Між сторонами виникли правовідносини, що пов'язані із судовим контролем за виконанням судових рішень, які регулюються ЦПК України і Законом України «Про виконавче провадження».

(доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції)

Суд першої інстанції, задовольняючи скаргу ОСОБА_3 і ОСОБА_2 виходив з того, що виконавчий лист про звернення стягнення на предмет іпотеки на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 шляхом продажу предмету іпотеки з прилюдних торгів (боржники ОСОБА_3, ОСОБА_2) у грудні 2015 року пред'явлено поза межами строку, встановленого Законом України «Про виконавче провадження», при цьому суд зазначив, що ухвалою апеляційного суду Одеської області від 10.11.2015 року Банку відмовлено у задоволенні заяви про поновлення строку для пред'явлення виконавчих листів до виконання, а пред'явлення виконавчих листів до виконання у грудні 2014 року мало місце з порушенням вимог закону «Про виконавче провадження», оскільки дежавний виконавець не прийняв постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження, що підтверджується листом Малиновського ВДВС від 25.05.2016 року з якого вбачається, що виконавчі листи стосовно боржників ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_9 на примусовому виконанні у відділі не перебували та не надходили (а.с.160-163 т.2).

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України (ст. 18 ЦПК України).

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених Законом органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, Законом України «Про виконавче провадження», іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», а також рішеннями, які відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, порушено їхні права чи свободи (ст.383 ч.1 ЦПК України станом на час прийняття ухвали судом першої інстанції і ст. 447 ч.1 ЦПК України станом на час вирішення справи в суді апеляційної інстанції).

Колегією суддів встановлено і підтверджується доказами у справі, що протягом грудня 2013 року - грудня 2015 року Банк неодноразово (у грудні 2013 року, грудні 2014 року, листопаді 2015 року і грудні 2015 року) звертався до органів державної виконавчої служби з приводу примусового виконання рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 05.09.2013 року про звернення стягнення на предмет іпотеки на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 шляхом продажу предмету іпотеки з прилюдних торгів, боржниками за яким є ОСОБА_3, ОСОБА_2, а також ОСОБА_9

Строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов'язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію. Строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: пред'явлення виконавчого документа до виконання. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у

зв'язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони (ст. ст. 11 ч.1, ст. 12 ч.ч.4 п.1, 5 Закону України «Про виконавче провадження»).

Зважаючи на те, що у грудні 2013 року, грудні 2014 року і листопаді 2015 року органи виконавчої служби з різних підстав відмовляли Банку у відкритті виконавчого провадження і повертали виконавчі документи без виконання, строк пред'явлення виконавчих документів кожного разу переривався і встановлювався заново з дня його повернення.

У грудні 2015 року Департамент ВДВС обґрунтовано відкрив виконавче провадження і прийняв постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, оскільки Банк дотримався строків пред'явлення виконавчих документів.

(мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу)

Доводи представника ОСОБА_3 і ОСОБА_2 у запереченнях на скаргу про те, що: Банк, незважаючи на розгляд спору про поновлення строку пред'явлення виконавчих листів до виконання і наявність ухвали апеляційного суду Одеської області від 10.11.2015 року намагається поновити пропущені строки; строк пред'явлення виконавчих листів до виконання перервався, що зокрема підтверджується листом Малиновського ВДВС від 25.05.2016 року; 24.06.2016 року Приморським ВП в м. Одесі ГУ НП в Одеській області відкрито досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0004616 за ознаками ст. 358 ч.1 КК України, за фактом підробки виконавчих документів, виданих 19.11.2013 року на виконання рішення суду від 05.09.2013 року стосовно ОСОБА_9, ОСОБА_3 і ОСОБА_2; у кримінальному провадженні 03.03.2017 року проведена відповідна експертиза, за висновком якої встановлено, що текст в оригіналі виконавчого листа від 03.12.2014 року нанесений після 25.11.2015 року і є підробленим; суд першої інстанції правильно виходив з того, що повторне пред'явлення виконавчих листів відбулося з пропуском строку у листопаді 2015 року, а виконавчий документ Малиновський ВДВС у грудні 2014 року оформив з порушенням вимог Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом МЮ України №2274/5 від 25.12.2008 року, крім того, в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень відсутні відомості стосовно постанови Малиновського ВДВС від 03.12.2014 року, - не заслуговують на увагу з таких підстав.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 10.11.2015 року Банку відмовлено у поновленні строку для пред'явлення виконавчих листів до виконання.

В обґрунтування причин пропуску строку в заяві від 10.06.2015 року Банк посилався на те, що, у встановлений законом спосіб, він намагався реалізувати своє законне право щодо виконання рішення суду, оскільки, у порядку ст. 373 ЦПК України, ставив питання про зміну порядку та способу виконання рішення суду (а.с. 23-28 т.2).

Вирішуючи у 2015 році питання про поновлення процесуального строку для пред'явлення виконавчих листів до виконання, суди першої, апеляційної та касаційної інстанції не досліджували обставин пред'явлення Банком у грудні 2014 року виконавчих листів до Малиновського ВДВС.

Лист Малиновського ВДВС від 25.05.2016 року стосовно ненадходження виконавчих листів на виконання не спростовує записів в оригіналі виконавчих документів про їх пред'явлення 03.12.2014 року (а.с.209,221,231 т.1).

Наявність кримінального провадження і докази, які у ньому містяться не є підставою для звільнення ОСОБА_3 і ОСОБА_2 від доказування у даній цивільній справі, оскільки в силу ст. 82 ч.6 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

У виконавчих документах, за якими відмовлено у відкриті виконавчого

провадження, робиться відмітка із зазначенням дати винесення постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження та норми закону (пункт, частина, стаття закону), на підставі якої прийнято рішення про відмову (п.3.11 абз.6 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затверджений наказом МЮ України від 25.12.2008 N 2274/5).

Відповідно до п.4 Інструкції з організації примусового виконання рішень, зареєстрованої в МЮ України 02.04.2012 року за №489/20802, наказ від 02.04.2012 року за №512/5, виконавчий документ повертається без прийняття до виконання у випадках, передбачених ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», про що орган державної виконавчої служби або приватний виконавець надсилає стягувачу повідомлення протягом трьох робочих днів з дня пред'явлення виконавчого документа.

Про відмову у відкритті виконавчого провадження Малиновський ВДВС повідомив Банку у той же день - 03.12.2014 року, про що свідчать записи в оригіналах виконавчих документів.

Та обставина, що посадова особа Малиновського ВДВС 03.12,2014 року, у порушення своїх посадових обов'язків, крім відмітки на виконавчому документі, не прийняла процесуальний документ - постанову, не є підставою для ствердження, що виконавчий документ до органів виконавчої служби з метою примусового виконання судового рішення не пред'являвся.

Неналежне виконання посадовими особами державного органу своїх обов'язків, у даному випадку посадової особи органу державної виконавчої служби, не можуть бути перешкодою для Банка у здійсненні його права на виконання остаточного рішення суду, що узгоджується з практикою Європейського Суду з прав людини.

Так, у справі «Рисовський проти України», остаточне рішення від 20.01.2012 року, п.52, Європейський Суд з прав людини дійшов висновку, що …. відповідно до його значної за обсягом практики виконання остаточного рішення, постановленого судом, розглядається як невід'ємна частина «суду» в розумінні статті 6 Конвенції (див., серед багатьох інших джерел, рішення у справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsbyv. Greece), Reports of Judgments and Decisions, 1997-11, n. 40, від 19 березня 1997 року, та зазначене вище рішення у справі «Гумбатов проти Азербайджану» (Humbatov v. Azerbaijan), п. 28), а тривале невиконання національними органами судового рішення, постановленого проти них, становить, за загальним правилом, порушення цього положення (див., серед багатьох інших джерел, рішення у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (Yuriy Nikolayevich Ivanov v. Ukraine), заява № 40450/04, пункти 53-54, ECHR 2009-...Крім того, не вживши необхідних заходів для виконання остаточного рішення суду у цій справі, органи влади позбавили положення пункту 1 статті 6 Конвенції їхньої корисної дії (п.55).

(чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду)

Зважаючи на те, що Банк звернувся до органу державної виконавчої служби з приводу виконання рішення суду з дотриманням строків виконання судового рішення, постанова у ВП №49643304 від 15.12.2015 року про відкриття виконавчого провадження і постанова від 22.12.2015 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження відповідають вимогам закону, відсутні підстави для ствердження про порушення прав, свобод чи інтересів ОСОБА_3 і ОСОБА_2 у ВП №49643304.

(висновки суду апеляційної інстанції по суті вимог апеляційної скарги)

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині судового рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (ст. 376 ч.1 п.п.3,4 ЦПК України).

Приймаючи до уваги, що суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про задоволення скарги, висновки суду не відповідають обставинам справи і вимогам закону, ухвала суду підлягає скасуванню з прийняттям постанови з підстав, викладених в мотивувальній частині постанови.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ст. ст. 133 ч.1, 141 ч.1 ЦПК України).

Банк поніс витрати за розгляд справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 1 600 гривень, які підтверджені документально (а.с. 180 т.2) і підлягають стягненню із ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у рівних частках.

ІV. РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.п.3,4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника публічного акціонерного товариства «Східно-Український банк «Грант» - задовольнити.

Ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 06 червня 2017 року - скасувати.

Відмовити ОСОБА_3 і ОСОБА_2 у задоволенні скарги про визнання незаконними дій та скасування постанов державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІІН НОМЕР_1) і ОСОБА_2 (ІІН НОМЕР_2) на користь публічного акціонерного товариства «Східно-Український банк «Грант» (код ЄДРПОУ №14070197) судові витрати у вигляді судового збору, з кожного по 800,00 гривень за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду апеляційної інстанції може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови суду апеляційної інстанції складено 16.04.2018 року.

Судді апеляційного суду Одеської області Л.Г. Ващенко

Г.Я. Колесніков

Є.С. Сєвєрова