ПОСТАНОВА

Іменем України

10 квітня 2018 року м. Кропивницький

справа № 388/1268/16-ц

провадження № 22-ц/781/539/18

Апеляційний суд Кіровоградської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Дуковського О.Л.

суддів: Авраменко Т.М.,Єгорової С.М.

з участю секретаря: Савченко Н.В.

Учасники справи: позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк» ; відповідач - ОСОБА_1.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 01 листопада 2017 року, у складі головуючого судді - Баранського Д.М., у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1, про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2016 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1, про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позивач посилався на те, що 08 квітня 2008 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 10600,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідно до п. 3.2., п. 3.3. «Умов та правил надання банківських послуг», клієнт дає згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 3.3. «Умов та правил надання банківських послуг».

Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», що викладені на банківському сайті, складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», що викладені на банківському сайті з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 5.5. «Правил користування платіжною карткою».

Одночасно п. 5.3. «Умов та правил надання банківських послуг» передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід'ємних частин Договору. Відповідно розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених у п. 4.9. «Умов та правил надання банківських послуг», п. 5.8. «Правил користування платіжною карткою». Згідно п. 6.3. цих Умов, до обов'язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахунках.

ПАТ КБ «ПриватБанк» зобов'язання за договором та угодою виконало у повному обсязі, а саме надало відповідачці кредит у розмірі встановленому договором.

Згідно п. 6.5. «Умов та правил надання банківських послуг», позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитратами платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

Відповідно до п. 6.6. «Умов та правил надання банківських послуг», у разі невиконання зобов'язань за Договором, Клієнт на вимогу Банку повинен виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку.

Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 6.7 «Умов та правил надання банківських послуг».

Згідно кредитного договору, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 250,00 грн. + 5 % від суми позову.

Відповідач не погасила заборгованість за кредитним договором, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, а тому позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 52 614,70 грн. за кредитним договором, яка складається із заборгованості за кредитом - 7890,27 грн., заборгованості за процентами - 39230,87 грн., заборгованості за пенею та комісією - 2750,00 грн., штрафу (фіксована частина) - 250,00 грн., штрафу (процентна складова) - 2493,56 грн.

Заочним рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 01 листопада 2017 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі - 49 871,14 грн. , вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду відповідач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати заочне рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Посилається не незаконність та необґрунтованість рішення суду та на те, що судом першої інстанції не в повному обсязі були досліджені обставини справи. Зазначає, що позивачем не було надано належного підтвердження щодо матеріально - правової вимоги позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення відповідача та її представника, які просили скаргу задовольнити, пояснення представника позивача, який просив відмовити у її задоволенні, дослідивши письмові докази у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи частково позов про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції послався на те, що ОСОБА_1 допустила порушення зобов'язань за кредитним договором, внаслідок чого виникла заборгованість.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України в редакції, чинній на час розгляду справи судом першої інстанції, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України в редакції, чинній на час розгляду справи судом першої інстанції, під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Аналогічні положення містяться у ст.ст.263, 264 ЦПК України в редакції Закону України № 2147-УШ від 03.10.2017 року, чинній на час розгляду справи апеляційним судом.

Оскаржуване судове рішення відповідає вимогам зазначеного закону.

З матеріалів справи вбачається, що 08 квітня 2008 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір б/н, згідно якого відповідач отримала кредит у розмірі 10600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення ,що відповідає строку дії картки (а. с. 6).

Заява ОСОБА_1 від 08 квітня 2008 року, разом з пам'яткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами, складає між нею та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві.

Відповідач ознайомлена з умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку.

Судом першої інстанції було встановлено, що вказаний договір є договором приєднання, а до правовідносин, що склалися між сторонами застосовуються норми, що регулюють відносини позики .

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

З розрахунку заборгованості за договором від 08 квітня 2008 року б/н вбачається, що станом на 30 вересня 2016 року ОСОБА_1 має заборгованість за вказаним договором у розмірі 52614,70 грн., що складається із заборгованості за кредитом - 7890,27 грн, заборгованості за процентами - 39230,87 грн, заборгованості за пенею та комісією - 2750,00 грн, штрафу (фіксована частина) - 250,00 грн, штрафу (процентна складова) - 2493,56 грн.(а.с.4-5).

Таким чином, за відповідачкою рахується заборгованість, яка на даний час не погашена.

Суд першої інстанції не погодився з розрахунком заборгованості в частині нарахування штрафу (фіксована частина) у розмірі - 250, 00 грн. та штрафу (процентна складова) у розмірі - 2493,56 грн. з одночасним нарахуванням пені як цивільно-правової відповідальності за порушення строків виконання зобов'язання і відмовив в цій частині у задоволенні позову.

З даним висновком суду погоджується і суд апеляційної інстанції.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції відповідач та її представник пояснили, що зняття коштів з карткового рахунку ОСОБА_1 відбулося шляхом шахрайських дій, а тому вважають, що заборгованість не мають сплачувати.

Також було встановлено, що переказ коштів з картки відповідача було проведено із правильним введенням ПІН - коду самою ОСОБА_1, що виключає відповідальність банку.

Пунктом 6.10. Умов і правил надання банківських послуг, передбачено обов'язки клієнта вживати заходи щодо запобігання втрати (викрадення) карт, ПІН - коду, персонального ідентифікаційного номера або інформації, нанесеної на карту і магнітну смугу або їхнього незаконного використання.

Згідно п. 8.3. Умов і правил надання банківських послуг у разі, якщо держатель дає згоду на проведення операцій з картками або нанесеними на них даними поза полем його зору, він несе повну відповідальність за їх можливе шахрайське використання надалі. Банк не несе відповідальності за операції, що супроводжуються правильним введенням ПІН - коду.

З наданих пояснень ПАТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що позивачем проводилося службове розслідування за заявою ОСОБА_1 щодо неправомірного зняття коштів з її карткового рахунку і встановлено, що відповідачка особисто вводила ПІН код карти в банкоматі, що сама це і підтвердила. Порушень банківських та нормативних актів з боку працівників банку не було виявлено.

Зобов'язання повинні виконуватися належним чином, у встановлений термін ,відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Судом встановлено, що відповідач порушила зобов'язання щодо сплати заборгованості, яка підлягає стягненню.

Суд апеляційної інстанції згідно діючих вимог цивільно-процесуального законодавства перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та позовних вимог, що були предметом розгляду в суді першої інстанції.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому, відповідно до п. 1 ч. 1 ст.374 ЦПК України, судове рішення підлягає залишенню без змін, а скарга без задоволення.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Заочне рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 01 листопада 2017 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

16.04.2018 року - виготовлено повне судове рішення.

Головуючий суддя: О.Л. Дуковський

Суддя: Т.М. Авраменко

Суддя: С.М. Єгорова