Справа № 352/303/18
Провадження № 2/352/533/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2018 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області в складі: головуючого судді Гургули В.Б.

секретаря Кожуховської О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Івано-Франківської квартирно-експлуатаційної частини району Західного квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України про визначення часток в праві спільної сумісної власності на квартиру, -

в с т а н о в и в:

Позивачі звернулися в суд з позовом до відповідача про визначення часток в праві спільної сумісної власності на квартиру.

Свої позовні вимоги обґрунтували тим, що 22 липня 2015 року Івано-Франківська квартирно-експлуатаційна частина району Західного квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України виготовила та видала свідоцтво про право власності на квартиру №10 по вул. Б.Хмельницького в с. Майдан Тисменицького району Івано-Франківської області згідно якого дана квартира належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 та членам його сімї: ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_1. Квартира приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду».

В даному свідоцтві про право власності не зазначено розмір часток кожного із співвласників квартири, а саме, що вона належить всім членам сімї в рівних частках, тому у них виникають труднощі в розпорядженні даним майном.

11 липня 2016 року померла ОСОБА_4, після якої відкрилася спадщина на належне їй на день смерті майно. Єдиним спадкоємцем, що прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4 є ОСОБА_1

Право власності на спадкове майно, а саме на ? частину квартири, що належала спадкодавцеві ОСОБА_4 визнано за ОСОБА_1 рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 20 грудня 2017 року, оскільки нотаріус не вправі визначати частку, що належала спадкодавцеві, тому відмовив в нотаріальному оформленні спадкових прав.

Після визнання права власності на ? частину квартири за ОСОБА_1, позивачі, як співвласники інших ? частин квартири, мали намір визначити частку кожного з них у власності. Звернувшись в реєстраційну службу і до нотаріуса позивачі отримали відмову, оскільки в звязку із смертю одного із співвласників приватизованої квартири провести добровільно визначення часток кожного із співвласників є неможливим.

У звязку із вищевказаним позивачі звернулися до суду про визначення часток кожного із співвласників приватизованої квартири, що надасть кожному із них можливість зареєструвати за собою право власності на конкретну частку в приватизованій квартирі і в подальшому вільно розпорядитися даним майном.

Позивачі в судове засідання не зявилися, від них до суду надійшли заяви, в яких просять справу розглядати без їх участі, позов підтримують в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не зявився, від представника Івано-Франківської квартирно-експлуатаційної частини району Західного квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України надійшла заява, в якій зазначає, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить справу розглядати без його участі.

Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Встановлено, що 22 липня 2015 року Івано-Франківська квартирно-експлуатаційна частина району Західного квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України виготовила та видала свідоцтво про право власності на квартиру №10 по вул. Б.Хмельницького в с. Майдан Тисменицького району Івано-Франківської області згідно якого дана квартира належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 та членам його сімї: ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_1. Квартира приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду».

В даному свідоцтві про право власності не зазначено розмір часток кожного із співвласників квартири, а саме, що вона належить всім членам сімї в рівних частках, тому у них виникають труднощі в розпорядженні даним майном.

Згідно технічного паспорта, виготовленого ОКП «Івано-Франківське ОБТІ», загальна площа квартири 71,1 м2, житлова площа 53,2 м2. Відповідно до звіту про оцінку вартості станом на 07.11.2017 р. ринкова вартість даної квартири становить 204 282 грн.

11 липня 2016 року померла ОСОБА_4, після якої відкрилася спадщина на належне їй на день смерті майно. Єдиним спадкоємцем, що прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4 є ОСОБА_1

Право власності на спадкове майно, а саме на ? частину квартири, що належала спадкодавцеві ОСОБА_4 визнано за ОСОБА_1 рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 20 грудня 2017 року.

Після визнання права власності на ? частину квартири за ОСОБА_1, позивачі, як співвласники інших ? частин квартири, мали намір визначити частку кожного з них у власності. Звернувшись в реєстраційну службу і до нотаріуса позивачі отримали відмову, оскільки в звязку із смертю одного із співвласників приватизованої квартири провести добровільно визначення часток кожного із співвласників є неможливим.

Способами захисту цивільних прав та інтересів, що визначені п. 1 ч.2 ст. 16 ЦК України є визнання права.

Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників) належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

За правилами ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ частки з майна, що є у спільній сумісній власності.

Згідно ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Враховуючи викладене є законні підстави для визначення часток позивачів в спільній сумісній власності на квартиру АДРЕСА_1 та визнання за кожним з них права власності на ? частині вищевказаної квартири.

З врахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 355, 368, 370, 372 Цивільного кодексу України, ст.ст. 2, 4, 5, 80, 81, 263-265 ЦПК України суд,-

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на ? квартири АДРЕСА_2.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? квартири АДРЕСА_2.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на ? квартири АДРЕСА_2.

Припинити право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_2.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду до апеляційного суду Івано-Франківської області подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.Б. Гургула