Справа № 369/9035/17 Головуючий у І інстанції Пінкевич Н. С.
Провадження № 22-ц/780/914/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1.
Категорія 46 12.04.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 квітня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого Волохова Л.А.,

суддів: Матвієнко Ю.О., Мельника Я.С.,

за участі секретаря Удовиченко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу першого заступника прокурора Київської області на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 грудня 2017 року у справі за позовом першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України до Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, ОСОБА_2, треті особи: державне підприємство «Київське лісове господарство», ОСОБА_3 про визнання недійсним рішень сільської ради, витребування земельної ділянки, -

встановив:

У серпні 2017 року заступник прокурора Київської області звернувся до суду із вищезазначеним позовом в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, у якому зазначав, що рішенням Віто-Поштової сільської ради від 18.12.2008 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_3 та передано їй у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель та споруд земельну ділянку площею 0,17 га в межах Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області.

На підставі вищезазначеного рішення 15.04.2009 року управлінням земельних ресурсів в Києво-Святошинському районі ОСОБА_3 видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 907335 кадастровий номер :01:001:0107, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 81.

Після цього, на підставі договору купівлі-продажу ОСОБА_3 відчужила належну їй земельну ділянку на користь ОСОБА_2, яка на даний час перебуває у власності останньої.

Позивач зазначав, що вищезазначене рішення Віто-Поштової сільської ради приймалось поза межами компетенції, у зв'язку з чим видача в подальшому державного акту на право власності та подальше її відчуження також здійснено з порушенням вимог законодавства.

Так, відповідно до інформації Українського державного проектного лісовпорядного виробничого об'єднання ВО «Укрдержліспроект» від 26.08.2016 року та матеріалів лісовпорядкування 2003 року Васильківського лісництва Виробничої частини ДЛГО «Київліс» земельна ділянка із кадастровим номером :01:001:0107 накладається на виділ 2 кварталу Васильківського лісництва, а за даними лісовпорядкування 2014 року Васильківського лісництва ДП «Київський лісгосп» вказана земельна ділянка розташована у виділі 10 кварталу 50 Васильківського лісництва, є земельною ділянкою господарського призначення, покрита лісовою рослинністю.

За інформацією Київського обласного та по місту Києву управління лісового та мисливського господарства від 19.06.2016 року та ДП «Київське лісове господарство» від 15.09.2016 року земельна ділянка знаходиться в кварталі лісництва, є лісовим масивом, використовується для ведення лісового господарства та щодо неї не надавалось погодження для вилучення земельної ділянки з постійного користування ДП «Київське лісове господарство».

Відповідно до Проекту організації та розвитку лісового господарства ДЛГО Державного лісогосподарського об'єднання «Київліс» 2003 року спірна земельна ділянка покрита лісовою рослинністю та має наступні таксаційні характеристики: виділ 2: площа 17 га, склад - 10 сосни звичайної, вік 53 років, висота - 22 м, діаметр - 26 см, запас на 1 га - 371 метрів кубічних.

Відповідно до Проекту організації та розвитку лісового господарства ДЛГО Державного лісогосподарського об'єднання «Київліс» 2015 року спірна земельна ділянка покрита лісовою рослинністю та має наступні таксаційні характеристики: виділ 10: площа 1,6 га, склад - 10 сосни звичайної, вік 64 років, висота - 25 м, діаметр - 32 см, запас на 1 га - 330 метрів кубічних.

Отже, згідно ст. 5 ЛК України спірна земельна ділянка відноситься до земель лісогосподарського призначення та перебуває у користуванні ДП «Київське лісове господарство», що підтверджується планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування, які відповідно до ч. 5 Прикінцевих положень ЛК України підтверджують право постійного користування земельними лісовими ділянками останнього.

При цьому, на момент прийняття рішення Віто-Поштової сільської ради від 18.12.2008 року право постійного користування на спірну земельну ділянку лісового фонду ДП «Київське лісове господарство» не припинялось, вказана земельна ділянка лісового фонду не вилучалась, її цільове призначення не змінювалось.

У даному випадку рішення про передачу у власність спірної земельної ділянки прийнято не уповноваженим на це органом - Віто-Поштовою сільською радою, тоді як повноваження по розпорядженню спірною земельною ділянкою державної власності належали до компетенції Києво-Святошинської районної державної адміністрації.

Відповідно до вимог ст. 7, 8 ЛК України та ч. 2 ст. 84 ЗК України всі ліси в України є власністю держави. Право державної власності на землю набувається і реалізується державою в особі Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських, районних державних адміністрацій, державних органів приватизації відповідно до закону.

За загальним правилом, визначеним ч. 4 ст. 84 ЗК України, до земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі лісогосподарського призначення, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Отже, Віто-Поштова сільська рада при прийнятті рішення щодо відведення у власність ОСОБА_3 земельної ділянки, яка відноситься до земель лісогосподарського призначення, вийшла за межі визначених законом повноважень, оскільки вирішення питання вилучення земель лісового фонду державної власності не належало до компетенції сільської ради.

Крім того, надання спірної земельної ділянки у приватну власність для сільськогосподарських потреб відбулось з порушенням порядку зміни її цільового призначення, тобто в порушення ст. ст. 20, 122 ЗК України без погодження органу лісового господарства та без урахування висновків органів виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища та лісового господарства.

Таким чином, оспорюване рішення прийнято Віто-Поштовою сільською радою в порушення вимог ст. ст. 6, 14, 19 Конституції України, ст. ст. 3, 12, 20, 22, 56, 57, 84, 122, 141, 142, 149 ЗК України, ст. ст. 7, 8, 31, 33, 57 ЛК України, ст. ст. 4, 33 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", розпорядження Кабінету Міністрів України від 10.04.2008 року № 610, оскільки ліси не можуть передаватись у приватну власність, в тому числі для ведення особистого селянського господарства. Тому, воно підлягає визнанню незаконним та скасуванню відповідно до вимог ст. ст. 16, 21, 393 ЦК України та с. ст. 152, 155 ЗК України.

Крім того, зважаючи на те, що у відповідача право власності на спірну земельну ділянку зареєстровано у встановленому законом порядку, відновити становище, яке існувало до порушення, можливо лише відповідно до ст. ст. 16, 330, 388 ЦК України шляхом визнання незаконним та скасування оскаржуваного рішення та витребування спірної земельної ділянки з чужого незаконного володіння на користь держави в особі Кабінету Міністрів України.

У звязку з цим позивач просив визнати недійсним рішення Віто-Поштової сільської ради від 18.12.2008 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачу у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель і споруд», яким передано у власність ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,17 га в межах Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, яка розташована в с. Віта Поштова, вул. Івана Франка, 56.

Витребувати на користь держави в особі Кабінету Міністрів України з незаконного володіння ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,17 га з кадастровим номером :01:001:0107 вартістю 169 949 грн., що розташована в с. Віта Поштова, Києво-Святошинського району.

Також позивач просив вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 грудня 2017 року у задоволенні позову першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України до Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, ОСОБА_2, треті особи Державне підприємство «Київське лісове господарство», ОСОБА_3 про визнання недійсним рішень сільської ради, витребування земельної ділянки відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, перший заступник прокурора Київської області подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне зясування обставин, які мають значення для справи, а також на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що рішенням Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 18.12.2008 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 0,17 га у власність ОСОБА_3 та передано їй у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель і споруд земельну ділянку площею 0,17 га, яка розташована в межах с. Віта Поштова, вул. Івана Франка, 56. (а. с. 42).

Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 907335, виданого 15.04.2009 року управлінням земельних ресурсів в Києво-Святошинському районі на підставі вищезазначеного рішення сільської ради, ОСОБА_3 є власником зазначеної земельної ділянки площею 0,17 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :01:001:0107, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 81. (а. с. 43-45).

Встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 16.12.2011 року ОСОБА_3 відчужила спірну земельну ділянку на користь ОСОБА_2, яка на даний час перебуває у власності останньої. (а. с. 95-101).

Колегія суддів вважає, що доводи позовної заяви та апеляційної скарги про те, що оскаржуване рішення Віто-Поштової сільської ради від 18.12.2008 року суперечать вимогам чинного законодавства, оскільки спірна земельна ділянка відносить до земель лісового фонду, а саме до кварталу 50 виділ 2 Васильківського лісництва, та була надана у приватну власність без зміни цільового призначення, та без згоди постійного користувача ДП «Київське лісове господарство» на її вилучення, не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Господарського суду Київської області від 27.05.2008 року № 9/257-08 припинено право користування Державного підприємства «Київське лісове господарство» земельними ділянками лісогосподарського призначення в тому числі квартал 50 виділ 2 площею 0,98 га, квартал 50 виділ 2 площею 0,98 га, квартал 50 виділ 2 площею 0,98 га, які знаходяться в межах населеного пункту Віта-Поштова Києво-Святошинського району Київської області.

При цьому даним рішенням суд встановив, що ДП «Київський лісгосп» своїм листами надав згоду Віто-Поштовій сільській раді на передачу та використання для потреб перспективного розвитку села до земель запасу Віто-Поштової сільської ради вищевказані земельні ділянки лісового фонду Васильківського лісництва. Дане рішення набрало законної сили та чинне на даний момент.

Згідно рішення Віто-Поштової сільської ради «Про землі запасу» від 19.06.2008 року до земель запасу Віто-Поштової сільської ради віднесені в тому числі землі кварталу 50 виділ 2 площею 0,98 га, квартал 50 виділ 2 площею 0,98 га, квартал 50 виділ 2 площею 0,98 га, які знаходяться в межах населеного пункту Віта Поштова Києво-Святошинського району Київської області. Вказане рішення прийнято Віто-Поштовою сільською радою з посиланням на рішення Господарського суду Київської області від 27.05.2008 року у справі № 9/257-08 за позовом Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області до Києво-Святошинської районної державної адміністрації, Державного підприємства «Київське лісове господарство» про припинення права користування земельними ділянками.

Крім того, як убачається з постанови Київського апеляційного господарського суду від 20 вересня 2017 року у справі № 911/1037/17, предметом судового оскарження було рішення Віто-Поштової сільської ради «Про землі запасу» від 19.06.2008 року в частині віднесення земель кварталу 50 виділу 5 ДП «Київське лісове господарство» до земель запасу Віто-Поштової сільської ради.

Рішення Віто-Поштової сільської ради «Про землі запасу» від 19.06.2008 року в частині віднесення до земель запасу Віто-Поштової сільської ради земель кварталу 50 виділ 2 площею 0,98 га, квартал 50 виділ 2 площею 0,98 га, квартал 50 виділ 2 площею 0,98 га ДП «Київське лісове господарство», які знаходяться в межах населеного пункту Віта-Поштова Києво-Святошинського району Київської області, ніким не скасовано і сторони не надали суду доказів цим обставинам.

Відповідно до ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, як було вірно встановлено судом, право користування Державного підприємства «Київське лісове господарство» спірною земельною ділянкою припинено рішенням Господарського суду Київської області від 27.05.2008 року у справі № 9/257-08, яке набрало законної сили та не скасовано на день розгляду справи, як і не скасовано рішення Віто-Поштової сільської ради від 19.06.2008 року в частині віднесення спірної земельної ділянки до земель запасу Віто-Поштової сільської ради.

З урахуванням наведеного, доводи позивача про те, що оскаржуване рішення Віто-Поштової сільської ради від 18.12.2008 року суперечать вимогам чинного законодавства, оскільки спірна земельна ділянка відноситься до земель лісового фонду, а саме до кварталу 50 виділ 2 Васильківського лісництва, та була надана у приватну власність без зміни цільового призначення, та без згоди постійного користувача ДП «Київське лісове господарство» на її вилучення, не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи.

Згідно з ч. 9 ст. 149 Земельного кодексу України та п. 5 ст. 27 Лісового кодексу України, положення яких були чинні на момент прийняття оскаржуваного рішення Віто-Поштовою сільською радою, а саме станом на 18.12.2008 року, до повноважень Кабінету Міністрів України не входило розгляд питань про передачу у власність, надання в постійне користування для не лісогосподарських потреб земельних лісових ділянок площею менш як 1 гектар, що перебувають у державній власності.

Розгляд питання повязаного із передачею у власність, наданням у постійне користування для не лісогосподарських потреб земельних лісових ділянко площею до 1 гектара, що перебувають у державній власності, у межах сіл, селищ, міст районного значення та припинення права користування ними, згідно із п. 3 ст. 32 Лісового кодексу України чинного на момент прийняття оскаржуваного рішення Віто-Поштової сільської ради, а саме станом на 18.12.2008 року, належало до сфери повноважень районних державних адміністрації.

Оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, то у КМУ станом на 18.12.2018 року були відсутні повноваження на представництво інтересів держави у суді з питань передачі у власність або користування для не лісогосподарських потреб земельних лісо ділянко площею до 1 га, внаслідок чого у КМУ відсутні правові підстави для звернення до суду у правовідносинах, що склалися до набуття КМУ повноважень у цій сфері.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позов був поданий органами прокуратури в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, який на момент виникнення спірних правовідносин не мав повноважень вирішувати питання у спірних правовідносинах, на час прийняття Віто-Поштовою сільською радою оскаржуваного рішення від 18.12.2008 року вирішення питань у спірних правовідносинах відносились до повноважень місцевих державних адміністрацій, а тому інтереси держави в особі Кабінету Міністрів України не порушені. Враховуючи зазначене позов не підлягає до задоволення.

Колегія суддів погоджується з даними висновками суду першої інстанції та вважає їх вірними та такими, що ґрунтуються на матеріалах справи та чинному законодавстві.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального права і процесуального права, а зводяться до переоцінки доказів, яким судом дана належна правова оцінка.

Таким чином рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, висновки суду є обґрунтованими, передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Ураховуючи наведене та положення ст.375 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ч. 6 ст. 259, ст. 268, 383 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Київської областізалишити без задоволення, а рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 грудня 2017 року- без змін

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Волохов Л.А.

Судді: Матвієнко Ю.О.

ОСОБА_4