Справа № 454/490/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2018 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Фарина Л. Ю. ,

при секретарі Кочмар Н.-Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сокалі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Тартаківської сільської ради, третя особа Головне управління Держгеокадастру у Львівській області в особі відділу Держгеокадастру у Сокальському районі про визнання права власності на земельні ділянки (пай) в порядку спадкування,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду зі даним позовом, вказавши, що 23.06.2000 року помер її батько ОСОБА_2. Після його смерті залишилося спадкове майно, а саме земельна ділянка площею 1,63га, що розташована на території Тартаківської сільської ради та належала йому на підставі Сертифікату на право на земельну частку ЛВ №03138.

Позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом та вважає, що набула право на спадкове майно, однак звернувшись у нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини їй було надано відповідь у якій розяснено, що сертифікат на право на земельну частку (пай) був виданий у відповідності до Програми приватизації майна і землі в агропромисловому комплексі Львівської області, яка в часі випереджала врегулювання питання видання та реєстрації сертифікату на загальнодержавному рівні, а тому за формою сертифікат не відповідає вимогам вищенаведених Указу Президента України та Постанови Кабінету Міністрів України.

Таким чином позивач позбавлена можливості належним чином успадкувати земельну частку (пай) тому змушена звернутися до суду із даним позовом.

Позивач в судове засідання не прибула, однак надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить задовольнити.

Відповідач в судове засідання не прибув, та не повідомив суд про причини неявки, заяви про розгляд справи у відсутності їхнього представника суду не надходило.

Представник третьої особи в судове засідання не прибув та не повідомив суд причини неявки, хоча належним чином повідомлявся про місце та час судового розгляду справи.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серія 1-СГ №182807 встановлено, що ОСОБА_2 помер 23.06.2000 року.

Із дослідженої копії сертифікату на земельну частку (пай) серії ЛВ №03138 встановлено, що ОСОБА_2 на підставі розпорядження голови Сокальської райдержадміністрації від 19.03.1997р. №111 передано у приватну власність земельна ділянка площею 1,63га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, що розташована на території с. Тертаків, Тартаківської сільської ради.

Із копії заповіту, посвідченого секретарем Тартаківської сільської ради 02.02.1999р., вбачається, що ОСОБА_2 на випадок своєї смерті зробив розпорядження та все своє майно заповів дочці ОСОБА_1

З поданої довідки №341 від 23.10.2017р. виданої виконавчим комітетом Тартаківської сільської ради встановлено, що ОСОБА_2 до дня смерті проживав і був зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_1, разом із ним проживали: ОСОБА_1 дочка; ОСОБА_3 зять; ОСОБА_4 онука; ОСОБА_5 онук. Заповіт від його імені у виконкомі сільської ради посвідчувався 02.02.1999р.

Факт родинних відносин між спадкодавцем та спадкоємцем підтверджено копією свідоцтва про народження серії ІІІ-УР №202752, та свідоцтвом про одруження І-СГ №422189, після чого позивач змінила своє прізвище «Притула» на чоловікове «Масинник».

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщина і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до п.п. 16, 17 розділу Х «Перехідних положень» Земельного Кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

У відповідності до п. г ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Частиною 5 ст.1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця (ч.2 ст.1220 ЦК України).

Згідно пунктів 10 Постанови Пленуму ВС України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз'яснено, що відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

У п.11. постанови Пленуму зазначено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) то сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Відповідно до змісту ст. 1276 ЦК встановлено, що якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

Згідно постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004р. №7 - Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Згідно п.3.5. роз'яснень ВСУ України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013р. "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Із матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_2 одержав Сертифікат на право приватної власності на землю, однак не встиг здійснити державну реєстрацію, а тому у його дочки ОСОБА_1 немає можливості прийняти спадщину, тому для реалізації її права на спадкування за позивачем слід визнати право на спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 81, 247, 263-265, 268, 272-273, 354 ЦПК України, 1218, 1225, 1261 ЦК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задоволити частково.

Визнати за ОСОБА_1, 11.03.1961р.н., право на спадкове майно, що залишилося після смерті батька ОСОБА_2, і яке складається із земельної ділянки розміром 1,63 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка знаходиться на території Тартаківської сільської ради Сокальського району, право на яку належало Спадкодавцю на підставі Сертифікату на земельну частку (пай) серія ЛВ № 03138, виданого 24.03.1997 року на підставі розпорядження голови Сокальської райдержадміністрації від 19.03.1997 року за № 111.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області через Сокальський районний суд шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

До утворення апеляційних судів в апеляційних округах, апеляційна скарга подається через Сокальський районний суд Львівської області до Апеляційного суду Львівської області у межах територіальної юрисдикції якого перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Головуючий: Л. Ю. Фарина