АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/719/18Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 25 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2018 року

м. Черкаси

Апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2

за участю секретаря: Попова М.В.

учасники справи:

представник позивача адвокат ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 20 лютого 2018 року у справі за позовом приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» до ОСОБА_6, треті особи: ОСОБА_7, ОСОБА_8 про встановлення нікчемності договору №АЕ/8874261 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 27.06.2016 року,

рішення постановлене під головуванням судді Гончаренко Т.В.

в с т а н о в и л а :

ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» звернулася до суду з позовом до ОСОБА_6, треті особи: ОСОБА_7, ОСОБА_8 про встановлення нікчемності договору №АЕ/8874261 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 27.06.2016 року, мотивуючи свої вимоги тим, що 27.06.2016 року між ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та ОСОБА_6 було укладено договір № АЕ/8874261 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а саме автомобіль BMW 320, номерний знак НОМЕР_1, номером VIN б.н., 1992 року випуску. Власником автомобіля являється ОСОБА_7

23.04.2017 року близько 22 год. 00 хв. на 37 км+400 м. автодороги «Київ-Ковель» ОСОБА_8 керуючи автомобілем BMW 320 допустив зіткнення з автомобілем «DEAWOO Lanos», під керуванням ОСОБА_9 що призвело до пошкодження транспортних засобів

Під час оформлення матеріалів ДТП, ОСОБА_8 було використано договір-поліс №АЕ/8874261, що було укладено із ОСОБА_6

Власник автомобіля «DEAWOO Lanos» ОСОБА_9 звернувся до позивача з повідомленням про ДТП, що має ознаки страхового випадку та здійснення виплати страхового відшкодування. В ході перевірки позивачем було виявлено факт попереднього укладання договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів АІ №9684522, щодо автомобіля BMW 320, номерний знак НОМЕР_1 власником якого є ОСОБА_7 Страхувальником є ОСОБА_10

Позивач стверджує, що договір-поліс №АЕ/8874261 від 27.06.2016 року є нікчемним в силу приписів п.3 ч.1 ст.989 ЦК України, оскільки відповідач не повідомив позивача про наявність раніше укладеного договору-полісу АІ №9684522 від 03.06.2016 року.

У звязку з чим ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» просила суд стягнути встановити нікчемність договору №АЕ/8874261 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів від 27.06.2016 року, укладеного між ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та ОСОБА_6

Рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 20 лютого 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» подало апеляційну скаргу, вважаючи, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права і просить рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 20 лютого 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування вимоги апеляційної скарги, апелянт зазначає, що одним із основних обовязків страхувальника при укладанні договору обовязкового страхування цивільно правової відповідальності є повідомлення страховика про всі діючі договори обовязкового страхування цивільно правової відповідальності, укладені з іншими страховиками, а також, за вимогою страховика, надати інформацію про всі відомі обставини, оскільки законом не покладено на страховика обовязку перевіряти наявність інших договорів страхування, укладених страхувальником.

Крім того апелянт зазначає, що нікчемний правочин є недійсний через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом.

Відповідно до п. п. 8 п. 1 розділу ХIII Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 року, ч. 6 ст. 147 та абз. 3 п. 3 розділу ХII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII апеляційний суд Черкаської області діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Черкаського апеляційного суду в апеляційному окрузі.

Вислухавши сторону, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не повністю відповідає зазначеним вимогам, оскільки не ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в сукупності.

Відмовляючи в задоволенні позову ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» до ОСОБА_6, треті особи: ОСОБА_7, ОСОБА_8 про встановлення нікчемності договору №АЕ/8874261 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 27.06.2016 року, суд першої інстанції прийшов до висновку, що ОСОБА_6 не був страхувальником за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів щодо транспортного засобу «BMW-320», а отже не міг повідомити страховика, що ним, як страхувальником, укладено інші договори страхування щодо транспортного засобу.

Проте колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Встановлено, що 27.06.2016 року між ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та ОСОБА_6 було укладено договір № АЕ/8874261 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а саме автомобіль BMW 320, номерний знак НОМЕР_1. Власником автомобіля являється ОСОБА_7

23.04.2017 року близько 22 год. 00 хв. на 37 км+400 м. автодороги «Київ-Ковель» ОСОБА_8 керуючи автомобілем BMW 320 допустив зіткнення з автомобілем «DEAWOO Lanos», що призвело до пошкодження транспортних засобів

Під час оформлення матеріалів ДТП, ОСОБА_8 було використано договір-поліс №АЕ/8874261, що було укладено із ОСОБА_6

22.05.2017 року власник автомобіля «DEAWOO Lanos» ОСОБА_9 звернувся до ПрАТ «УПСК» з повідомленням про ДТП.

Згідно відомостей в інформаційній базі МТСБУ щодо укладених та діючих станом на дату ДТП полісів страхування на транспортний засіб «BMW-320», встановлено, що 03.06.2016 року ОСОБА_10 уклав договір-поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ №9684522 в ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», а 27.06.2016 року ОСОБА_6 уклав договір-поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/8874261 в ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія».

Звертаючись до суду з позовною заявою, позивач зазначав, що договір страхування від 27.06.2016 року, є нікчемним в силу приписів п.3 ч.1 ст.989 ЦК України, п.3 ч.1 ст.21 ЗУ «Про страхування», оскільки відповідач ОСОБА_6 не повідомив страхову компанію про наявність укладеного договору-полісу №АІ/9864522 від 03.06.2016 року

Згідно п. 2.1 ст. 2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них.

Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про страхування», п. 3. ч. 1 ст. 989 ЦК України, п. 17.3 ст. 17 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальник зобов'язаний при укладенні договору страхування повідомити страховика про інші договори страхування щодо предмета договору, а в разі невиконання цього, новий договір страхування є нікчемним.

Згідно п. 17.3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при укладенні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності страхувальник зобов'язаний повідомити страховика про всі діючі договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладені з іншими страховиками, а також, за вимогою страховика, надати інформацію про всі відомі обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про страхування»: при укладенні договору страхування страхувальник зобов'язаний повідомити страховика про інші чинні договори страхування щодо цього предмета договору.

Колегією суддів установлено неоспорена обставина, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля BMW 320, номерний знак НОМЕР_1, на момент ДТП, тобто станом на 23 квітня 2017року, вже була забезпечена одночасно за двома договорами обов'язкового страхування, а саме полісом ПрАТ «УПСК» АІ №9684522 від 03 червня 2016 року та полісом ПрАТ «УПСК» АЕ №8874261 від 27 червня 2016 року.

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 989 ЦК України на страхувальника при укладенні договору страхування покладено обов'язок повідомити страховика про інші договори страхування, укладені щодо об'єкта, який страхується. Якщо страхувальник не повідомив страховика про те, що об'єкт уже застрахований, новий договір страхування є нікчемним.

При цьому, з даної норми вбачається. що обов'язок повідомити страховика про вже наявний поліс страхування покладається саме на страхувальника.

Згідно ч. 1 ст. 998 ЦК України: договір страхування є нікчемним або визнається недійсним у випадках, встановлених ЦК України.

Страховий поліс та договір, укладений між ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та ОСОБА_6 є недійсними, оскільки ОСОБА_6 не повідомив страховика про існування іншого договору з цього приводу.

Доводи відповідача ОСОБА_6 про те, що він не знав, що попереднім володільцем його транспортного засобу вже було укладено з ПрАТ «УПСК» договір страхування цивільно-правової відповідальності є неприйнятними, оскільки інформація щодо всіх укладених полісів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів міститься у вільному доступу у центральній базі МТСБУ, а, крім того, суд першої інстанції не вказав, яким чином це впливає на застосування положень ст. 989 ЦК України, так як предметом договору є обєкт страхування, а не сам володілець.

Судом першої інстанції при вирішенні даного спору було неповно зясовані обставини що мають значення для справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає до скасування та ухвалення нової постанови, якою позовні вимоги ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» звернулася до суду з позовом до ОСОБА_6 про встановлення нікчемності договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від підлягають до задоволення.

Статтею 141 ЦПК України визначено, що судові витрати розподіляються пропорційно до задоволених позовних вимог, а так як рішення суду першої інстанції підлягає до скасування, а позовні вимоги до задоволення, тому з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судовий збір за подачу позовної заяви 1600 гривень та судовий збір за подачу апеляційної скарги 2400 гривень, а всього 4000 гривень.

Керуючись ст.ст. 258, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів судової палати,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 20 лютого 2018 року задовольнити.

Рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 20 лютого 2018 року скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» до ОСОБА_6, треті особи: ОСОБА_7, ОСОБА_8 про встановлення нікчемності договору №АЕ/8874261 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 27.06.2016 року задовольнити.

Встановити нікчемність договору АЕ № 8874261 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 27 червня 2016 року, укладеного між приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» та ОСОБА_6.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» судові витрати по справі в сумі 4000 (чотири тисячі) гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції на протязі 30 днів з часу проголошення постанови.

Судді Н.І.Гончар

ОСОБА_4

ОСОБА_2

Повний текст постанови виготовлено 24 квітня 2018 року.