АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 542/1736/16-ц Номер провадження 22-ц/786/617/18Головуючий у 1-й інстанції Кіндяк І.С. Доповідач ап. інст. Хіль Л. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2018 року м. Полтава

Апеляційний суд Полтавської області в складі:

Головуючого судді:Хіль Л.М.,

Суддів: Абрамова П.С., Карпушина Г.Л.,

Секретар: Колодюк О.П.,

За участі:позивача ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_3, відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, представника відповідачів ОСОБА_8,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 11 січня 2018 року ухваленого під головуванням судді Кіндяка І.С. о 15 год. 34 хв. (дані про дату складання повного тексту відсутні) та додаткове рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 29 січня 2018 року ухваленого під головуванням судді Кіндяка І.С. о 13 год. 56 хв. (дані про дату складання повного тексту відсутні) по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_10, за участі третьої особи - Соколово-Балківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, про відшкодування моральної шкоди завданої неправомірними діями та визнання дій неправомірними.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача,-

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом в обґрунтування якого вказував, що 30.06.2014 р. відповідачі незаконно відключили його домоволодіння, розташоване по АДРЕСА_1 від централізованого водопостачання та їх дії є неправомірними. Вважав, що діями відповідачів йому завдана моральна шкода розмір якої з урахуванням уточнених позовних вимог складає 64800,00 гривень поскільки він знаходиться у стані постійного психологічного напруження що призводить до загострення хвороб, які він має за станом здоров`я.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 11 січня 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_10, за участі третьої особи - Соколово-Балківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, про відшкодування моральної шкоди завданої неправомірними діями та визнання дій неправомірними відмовлено за недоведеністю.

Додатковим рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 29.01.2018 року заяву представника відповідачів, адвоката ОСОБА_8, про ухвалення додаткового рішення задоволено частково та доповнено резолютивну частину рішення вказанням про розподіл судових витрат, а саме стягнуто з ОСОБА_2 на користь кожного з відповідачів - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_10 витрати на правову допомогу у розмірі - 1500.00 грн.

В іншій частині рішення залишено без змін.

Не погодившись з рішенням та додатковим рішенням, його в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_2 просив рішення та додаткове рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що вказані рішення ухвалені з порушенням норм процесуального та матеріального права, за недоведеністю обставин, що мають значення та невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Вказував, що судом не взято до уваги норми ст. 68 Конституції України, згідно якої кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Також вказував, що судом не встановлено чи були дії відповідачів правомірними та якими правовими нормами закріплено право відповідачів на відключення позивача від водопостачання.

Крім того, зазначив, що місцевим судом взято за основу, як доказ, акт від 30.06.2014 року про проведення демонтажу труби від головного водопроводу до господарства ОСОБА_2, а не інші докази наявні в матеріалах справи.

Зазначав, що судом не взято до уваги чисельність членів територіальної громади села, а тому волевиявлення жителів лише однієї вулиці не є волевиявленням територіальної громади.

Також судом не враховано, що тарифів на водопостачання на території Соколово-Балківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області взагалі не встановлювалися, заборгованості по оплаті водопостачання він не мав.

Посилався також, що місцевим судом в основу рішення покладені докази без перевірки їх законності.

Апеляційний суд, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувані рішення не відповідають вказаним вимогам.

Згідно п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення у разі порушення судом першої інстанції норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права.

Місцевим судом вірно встановлені наступні фактичні обставини по справі.

30.06.2014 р. відбулися збори територіальної громади с. Соколова Балка Новасанжарського р-ну Полтавської обл. про що було складено акт, де зафіксовано волевиявлення членів територіальної громади (в особі мешканців вул. Квітневої), як первинної ланки місцевого самоврядування, щодо проведення обмеження водопостачання позивачу в зв`язку з ухиленням його від оплати коштів, покладених на користувачів водопостачання розпорядженням Соколово-Балківської сільської ради від 21.01.2014 р.(т. 2 а.с.19).

Даний акт позивачем не оскаржувався.

Місцевим судом також встановлено, що на виконання рішення зборів, 30.06.2014 р. гр. ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_10О відключили домоволодіння ОСОБА_2 від водопостачання водогоном, що належить жителям вулиці шляхом викопування ями та вставлення заглушки на трубу, яке веде у двір позивача. Роботи проводилися поза межами подвір`я позивача.

Також встановлено, що збори мешканців вул. Квітнева в с. Соколова Балка були скликані для вирішення питань місцевого значення, що стосуються життєдіяльності мешканців, а саме: питань водопостачання, оплати за нього, вартості цієї оплати та питань пов`язаних з особами, що ухиляються від проведення оплати за водопостачання були правомочними та відповідали вимогам ст.ст. 1-6 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», а тому рішення прийняті на зборах мешканців с. Соколова Балка (а саме частини мешканців проживаючих по вул. Квітневій) були правомочні та обов`язкові до виконання усіма мешканцями вулиці.

Місцевим судом встановлено, що в с. Соколова Балка відсутні організації чи установи, які надають послуги з централізованого водопостачання. Водонапірні башти передані на баланс сільської ради за рішенням суду, члени громади , як і сторони по справі самостійно проводили водогін за власні кошти, який є їх власністю.

Оплату власники водогону сплачують згідно рішення Соколово- Балківської сільської ради від 27.12. 2012 року, яким визначено, що оплата за водокористування проводиться як за спожиту електроенергію.

Розпорядженням цієї ж сільської ради від 21.01.2014 року визначено, що оплата за використану електроенергію покладена на користувачів водопостачання та визначено відповідальну особу за зняття показників лічильника, збір на використання коштів, а саме відповідача ОСОБА_7

Встановлено місцевим судом та не заперечувалося безпосередньо самим позивачем, що останній будучи незгідним з оплатою водопостачання за показниками електролічильника, тривалий час не сплачував грошових коштів, чим порушував права інших членів громади, поскільки останні ці кошти вимушені були сплачувати.

Статтею 19 Закону України від 10 січня 2002 року № 2918-ІІ"Про питну воду та питне водопостачання" (далі - Закон № 2918-ІІІ) передбачено, що послуги з питного водопостачання надаються споживачам підприємством питного водопостачання на підставі договору з: підприємствами, установами, організаціями, що безпосередньо користуються централізованим питним водопостачанням; підприємствами, установами або організаціями, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких перебуває житловий фонд і до обов'язків яких належить надання споживачам послуг з питного водопостачання та водовідведення; об'єднаннями співвласників багатоквартирних будинків, житлово-будівельними кооперативами та іншими об'єднаннями власників житла, яким передано право управління багатоквартирними будинками та забезпечення надання послуг з водопостачання та водовідведення на підставі укладених ними договорів; власниками будинків, що перебувають у приватній власності.

Договір про надання послуг з питного водопостачання укладається безпосередньо між підприємством питного водопостачання або уповноваженою ним юридичною чи фізичною особою і споживачем, визначеним у частині першій цієї статті.

Тобто Законом № 2918-ІІІ установлено виключний перелік споживачів, з якими підприємства питного водопостачання укладають договори на надання послуг з питного водопостачання.

Укладання таких договорів особисто з фізичними особами …цим Законом не передбачено.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, місцевий суд виходив з того, що позивачем не доведено, факт обмеження йому саме централізованого водопостачання, поскільки таке відсутнє та вказував, що дії відповідачів відповідали статуту Територіальної громади сіл Соколова Балка, Андріївка і Світлівщини, затвердженого рішенням сесії сільської ради 04.03.2013 р. та зареєстрованого Новосанжарським районним управлінням юстиції 15.03.2013р.

Також місцевий суд зазначив, що позивачем безпідставно подано позов до ОСОБА_7, оскільки останній взагалі не проводив ніяких дій щодо відключення домоволодіння ОСОБА_2 від водопостачання.

Колегія суддів вважає, що місцевим судом не в повній мірі досліджені всі докази по справі та встановлені фактичні обставини, що призвело до помилкових тверджень.

Довідкою Соколово - Балківської сільської ради від 28.04.2017 року № 02-26/663 підтверджено, що село не має централізованого водопостачання( т. 2 а.с.133), а тому жителі вулиць села, в тому числі і Квітневої самостійно, за власні кошти прокладали водогони для забезпечення своїх господарств водою ( т.2а.с.131).

Сторони по справі є співвласниками водогону, останній на балансі Соколово - Балківської сільської ради не перебуває, що підтверджено довідкою від 28.04.2017 року № 02-26/660( т.2а.с.131).

Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ

( майно) яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальна громада - жителі, об'єднані постійним проживанням у межах села, селища, міста, що є самостійними адміністративно-територіальними одиницями, або добровільне об'єднання жителів кількох сіл, що мають єдиний адміністративний центр.

Територіальна громада є первинним суб'єктом місцевого самоврядування, основним носієм його функцій та повноважень, які здійснюються нею як безпосередньо , так і через органи місцевого самоврядування.

Територіальна громада має права й обов'язки в межах наданих їй повноважень та виділених ресурсів вирішувати під свою повну відповідальність усі права місцевого значення, Якщо інше не передбачено чинним законодавством.

Згідно Статуту територіальної громади сіл Соколова Балка, Андріївка і Світлівщина територіальну громаду села складають жителі, які проживають на території сіл Соколова Балка, Андріївка і Світлівщина.

Згідно ч. 1 ст. 15 Статуту члени територіальної громади здійснюють своє право на участь у місцевому самоврядуванні як безпосередньо, так через відповідні органи місцевого самоврядування села.

Однією із форм участі членів територіальної громади в місцевому самоврядуванні є загальні збори громадян за місцем проживання та інші форми участі громадян у місцевому самоврядуванні села.

Згідно ч. 1 ст. 18 Статуту загальні збори громадян за місцем проживання - це збори членів територіальної громади, які проводяться в межах села або його окремих частин - вулиць, кварталів тощо.

У роботі загальних зборів з правом дорадчого голосу можуть брати участь сільський голова, народні депутати України, депутати обласної, районної, сільської ради, посадові особи органів місцевого самоврядування, представники органів держаної влади, об`єднань громадян, установ, організацій та підприємств, які заінтересовані у вирішенні питань, що розглядаються на зборах.

Загальні збори громадян за місцем проживання скликає сільський голова за власною ініціативою за ініціативою депутата сільської ради, за ініціативою не менше 10 громадян, що проживають на відповідній території.

Загальні збори громадян приймають рішення з розглянутих питань. Рішення загальних зборів громадян приймаються відкритим або таємним голосуванням більшістю голосів від кількості присутніх на них громадян, які проживають на відповідній території.

Рішення загальних зборів громадян враховуються органами та посадовими особами місцевого самоврядування, керівниками підприємств, установ і організацій, яких ці рішення стосуються.

Відповідно до Статуту, члени територіальної громади в тому числі і відповідачі по справі та інші мешканці вул. Квітневої 30.06.2014р. на яких був присутній і голова сільської ради Кравець А.М. зібралися на збори та прийняли рішення про відключення позивача від водопостачання за систематичну несплату грошових коштів

Вказана обставина не заперечувалася позивачем та підтверджена матеріалами справи (т. 2 а.с.19)

Свою позицію про несплату грошових коштів за водопостачання позивач пояснював тим, що він не згоден з тарифами, тобто не згідний фактично з рішенням Соколово-Балківської сільської ради від 27.12.2012 року.

Вказане рішення позивачем у встановленому законом порядку не оспорене, є чинним.

Таким чином колегія суддів приходить до висновку, що дії позивача по відмові в оплаті послуг за водопостачання є протиправними та такими, що порушували права всіх мешканців вулиці та відповідачів зокрема.

Проте колегія суддів акцентує, що незважаючи на порушені права відповідачів, їх дії не в повній мірі відповідали Статуту територіальної громади, яким передбачено, що загальні збори громадян приймають рішення з розглянутих питань та вони враховуються органами та посадовими особами місцевого самоврядування, керівниками підприємств, установ і організацій, яких ці рішення стосуються.

Тобто колегія суддів вважає, що рішення зборів територіальної громади с. Соколова Балка Новасанжарського р-ну Полтавської обл. від 30.06.2014 р. повинне було прийняте до уваги та розглянуте сільською радою.

Колегія суддів також звертає увагу на уникнення дійового втручання сільської ради на врегулювання конфлікту що виник.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку,що дії відповідачів не можна вважати неправомірними.

Як встановлено колегією суддів вимоги позивача до відповідачів ґрунтуються на оцінюванні дій останніх безпосередньо по відключенню водопостачання.

З пояснень відповідачів в місцевому суді було встановлено, що відповідач ОСОБА_7 жодних дій по відключенню позивача від водопостачання не вчиняв. Вказані обставини знайшли своє підтвердження і при розгляді апеляційної скарги.

Твердження позивача про порушення його прав передбачених ст. 68 Конституції України не є обґрунтованими з врахуванням того, Конституція України гарантує рівні права всім громадянам.

Той факт, що відповідачі склали акт від 30.06.2014р. по демонтажу водопроводу до господарства ОСОБА_2, а не оформили це рішенням зборів територіальної громади розцінює як юридичну необізнаність та не забезпечення голови сільської ради належної організації зборів тому суд розцінює як рішення громади.

Як свідчать матеріали справи громада неодноразово позивача попереджала про відключення його господарства від водопостачання за ухилення від спати за період з листопад 2012 року по червень 2014 року та фактично ставлення під загрозу відключення водопостачання інших споруд та осіб.

Вимоги позивача про стягнення на його користь моральної шкоди є похідними, а тому не підлягають задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч.2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

З огляду на ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Вимоги відповідачів про стягнення на їх користь з позивача понесених витрат на правову допомогу колегія суддів вважає не підлягають до задоволення з врахуванням наявних розрахунків та вмотивованості витрат.

Керуючись ст. 367, п.2 ч.1 ст. 374, п.4 ч.1 ст. 376, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 11 січня 2018 року та додаткове рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 29 січня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_10, за участі третьої особи - Соколово-Балківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, про відшкодування моральної шкоди завданої неправомірними діями та визнання дій неправомірними відмовити.

У стягненні судових витрат сторін відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Л.М. Хіль

Судді: П.С. Абрамов

Г.Л. Карпушин

З оригіналом згідно:

суддя Л.М. Хіль