Справа № 352/597/16-ц
Провадження № 2/352/29/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2018 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючого судді Струтинського Р.Р.

з участю секретаря Бардюк-Кавецької Л.В.

представників сторін ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про втрату права на житло, зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом вселення,-

в с т а н о в и в :

Позивач за первісним позовом 25.04.2016 р. звернувся в суд з позовом до відповідачів про втрату права на житло.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_5 05.10.2016 р. подала до суду зустрічний позов до ОСОБА_3 про усунення перекшод в користуванні житловим приміщенням шляхом вселення.

Ухвалою суду від 05.10.2016 р. зустрічний позов обєднаний в одне провадження з первісним позовом.

Ухвалою суду від 05.10.2016 р. до участі у справі залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача за зустрічним позовом, орган опіки і піклування Тисменицької РДА.

Первісний позов ОСОБА_3 обгрунтовував тим, що він згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 01.11.2007р. є власником будинковолодіння по вул. Володимира Великого, 4 в с. Хомяківка Тисменицького району Івано-Франківської області, проживає в ньому та сплачує всі комунальні послуги. Відповідачі по справі, його син ОСОБА_4 та колишня невістка ОСОБА_5 з вересня 2014 року не проживають у зазначеному вище будинковолодінні у звязку з тим, що переїхали на інше постійне місце проживання за кордон, проте відмовляються знятися з реєстраційного обліку. Оскільки відповідачі більше року не проживають в домоволодінні, не оплачують комунальні послуги, тому втратили право на житло.

Зустрічний позов ОСОБА_5 обгрунтовувала тим, що 10.11.2010 р. між нею та сином відповідача ОСОБА_4 було зареєстровано шлюб. 09.08.2016 р. рішенням Тисменицького районного суду даний шлюб розірвано. Однак ще після весілля вона разом з чоловіком перейшла проживати до ІНФОРМАЦІЯ_1. Проживаючи там, вони зробили ремонт, встановили опалення, проводили оплату комунальних послуг. ОСОБА_6 скрутне матеріальне становище вона змушена була виїхати на заробітки до США. Наприкінці січня 2016 року вона повернулася, і побачила, що на вхідних дверях будинку змінені замки, її не впустили в будинок. Вважає, оскільки вона зареєстрована у будинку разом з малолітньою дитиною як член сімї, тому має право користуватися житловим приміщенням.

Позивач за первісним позовом та його представник у судовому засіданні первісний позов підтримали і просили його задовольнити; зустрічний позов про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом вселення не визнали, пояснили, що відповідачі в належному позивачу будинковолодінні не проживають, а з 2014 року проживають в США, де народився і проживає їх син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, про що свідчить свідоцтво про його народження. Жодні права дитини позивач не порушує, замки в житловому будинку не міняв, не заперечував у доступі відповідачки до житла. Зазначили, що їм не відомо про те, що ОСОБА_5 в січні приїжджала в Україну та мала намір проживати в будинку позивача. Просили в зустрічному позові відмовити.

Представник відповідача за зустрічним позовом у судовому засіданні цей позов підтримав, просив його задовольнити; первісний позов не визнав, пояснив, що ОСОБА_3 чинить перешкоди в користуванні житлом його колишній невістці та онукові, який є малолітнім та як член його сімї, має право на проживання в будинку. Вказав, що ОСОБА_5 за кордоном знаходиться тимчасово, так як виїхала у звязку з роботою. В даному будинковолодінні вона проводила ремонт разом із ОСОБА_4, встановлювала систему опалення та оплачує комунальні послуги. Просив у первісному позові відмовити.

Відповідач ОСОБА_4 у судовому засіданні первісний позов визнав, пояснив, що з вересня 2014 року він з відповідачкою не проживають у належному позивачу будинковолодінні, а проживають за кордоном, де у них народився син, який також проживає в США. Вказав, що за кордоном вони працюють та мають постійне місце проживання. Жодних перешкод у користуванні житлом позивач їм не чинив. Просив розгляд справи проводити без його участі.

Представник органу опіки і піклування Тисменицької РДА вказав, що первісний позов не зачіпає інтереси малолітнього ОСОБА_8, при розгляді справи покладається на розсуд суду.

Вислухавши пояснення сторін та їх представників, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що первісний позов ОСОБА_3Й підлягає до задоволення, а в зустрічному позові ОСОБА_5 слід відмовити, виходячи з наступних підстав.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування (ч.1 ст. 80 ЦПК України).

Частинами 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно виданого 01.11.2007 р. та витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності виданого 01.11.2007р. ОКП Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації позивач ОСОБА_3 є власником будинковолодіння по вул. Володимира Великого, 4 в с. Хомяківка Тисменицького району Івано-Франківської області.

Згідно довідки Хомяківської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області від 16.04.2015р. за №147 та від 22.01.2016р. за №36 у будинковолодінні по вул. Володимира Великого, 4 в с. Хомяківка Тисменицького району Івано-Франківської області із ОСОБА_3 зареєстровані, але не проживають ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_8

Із закордонного паспорта ОСОБА_5 вбачається, що з вересня 2014р. по 2018 рік, остання 04 вересня 2014 року повернулася в США. Інші відмітки в паспорті за терміном його дії до 11.12.2017р. відсутні. Інших доказів перетину кордону ОСОБА_5 після вересня 2016 року, відповідач, на вимогу суду, не надала.

Із закордонного паспорта ОСОБА_4 вбачається, що з вересня 2014р. по 2018 рік останній 04 вересня 2014 року повернувся в США.

Відповідно до паспорта вбачається, що відповідачка ОСОБА_5 з 27.06.2014р. зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_3. Аналогічно, відповідач ОСОБА_4 з 27.06.2014р. зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_3.

Зі свідоцтва про народження ОСОБА_8, виданого 18.07.2013р. вбачається, що останній народився 01.07.2013р. в місті Бруклін, штат Нью-Йорк. Його мамою є В. ОСОБА_5, яка проживає за адресою:1632 Іст 18-а Стріт кв.С1-1, місто Бруклін, штат Нью-Йорк, США.

Згідно рішення №49-16/02-22 від 04.11.2016р. комісії з питань захисту прав дитини Тисменицької РДА комісією не встановлено порушення майнових та житлових прав малолітнього ОСОБА_8, та зобовязано ОСОБА_3 зберегти майнові та житлові права ОСОБА_8

Допитані свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 суду пояснили, що є сусідами позивача. У вересні 2014р. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 повідомили їм, що їдуть в США, де вони працюють та проживають. З цього часу останні не проживають в будинку по вул. Володимира Великого,4 в с. Хомяківка Тисменицького району Івано-Франківської області. Зазначили, що з 2014 року по даний час відповідачі не приїжджали до ОСОБА_3 Вказали, що їм невідомо про те, що ОСОБА_3 міняв замки в дверях будинку та не дозволяв відповідачам проживати в ньому.

Допитані зі сторони позивача за зустрічним позовом свідок ОСОБА_6 вказала, що є тіткою ОСОБА_5, і зі слів останньої їй було відомо про те, що її свекор поміняв замки в будинку та в серпні 2016р. не впускав її забрати диплом і особисті речі з будинку. Вказала, що її племінниця з своїм сином проживає в США, а в Україну приїжджали в 2015 році та серпні 2016 року.

Свідок ОСОБА_11 зі сторони позивача за зустрічним позовом вказала, що була свідком того, як в січні 2016р. ОСОБА_5 по дорозі до своєї бабусі заїхала до її свекра в с. Хомяківка Тисменицького району, хотіла забрати диплом і речі з будинку. Однак, зі слів ОСОБА_5, замок в будинку було поміняно тому вона і не забрала свої документи і речі.

Згідно ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ними для особистого проживання і проживання членів їх сімей.

Статтею 163 цього ж Кодексу визначено, що у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу.

Відповідно до ст.71 Житлового кодексу України жиле приміщення зберігається за відсутньою особою шість місяців.

Однак, ст. 405 ЦК України частиною 2 визначено, що член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Таким чином норми Житлового Кодексу України діють в частині, що не суперечить вимогам ЦК України, а тому член сімї власника житлового приміщення, у разі його тимчасової відсутності понад рік, втрачає право користування цим житлом.

ОСОБА_11 того, відповідно до ч.4 ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.

Статтею 107 ЖК України передбачено, що особа, яка вибула на інше постійне місце проживання в іншу місцевість втрачає право на житло, в якому вона раніше проживала, з моменту її вибуття, а договір найму житлового приміщення вважається розірваним з дня її вибуття.

Права власника будинку визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права власності та розпорядження своїм майном.

Відповідно до вимог ст.29 ЦК України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) та Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місцем проживання фізичної особи є житло, в якому фізична особа проживає постійно або тимчасово. Місце перебування адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік.

Конституцією України (ст. 41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до ЗУ від 17.07.1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК України).

У звязку з тим, що відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 більше року не проживають в будинку по вул. Володимира Великого,4 в с. Хомяківка Тисменицького району Івано-Франківської області і постійно проживають в США, дане майно не є їх місцем постійного проживання чи перебування, тому відповідачі є такими, що втратили право на користування даним житлом.

За таких обставин, первісний позов підлягає до задоволення, а права позивача підлягають судовому захисту. Оскільки позивачка за зустрічним позовом не довела суду, що ОСОБА_3 чинив перешкоди в користуванні належним йому будинком, а покази свідків ОСОБА_6 і ОСОБА_11 є суперечливими, та спростовуються іншими показам свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, письмовими доказами справи, тому в зустрічному позові слід відмовити.

На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 71,72,107, 150, 163 ЖК України, ст. 405 ЦК України, керуючись ст.ст.263-265 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_3 про втрату права на житло задоволити.

Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 таким, який втратив право на користування житловим приміщенням у будинковолодінні № 4 по вул.Володимира Великого в с. Хомяківка Тисменицького району Івано-Франківської області.

Визнати ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5 такою, яка втратила право на користування житловим приміщенням у будинковолодінні № 4 по вул.Володимира Великого в с. Хомяківка Тисменицького району Івано-Франківської області.

У позові ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом вселення відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Апеляційного суду Івано-Франківської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий Р.Р.Струтинський