06.03.2018 Єдиний унікальний номер 205/7386/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2018 рокум. ДніпроСправа № 205/7386/17
2/205/224/18

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі судді Нижного А.В., за участю секретаря судового засідання Піменової М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Дніпрокомунтранс» про визнання звільнення незаконним та стягнення невиплаченої заробітної плати,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ТОВ «Дніпрокомунтранс», у якому просить:

визнати незаконним звільнення ОСОБА_1 з посади вантажника у ТОВ «Дніпрокомунтранс»;

поновити ОСОБА_1 за місцем роботи;

зобовязати ТДВ «Дніпрокомунтранс» виплатити позивачу заборгованість по заробітній платі у сумі 57 076,26 грн.;

зобовязати ТДВ «Дніпрокомунтранс» виплатити позивачу 50 000,00 грн. моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що позивача 03.12.2011р. було прийнято на роботу вантажником у ТДВ «Дніпрокомунтранс». 15.07.2016р. при виконанні трудових обовязків він був травмований та знаходився на лікуванні до 21.01.2017р. Проте після виходу на роботу його було звільнено за ст.40 КЗпП України за прогули.

Представником відповідача надано суду відзив, в якому він посилаючись на безпідставність заявлених вимог, а також на те, що при звільненні позивача за ст.40 КЗпП України роботодавцем було дотримано усі вимоги чинного законодавства, просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Позивач надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Представником відповідача надано суду доповнення до відзиву та заяву про розгляд справи за його відсутністю.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 з 03.12.2011р. працював у Товаристві з додатковою відповідальністю «Дніпрокомунтранс» (далі ТДВ «Дніпрокомунтранс») на посаді вантажника (а.с.8).

Актом проведення розслідування нещасного випадку, що стався 15.07.2016р. о 08:30 год. на ТОВ «Дніпрокомунтранс» від 29.07.2016р. встановлено, що нещасний випадок з вантажником ОСОБА_1 стався протягом робочого часу при виконанні дій в інтересах підприємства і відповідно до п.15 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 30.11.2011р. № 1232, вважається повязаним з виробництвом, підлягає обліку і складається акт за формою Н-1 (а.с.54-57).

Відповідно до листків непрацездатності ОСОБА_1 з 15.07.2016р. по 21.09.2016р. знаходився на лікуванні у звязку з отриманою на виробництві травмою, а з 22.09.2016р. по 20.01.2017р. лікувався у звязку з загальним захворюванням (а.с.83-108).

Згідно з актами та службовою запискою, складеними адміністрацією ТДВ «Дніпрокомунтранс», 21, 22 та 23 січня 2017 року позивач був відсутній на робочому місці (а.с.58, 59, 61), у звязку з чим 08.02.2017р. на підставі протоколу засідання профкома позивача відповідно до наказу № 52-к від 08.02.2017р. звільнено з підприємства за прогули (а.с.69-73).

Звертаючись з даним позовом до суду позивач посилається на те, що 21.01.2017р. та 22.01.2017р. були вихідними днями, 23.02.2017р. він вийшов на роботу для того, щоб отримати відпустку за власний рахунок, проте його в подальшому було безпідставно звільнено.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у разі прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Відповідно до ст.69 КЗпП України на підприємствах, в установах, організаціях, зупинення роботи яких неможливе з виробничо-технічних умов або через необхідність безперервного обслуговування населення, а також на вантажно-розвантажувальних роботах, пов'язаних з роботою транспорту, вихідні дні надаються в різні дні тижня почергово кожній групі працівників згідно з графіком змінності, що затверджується власником або уповноваженим ним органом за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) підприємства, установи, організації.

Згідно з наказом № 4 від 07.06.2011р. «Про внесення змін до розпорядку роботи підприємства» внесено зміни до п.5.2 Додатку № 1 «Правил внутрішнього трудового розпорядку працівників», а саме встановлено позмінний графік роботи водіїв та вантажників на автомобілі ДАФ (а.с.135).

У заяві про прийняття на посаду вантажника від 22.11.2011р. ОСОБА_1 власноручно розписався, що з умовами праці згоден. З правилами внутрішнього розпорядку та колективного договору ознайомлений (а.с.131).

Враховуючи вищевказане, суд доходить висновку, що ОСОБА_1 свідомо не вжив 21.01.2017р. та 22.01.2017р. заходів щодо повідомлення керівнику про закриття лікарняного листка та отримання інформації стосовно розпорядку роботи, а відтак ОСОБА_1 21.01.2017р. та 22.01.2017р. був відсутній на робочому місці без поважних причин.

Окрім того, посилання позивача на те, що він власноручно 23.01.2017р. надав керівництву підприємства заяву про надання йому відпустки за власний рахунок спростовується наявними у справі письмовими поясненнями ОСОБА_1, з яких вбачається, що на підприємство приходила його мати, яка 23.01.2017р. передала керівництву листок непрацездатності та заяву про надання відпустки (а.с.66).

Суд не бере до уваги посилання позивача на те, що у акті перевірки № 135/4.1-12 від 18.04.2017р., складеному Управлінням з питань праці Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області встановлені порушення відповідача щодо порядку його звільнення та остаточного розрахунку з ним, у звязку з чим керівнику винесено припис щодо усунення виявлених порушень, як на підставу для його поновлення на роботі, оскільки вказані обставини спростовуються постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22.11.2017р., якою, зокрема, вказаний припис скасовано.

Відповідно ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи недоведеність позивачем факту поважності причин відсутності на роботі з 21.01.2017р. по 23.01.2017р, суд доходить висновку про безпідставність заявлених вимог, а відтак і про відсутність підстав для задоволення позову в цілому, оскільки права ОСОБА_1 відповідачем при його звільненні не порушені.

Суд відхиляє посилання позивача на те, що відповідач не отримував пояснення позивача щодо відсутності на робочому місці, оскільки матеріали справи містять такі пояснення позивача від 08.02.2017р. (а.с.66).

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.40, 69 Кодексу законів про працю України, ст.ст.4, 6, 10, 12, 13, 81-83, 141, 247, 263-264, 268 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Дніпрокомунтранс» про визнання звільнення незаконним та стягнення невиплаченої заробітної плати відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після завершення апеляційного перегляду.

СуддяОСОБА_2