_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/5513/17
Провадження № 2/520/3051/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.2018 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Васильків Олени Василівни

секретаря судового засідання - Дідур Ганни Сергіївни,

за участю: представників позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4 міської ради, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про встановлення фактів та визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

15.05.2017 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 міської ради, в якому просить встановити факт її спільного проживання з ОСОБА_7 на момент відкриття спадщини 04.01.2016 року за адресою: АДРЕСА_1; та визнати за нею право власності на спадщину у вигляді ? частини квартира 67, вулиця Мачтова, 22, м. Одеса, після смерті ОСОБА_7.

28.08.2017 року надала доповнення та уточнення до позову, в якому просить:

- встановити факт, що свідоцтво про право власності на житло від 24.11.1994 року, видане ОСОБА_7 на 1/3 частину квартири АДРЕСА_2 належить ОСОБА_8, який помер 02.01.2016 року;

- встановити факт її спільного проживання з ОСОБА_8 на момент відкриття спадщини 02.01.2016 року за адресою: АДРЕСА_1;

- визнати за нею право власності на спадщину у вигляді 1/3 частини квартири АДРЕСА_3, після смерті 02.01.2016 року ОСОБА_8.

19.12.2017 року до участі в справі в якості співвідповідачів залучено ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

Позивач обґрунтовує вимоги тим, що вона проживала разом з ОСОБА_7 в зареєстрованому шлюбі до 21.01.2003 року, до часу коли розірвала шлюб. Однак після розірвання шлюбу вони проживали разом до дня смерті ОСОБА_7, тобто до 02.01.2016 року.

Позивач звернулась до приватного нотаріуса ОСОБА_9 з заявою про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій та розяснено право звернення до суду. Позивач зазначає, що інших спадкоємців немає, тому просить визнати за нею право власності на спадщину.

Позовні вимоги заявлені позивачем на підставі ст. 256 ЦПК України, ст.ст. 392, 1220,1264, 1268, 1270 ЦК України.

15.12.2017 року набрав чинності Закон України від 03.10.2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».

ОСОБА_10 з п.п. 9 п. 1 Розділу ХІІ «Перехідні положення» ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

В судовому зсіданні представники позивача ОСОБА_2 та адвокат ОСОБА_3 уточнені позовні вимоги підтримали, просять позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 міської ради до судового засідання не зявився, повідомлявся належним чином. 13.06.2017 року до суду надав заяву, в якій просить розглядати справу за відсутності представника відповідача.

Відповідач ОСОБА_5 в судовому засіданні 15.01.2018 року пояснив, що позивача ОСОБА_1 не знає, не знав і ОСОБА_7, який склав заповіт на його користь. Приймати спадщину наміру не має, та просив його більше не викликати до суду.

Відповідач ОСОБА_6 до судового засідання не зявився, повідомлявся.

Вислухавши представників позивача, відповідача ОСОБА_5 І Є., свідка ОСОБА_11, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як встановлено судом з 05.07.1961 року по 21.01.2003 року позивач перебувала в шлюбі з ОСОБА_7, що вбачається з паспорту позивача /сторінка паспорту 10/ та свідоцтва про розірвання шлюбу серія 1-ЖД № 126093, виданого 21 січня 2003 року ВРАГС Київського районного управління юстиції м. Одеси /а.с.3/.

24.11.1994 року ОСОБА_7, ОСОБА_1, ОСОБА_12 видано свідоцтво про право власності на житло на квартиру АДРЕСА_4 на праві спільної сумісної власності, що вбачається з дубліката свідоцтва про право власності на житло, виданого 24.03.2004 року /а.с.5/

Станом на 06.04.2004 року в ОСОБА_4 бюро БТІ зареєстровано 2/3 частини АДРЕСА_5 за ОСОБА_7 та ОСОБА_1, що слідує з реєстраційного посвідчення, виданого КП «ОМБТІ та РОН» /а.с.6/

ОСОБА_10 з реєстру нерухомості від 13.07.2005 року за позивачем зареєстровано право власності на 1/3 частину АДРЕСА_6 на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси по справі № 2-2402/2005 /а.с.7/.

На виконання ухвали суду від 16.05.2017 року приватним нотаріусом ОСОБА_9 до суду надано копію спадкової справи № 3/2017, заведену 20.04.2017 року до майна померлого 02.01.2016 року ОСОБА_7. З спадкової справи вбачається, що заяву про прийняття спадщини надала позивач ОСОБА_1 В справі є наявна інформація щодо двох заповітів ОСОБА_7 /а.с.81,89/. В звязку з ненаданням позивачем документу, який посвідчує смерть особи та не надання документу, який підтвердив би факт спільного проживання однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини, нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій. В даній спадковій справі є наявна інформація щодо смерті 02.01.2016 року ОСОБА_8, актовий запис № 700. Смерть особи зареєстрована представником комунальної установи. Паспорт особи не зданий, анкетні дані не встановлені, місце проживання особи невідоме.

Враховуючи зміст позовних вимог, наявну інформацію в спадковій справі, яка дає підстави для сумніву в достовірності викладених позивачем обставин, судом було здійснено заходи щодо витребування заповітів спадкодавця. Так, приватний нотаріус ОСОБА_13 надав до суду 13.10.2017 року заповіт № 3394 від 19.11.1999 року про розпорядження ОСОБА_7 щодо належної йому частки квартири АДРЕСА_4 на користь ОСОБА_5 /а.с.81/.

ОСОБА_4 Державний нотаріальний архів 16.11.2017 року надав до суду заповіт № 3-3181, складений 30.10.2003 року ОСОБА_7 щодо належного йому майна на користь ОСОБА_6 /а.с.89/.

Судом за участю представників позивача вказаних осіб було залучено до участі в справі. Стороною позивача наявність звязку з вказаними особами в ході судового розгляду справи не було підтверджено.

Суд критично відноситься до пояснень представників позивача щодо того, що вони не знають відповідача ОСОБА_6, оскільки саме стороною позивача при наданні позову залучено до справи постанову старшого слідчого Малиновського ВП в м. Одеси від 07.07.2016 року, з якої слідує, що в МКЛ № 10 помер ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, куди особа була доставлена каретою швидкої допомоги з квартири АДРЕСА_4, При особі будь-яких документів не було, історія хвороби була записана зі слів пацієнта. Під час допиту ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, було встановлено, що під час оформлення документів була допущена помилка, насправді помер ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, який є його дядьком, який до смерті проживав в ІНФОРМАЦІЯ_4 / а.с.9/.

ОСОБА_10 з ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Таким чином, судом достеменно встановлено, що спадкодавець ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, за життя розпорядився своїм майном, на цей час є заповіт від 30.10.2003 року, який є чинним, тому у позивача відсутнє право на спадщину.

Допитана в судовому зсіданні 04.04.2018 року свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що знає позивача ОСОБА_1 дуже давно, оскільки є її сусідкою. Позивач ОСОБА_1 проживала разом з ОСОБА_7 до його смерті, у них був спільний бюджет, вони разом ходили в магазин. Інших співвідповідачів свідок не знає.

Окрім того, оскільки судом встановлено, що імя та по батькові спадкодавця ОСОБА_7 насправді ОСОБА_14, суд вважає, що позовні вимоги щодо визнання належності документів ОСОБА_8 та щодо спільного проживання позивача з ОСОБА_8 заявлені некоректно та не можуть бути задоволені.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

ОСОБА_10 з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З урахуванням викладеного, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, так як недоведені та необґрунтовані.

Керуючись ст. ст. 2, 76-83, 141, 259, 263-265, 273, 354-355 ЦПК України, ст. ст. 1220-1223, 1233, 1258, 1268 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4 міської ради, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про встановлення фактів та визнання права власності в порядку спадкування за законом, відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До утворення апеляційних судів в апеляційних округах, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня одержання копії рішення шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 13.04.2018 року.

Суддя Васильків О. В.