АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/7708/17Головуючий у 1-й інстанції Грицак Р.М.
Провадження № 22-ц/789/298/18 Доповідач - Шевчук Г.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2018 року м. Тернопіль

Колегія суддів апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Шевчук Г.М.

суддів - Міщій О. Я., Ткач З. Є.,

розглянувши у письмовому провадженні цивільну справу № 607/7708/17 за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 "ПриватБанк" на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 2 січня 2018 року, постановлену суддею Грицак Р.М., за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 "ПриватБанк", за участю третіх осіб - приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, Тернопільського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

ВСТАНОВИЛА:

27 грудня 2017 року ОСОБА_2 під час розгляду цивільної справи №607/7708/17 звернувся в Тернопільський міськрайонний суд із заявою про вжиття заходів забезпечення позову шляхом визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Заявлені вимоги ОСОБА_2 мотивував тим, що 13.05.2017 року Тернопільським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області відкрито виконавче провадження №53927373 з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса №9915, виданого 08.11.2016 року та накладено арешт на належне мені нерухоме майно.

Вказує, що заборгованість за кредитним договором, укладеним із ПАТ КБ «Приватбанк», не є безспірною.

А тому просить вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису №9915 від 08.11.2016 року, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, яким буде визнано виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 2 січня 2018 року постановлено:

"Заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» за участю третіх осіб приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, Тернопільського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову у цивільній справі 607/7708/17 за позовом ОСОБА_2 (м. Тернопіль, вул. Куліша,4/114, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк»(49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги,50 ) за участю третіх осіб приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, Тернопільського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 08 листопада 2016 року за реєстром №9915."

В апеляційній скарзі ПАТ ПриватБанк просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою у задоволенні заяви ОСОБА_2 відмовити.

Вважає, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню у зв'язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи та неправильним застосуванням норм процесуального права.

Наголошує на тому, що факти і обставини, викладені в позовній заяві, потребують дослідження у судовому засіданні, а отже на час розгляду оскаржуваної ухвали є невстановленими.

Вказує, що судом першої інстанції вжито заходів забезпечення позову без будь-яких належних доказів, які повинні бути надані позивачем на підтвердження свої вимог.

Зазначає, що суд не пересвідчившись у реальності загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, застосував заходи забезпечення позову.

Сторони в судове засідання не зявились хоч належним чином повідомлені про час і місце судового засідання.

Згідно відстеження пересилання поштового відправлення від 3 квітня 2018 року, поштове відправлення за номером 960 вручено за довіреністю ПАТ ПриватБанк 30 березня 2018 року.

У відповідності до вимог статтей 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у їх відсутності.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали в цій частині колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Задовольняючи заяву позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Колегія суддів з таким висновком суду погоджується.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами виник спір з приводу виконавчого напису нотаріуса від 08.11.2016 року.

Так установлено, що в провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ПАТ КБ «Приватбанк» за участю третіх осіб, приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, Тернопільського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області про визнання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 08 листопада 2016 року за реєстром №9915 про звернення стягнення на грошові кошти у сумі 2712432, 22 грн. з ОСОБА_2, які є боргом за кредитним договором № TEAWGK3 від 25.12.2007 року, укладеним між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «Приватбанк» таким, що не підлягає виконанню.

02.01.2018 року ОСОБА_2 подав заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 08 листопада 2016 року за реєстром №9915.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову зазначав, що на момент звернення до суду із даною заявою виконавчою службою вчиняються дії щодо звернення стягнення на нерухоме майно на підставі оскаржуваного в судовому порядку виконавчого напису нотаріуса. А відтак, у разі реалізації нерухомого майна, що належить позивачу виконання ймовірного рішення суду про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, буде утруднене.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтю 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У заяві позивача про забезпечення позову вказано як причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, так і обґрунтовано необхідність їх вжиття, як це передбачено ст. 151 ЦПК України.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Забезпечення позову має запобіжний характер і спрямоване на забезпечення можливості виконання ймовірного рішення суду та на недопущення порушень прав осіб, інтересів яких стосується спір.

Пунктом 4 вищезазначеної Постанови роз'яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позов, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Виходячи із вказаного виду забезпечення позову підставою для його застосування є оскарження боржником виконавчого документа.

Законодавець визначив, що саме по собі оскарження виконавчого документа свідчить про існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення про задоволення позову, а тому передбачив можливість зупинення стягнення за таким виконавчим документом як вид забезпечення позову.

Виходячи з характеру заявлених вимог, наявності спору між сторонами, та тієї обставини, що на сьогодні на підставі постанови державного виконавця у ході виконання оспорюваного виконавчого напису державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника, на який за виконавчим написом нотаріуса було звернено стягнення, суд прийшов до правильного висновку, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню виходячи зі наявних спірних правовідносин та тієї обставини, що у випадку задоволення позовних вимог повернення нерухомого майна, що буде відібране у позивача та на яке буде звернено стягнення за оспорюваним виконавчим написом нотаріуса, буде утруднене або взагалі неможливе.

Твердження апелянта, що судом першої інстанції вжито заходів забезпечення позову без будь-яких належних доказів, які повинні бути надані позивачем на підтвердження свої вимог, колегія суддів відхиляє, як необґрунтовані, оскільки в поданій заяві ОСОБА_2 довів, що між сторонами існує спір та невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Крім того, колегія вважає за необхідне зазначити, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер, а тому зупинення стягнення за виконавчим написом до ухвалення рішення у справі не порушує законні права та інтереси ПАТ ПриватБанк.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала суду постановлена з додержанням вимог процесуального закону і не може бути скасована з підстав, зазначених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 374, 382, 389 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 "ПриватБанк" відхилити.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 2 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строки визначені статтею 390 ЦПК України.

Повна постанова складена 3 квітня 2018 року.

Головуюча Шевчук Г.М.

Судді: Міщій О.Я.

ОСОБА_5