У Х В А Л А

10 квітня 2018 року

м. Київ

справа № 521/11422/14-ц

провадження № 61-15458ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коротуна В. М. розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2, на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 11 липня 2017 року та постанову Апеляційного суду Одеської області від 18 січня 2018 року за заявою ОСОБА_1 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 01 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Янковська Ольга Сергіївна, державний нотаріус П'ятої одеської державної нотаріальної контори Северова Наталія Володимирівна, про визнання заповіту недійсним,

ВСТАНОВИВ :

28 лютого 2018 року до Верховного Суду подано касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2, на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 11 липня 2017 року та постанову Апеляційного суду Одеської області від 18 січня 2018 року.

Касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки подана заявником після закінчення строку на касаційне оскарження, і особа, яка її подала не порушує питання про поновлення цього строку, лише зазначено, що постанову Апеляційного суду Одеської області від 18 січня 2018 року отримано 29 січня 2018 року.

Чинним ЦПК України не передбачено можливості Верховному Суду поновлювати строк на касаційне оскарження за власною ініціативою, а лише за наявності відповідної про це заяви сторони.

Отже, заявнику необхідно звернутися із заявою про поновлення строку з наданням доказів поважності пропуску строку на касаційне оскарження, оскільки безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, заявником на порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додано копію документу, що не є підтвердженням сплати судового збору.

Відповідно до інформаційного листа Державної судової адміністрації від 10 листопада 2011 року № 12-6621/11 щодо застосування Закону України «Про судовий збір», документом про сплату судового збору є квитанція установи банку або відділення зв'язку, які прийняли платіж або платіжне доручення, підписане уповноваженою посадовою особою банку і скріплене печаткою установи банку з відміткою про дату виконання платіжного доручення.

При сплаті судового збору готівкою до документа, щодо якого вчинюється відповідна дія, додається оригінал квитанції кредитної установи, яка прийняла платіж, а при перерахуванні судового збору з рахунка платника - останній примірник платіжного доручення з написом (поміткою) кредитної установи такого змісту: «Зараховано в дохід бюджету _ грн. (дата)». Цей напис скріплюється першим і другим підписами посадових осіб, відбитком печатки кредитної установи з відміткою дати виконання платіжного доручення.

Документ про сплату судового збору додається до позовної заяви, апеляційних і касаційних скарг на рішення та постанови суду, до інших заяв щодо здійснення судом певних дій, за які передбачено сплату судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір».

За таких обставин документи про сплату судового збору подаються до суду тільки в оригіналі; копії, дублікати у тому числі виготовлені із застосуванням технічних засобів (фотокопії тощо), цих документів не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи наведене, касаційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням заявнику строку для усунення вказаного недоліку.

Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2, на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 11 липня 2017 року та постанову Апеляційного суду Одеської області від 18 січня 2018 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 10 травня 2018 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Коротун