Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №22ц/778/469/18 Головуючий у 1 інстанції: Кучеренко В.В.
Суддя-доповідач: Воробйова І.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2018 року м. Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі:

головуючого: Воробйової І.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

Онищенка Е.А.,

при секретарі: Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, яка містить клопотання про поновлення строку на заочне рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 19 жовтня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, зустрічним позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання договору кредиту невиконаним, умов п.1.2.2 договору кредиту недійсними, визнання додаткових угод недійсними, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2013 року ПАТ «УкрСиббанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 11 грудня 2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк", з 21.12.2009 року Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк" та ОСОБА_3 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, згідно якого йому було надано кредит в іноземній валюті у розмірі 40000,00 доларів США, а ОСОБА_3 зобов'язався повернути кредит у повному обсязі не пізніше 08 грудня 2017 року, згідно з графіком погашення кредиту та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 12,30 % річних. Додатковою угодою № 1 від 17.08.2007 року до договору про надання споживчого кредиту № 0 від 11.12.2006 року було збільшено розмір кредиту та банк надав ОСОБА_3 кредит в іноземній валюті в сумі 59900,00 доларів США. Додатковою угодою № 2 від 29.08.2007 року до договору про надання споживчого кредиту № 0 від 11.12.2006 року було змінено графік погашення кредиту. Додатковою угодою № 3 від 18.02.2009 року до договору про надання споживчого кредиту № 0 від 11.12.2006 року було змінено схему погашення кредиту та кінцевий термін повернення кредиту не пізніше 08.12.2021 року. З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань між банком та ОСОБА_4 було укладено договір поруки № 0/П від 11.12.2006 року, відповідно до якого відповідальність відповідачів перед позивачем є солідарною. Однак, всупереч умов кредитного договору відповідач ОСОБА_3 не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованим процентам, чим порушує взяті на себе договірні зобов'язання, в зв'язку з чим і виникла вказана заборгованість.

Посилаючись на ці обставини, просили стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на їх користь заборгованість за кредитним договором в сумі 47159,85 доларів США.

Не погоджуючись з позовом, 14.03.2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з зустрічним позовом до ПАТ «УкрСиббанк» про визнання договору кредиту невиконаним, умов п.1.2.2 договору кредиту недійсними, визнання додаткових угод недійсними, який уточнив в процесу розгляду справи.

В позові зазначено, що 11.12.2006 року він звернувся до ПАТ "УкрСиббанк» за споживчим кредитом та написав заяву до керівництва ПАТ "УкрСиббанк" про надання споживчого кредиту у розмірі не менше 40000,00 доларів США та позивач зобов'язався надати йому кредит у розмірі 40000,00 доларів США. Згідно п 1.5 кредитного договору № від 11.12.2006 року кредитні кошти повинні були надаватися шляхом зарахування позивачем коштів на поточний рахунок відповідача № НОМЕР_1 відкритому в ПАТ "УкрСиббанк", для подальшого використання за цільовим призначенням. Порушуючи умови укладеного кредитного договору, банк не видав вказаної суми, тобто не відкрив ОСОБА_3 поточний рахунок і не зарахував вказані кредитні кошти на цей рахунок, а видав неповну суму через касу банку, тобто значно меншу ніж він вказував в своїй заяві про отримання кредиту, він не підписував ніяких договорів про відкриття поточних рахунків в ПАТ "УкрСиббанк" і не давав ніяких письмових розпоряджень щодо цільового розпорядження кредитом, як це вказується в п 1.5 кредитного договору № від 11.12.2006 року. він неодноразово звертався до позивача з питанням отримання інших грошей на що йому запропонували підписання додаткових угод, після чого і обіцяли видати повністю кредитні кошти, але жодним чином їх не видали. Надалі він виконував кредитний договір згідно розрахунків і графіку платежів, сплачуючи щомісячно суми більш ніж зазначено в графіку. Про існування заборгованості він дізнався лише з позову ПАТ "УкрСиббанк" до нього, і весь час вважав що ніякої заборгованості у нього не існує. ПАТ "УкрСиббанк" не видав йому кредитних коштів в розмірі 40000,00 та 59000,00 доларів США. У зв'язку з тим, що ним не були отримані кредитні кошти у сумі зазначеній у кредитному договорі № від 11.12.2006 року, вважає цей договір невиконаним, умови п 1.2.2. договору кредиту недійсними а пов'язані з договором додаткові угоди № 1 від 17.08.2007 року, № 2 від 18.02.2009 року та № 3 від 18.02.2009 року недійсними.

Посилаючись на ці обставини, просив визнати договір кредиту № від 11.12.2006 року невиконаним, умови п 1.2.2. договору кредиту № від 11.12.2006 року недійсними а пов'язані з договором додаткові угоди № 1 від 17.08.2007 року, № 2 від 18.02.2009 року та № 3 від 18.02.2009 року недійсними, а дії незаконними

Заочним рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 19 жовтня 2015 року позов ПАТ «УкрСиббанк»задоволено, у задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "УкрСиббанк" заборгованість по кредиту в сумі 47 159 (сорок сім тисяч сто п'ятдесят дев'ять) доларів США 85 центів з яких: 44320,29 доларів США заборгованість за простроченим кредитом, 1945,86 доларів США заборгованість по простроченим процентам за користування кредитом, 558,51 доларів США пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, 335,19 пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом. Обов'язок є солідарним з ОСОБА_4

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "УкрСиббанк" заборгованість по кредиту в сумі 47 159 (сорок сім тисяч сто пятдесят девять) доларів США 85 центів з яких: 44320,29 доларів США заборгованість за простроченим кредитом, 1945,86 доларів США заборгованість по простроченим процентам за користування кредитом, 558,51 доларів США пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, 335,19 пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом. Обов'язок є солідарним з ОСОБА_3

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "УкрСиббанк" витрати по сплаті судового збору в розмірі 1720,5 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "УкрСиббанк" витрати по сплаті судового збору в розмірі 1720,5 гривень.

В задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Не погоджуючись з заочним рішенням, ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення.

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 17 листопада 2015 року заява ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення залишена без задоволення.

Не погоджуючись з заочним рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення зустрічного позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог та відмовляючи в задоволені зустрічного позову, суд першої інстанції виходив з доведеності та обґрунтованості позову банку та недоведеності позову ОСОБА_3, з чим погоджується і колегія суддів, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 11 грудня 2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком УкрСиббанк" та ОСОБА_3 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, згідно якого йому було надано кредит в сумі 40000,00 доларів США, на строк до 08 грудня 2017 року з процентною ставкою 12,30 % річних, погашення кредиту повинно відбуватись щомісячно, не пізніше визначеного числа кожного календарного місяця протягом всього строку дії договору, погашення нарахованих процентів згідно з п.1.3.4. договору відбувається з 01 по 10 число кожного місяця наступного за тим, за які були нараховані проценти (а.с.6-18).

Згідно додаткової угоди № 1 від 17.08.2007 року до договору про надання споживчого кредиту № 0 від 11.12.2006 року ОСОБА_3 було збільшено розмір кредиту та надано кредит в іноземній валюті в сумі 59000,00 доларів США /а.с.19-22/.

Відповідно до додаткової угоди №2 від 29.08.2007 року до договору споживчого кредиту № 0 від 11.12.2006 року було змінено графік погашення кредиту /а.с.23-26/.

Як вбачається з додаткової угоди № 3 від 18.02.2009 року до договору про надання споживчого кредиту № 0 від 11.12.2006 року, було змінено схему погашення кредиту та кінцевий термін повернення кредиту відповідно до якого ОСОБА_3 зобовязався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 08.12.2021 року /а.с.27-28/.

11.12.2006 року між позивачем та ОСОБА_4 було укладено договір поруки № 0/П, відповідно до умов якого ОСОБА_4 зобовязалася відповідати у повному обсязі за виконання ОСОБА_3 усіх зобовязань що виникли з кредитного договору та їх відповідальність перед позивачем є солідарною (а.с.29-30).

Згідно додаткової угоди № 1 до договору поруки № 0/П ОСОБА_4 було відомо про збільшення розміру кредиту наданого ОСОБА_3 до 59000,00 доларів США, про зміну графіка та схеми погашення кредиту /а.с.31/.

Згідно додаткової угоди № 2 до договору поруки № 0/П ОСОБА_4 було відомо про зміну кінцевого терміну виконання зобовязань ОСОБА_3 за кредитним договором № 0 від 11.12.2006 року на 08.12.2021 рік /а.с.32/.

На підставі пункту 1.3 договору поруки поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі що і боржник, за всіма зобовязаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу ( в т.ч. суми кредиту, регресу, сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору. Відповідно до п.1.4 договору відповідальність поручителя і позичальника є солідарною. Причини невиконання позичальником своїх зобовязань за основним договором ніяким чином не можуть впливати на виконання поручителем зобовязань за договором, що передбачено п. 1.5 договору поруки.

Згідно пункту 2.2 договору поруки у випадку невиконання боржником своїх зобовязань за основним договором кредитор має право предявити свої вимоги безпосередньо до поручителя, які є обовязковими до виконання на 10 робочий день з дати відправлення йому такої вимоги.

Згідно копії заяви про видачу готівки № 38 від 11.12.2006 року ОСОБА_3 було надано кредит у сумі 40000 доларів США /а.с.146/.

Позивач виконав взяті на себе зобовязання надавши відповідачу кредит в іноземній валюті в сумі 40000,00 доларів США.

Всупереч умов договору ОСОБА_3 не здійснював платежів для погашення кредиту, чим порушив взяті на себе зобовязання.

03 жовтня 2013 року відповідачам були направлені вимоги про погашення заборгованості, які були отримані відповідачами та згодом залишені без задоволення (а.с.56-57).

Зобов'язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів.

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1глави 71 ("Позика"), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Таким чином, законодавець наділив кредитора (банк) правом вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до умов договору та законодавства.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Згідно зі статтею 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Відповідно до копії заяви відповідачки ОСОБА_4 від 11.12.2006 року остання дала згоду на підписання ОСОБА_3 кредитного договору № 0 від 11.12.2006 року на суму 40000 доларів США, строком на 132 місяці, укладеним між ним та ПАТ "УкрСиббанк", та з умовами кредитного договору була ознайомлена /а.с.148/.

Відповідно до копії заяви відповідачки ОСОБА_4 від 17.08.2007 року, остання дала згоду на збільшення суми кредиту за кредитним договором № 0 від 11.12.2006 року до суми 59000 доларів США, та з умовами кредитного договору була ознайомлена /а.с.147/.

Згідно копії заяви відповідача ОСОБА_3 про надання траншу кредиту у сумі 5000 доларів США, в межах договору про надання споживчого кредиту № 0 від 29.08.2007 року та копії заяви про видачу готівки № 54 від 17.08.2007 року ОСОБА_3 було надано кредит у сумі 5 000 доларів США /а.с.149-150/.

На підставі заяви відповідача ОСОБА_3 про надання траншу кредиту у сумі 14900,00 доларів США, в межах договору про надання споживчого кредиту № 0 від 29.08.2007 року останньому було надано кредит у сумі 14900,00 доларів США /а.с.151-152/.

Відповідно до копії договору № 130 банківського рахунку від 06.12.2006 року та додатку №1 до даного договору позивач відкрив на ім'я відповідача ОСОБА_3 поточний рахунок у доларах США № НОМЕР_1 /а.с.153-162/.

Судом встановлено, що договір споживчого кредиту № 0 від 11.12.2006 року укладений між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 відповідає нормам цивільного законодавства України.

Крім того, судом встановлено, що повязані з договором споживчого кредиту № 0 від 11.12.2006 року, додаткові угоди, № 2 від 18.02.2009 року та № 3 від 18.02.2009 року є законними.

Тому суд правильно не прийняв до уваги посилання ОСОБА_3 у зустрічній позовній заяві на те, що він не підписував ніяких договорів про відкриття поточних рахунків в ПАТ "УкрСиббанк", і не давав ніяких письмових розпоряджень щодо цільового розпорядження кредитом.

Також за матеріалами справи не знайшло свого підтвердження посилання відповідача ОСОБА_3 в своїй зустрічній позовній заяви про те, що він неодноразово звертався до банку з питанням отримання інших грошей, тобто тих які ще повинні були йому надаватись.

Доводи апеляційної скарги, що рішенням суду визнано додаток №1 графік погашення кредиту до договору про надання споживчого кредиту №0 від 11.12.2006 року не дісйним, не приймаються до уваги, оскільки ОСОБА_3 як в 2007 , так і в 2009 роках підписувалися додаткові угоди до кредитного договору, зокрема було погоджено новий графік погашення кредитної заборгованості, тобто ОСОБА_3, будучи обізнаним про зміст договору, фактично приступив до виконання договору та виконував його.

Додатковою угодою №2 від 29.08.2007 року до Договору про надання споживчого кредиту 00 від 11.12.2006 року змінено графік погашення кредиту.

Додатковою угодою №3 від 18.02.2009 року до Договору про надання споживчого кредиту №0 від 11.12.2006 року змінено схему погашення кредиту та кінцевий термін повернення кредиту, не пізніше 08.12.20121 року.

Таким чином відсутні підстави для визнання недійсним договору про надання споживчого кредиту від 11.12.2006 року в цілому, за умови визнання недійсним графіку погашення кредиту.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, який правильно застосував ст.ст.553, 554, 1050, 1054 ЦК України, ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» та задовольнив первісний позов в повному обсязі, а в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 відмовив в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність, а тому не можуть бути прийняті до уваги.

Порушень норм матеріального та процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.268, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Заочне рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 19 жовтня 2015 року по цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте вона може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 23 квітня 2018 року.

Головуючий:

Судді:

Апеляційний суд Запорізької області

ЄУН 320/11983/13-ц

Провадження №22ц/778/469/18 Головуючий у 1 інстанції: Кучеренко В.В.

Суддя-доповідач: Воробйова І.А.

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Вступна та резолютивна частина

19 квітня 2018 року м. Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі:

головуючого: Воробйової І.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

Онищенка Е.А.,

при секретарі: Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, яка містить клопотання про поновлення строку на заочне рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 19 жовтня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, зустрічним позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання договору кредиту невиконаним, умов п.1.2.2 договору кредиту недійсними, визнання додаткових угод недійсними, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Заочне рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 19 жовтня 2015 року по цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте вона може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:

Судді: