БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/2017/17
Провадження № 2/497/175/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2018 року м. Болград

Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Кодінцевої С.В.

за участю секретарів судового засідання Ковтун О.І.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград цивільну справу за позовом Болградської районної державної адміністрації Одеської області в особі Болградського районного органу опіки та піклування до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, та стягнення аліментів -

В С Т А Н О В И В:

Болградська районна державна адміністрація Одеської області в особі Болградського районного органу опіки та піклування звернулася з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення його батьківських прав відносно малолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Неповнолітні діти мають статус дітей, позбавлених батьківського піклування у зв'язку з тим, що мати дітей - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, рішенням Болградського районного суду від 30.07.2012 року позбавлена батьківських прав відносно дітей. Батько - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, рішенням Болградського районного суду від 11.10.2010 року був засуджений до реальної міри покарання терміном шість років з відбуванням покарання в установі ДПС України.

Відповідно розпорядженням Ананьївської райдержадміністрації Одеської області від 23.10.2012 року № 943/А-2012 «Про створення прийомної сім'ї ОСОБА_7 і влаштування трьох дітей на виховання та спільне проживання» до прийомної сім'ї ОСОБА_7 влаштовано малолітніх сестер: ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_5, позбавлених батьківського піклування.

Згідно довідки Державної пенітенціарної служби України ОСОБА_2 11.02.2016 року звільнився з місць позбавлення волі та повернувся до постійного місця проживання.

31.05.2016 року ОСОБА_2 звернувся до Болградської районної комісії з питань захисту прав дитини з заявою щодо можливості передачі йому на виховання та утримання його малолітніх дітей.

Однак, було враховано думку дітей, та відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_2

Орган опіки та піклування подавши зазначений позов, в першу чергу захищає інтереси неповнолітніх дітей, та просить позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно його малолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5, та стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей. Стверджує, що відповідач з часу звільнення до теперішнього часу офіційно не працевлаштований, джерела його доходів не відомі, матеріально в необхідному розмірі не забезпечує дітей. За місцем постійної його реєстрації та проживання, окрім відповідача проживає його батько ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_5, та рідний брат ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3. Жодної жінки в цій сімї не має, і невідомо хто займається домашнім господарством, готує їжу, пере, прибирає, тощо.

Позивач просить врахувати думку дітей, які не бажають проживати з батьком, та просять залишити їх в прийомній сімї, разом їх старшою сестричкою ОСОБА_8. Діти протягом тривалого часу перебувають у прийомній сімї, доглянуті, матеріально забезпечені, навчаються в школі, мають гарні успіхи у навчанні, дружні, привітливі, тобто отримують гарне виховання.

Орган опіки та піклування Болградської районної державної адміністрації Одеської області від 08.12.2017 року дійшов до висновку щодо доцільності позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітніх дітей ОСОБА_11 та ОСОБА_5.

Дані обставини слугували підставою для подачі названого позову до суду.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, наполягали на їх задоволенні, та надала пояснення з підстав зазначених в позові.

Пояснила, що позов подано виключно в інтересах дітей ОСОБА_4, ОСОБА_5, які разом зі старшою сестричкою ОСОБА_8 з 2012 року перебувають в прийомній сімї ОСОБА_7, де виховуються, навчаються в школі, матеріально забезпечуються. З пояснень самих дітей, вони не бажають переїжджати до батька ОСОБА_2, та проживати з ним. Починаючи з часу звільнення з 2016 року відповідач офіційно не працевлаштувався, інколи, дуже рідко навідує дітей, матеріально належно у достатньому розмір не забезпечує дітей. Орган опіки дійшов до висновку щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав.

Відповідач ОСОБА_2 будучи присутнім в судовому засіданні 16.04.2018 року пояснив, що дійсно він є батьком трьох дівчаток: ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_5, хоча в свідоцтві про народження ОСОБА_8 він батьком не вказаний.

Він декілька разів відвідував дітей в прийомній сімї, привозив їм подарунки, спілкувався. Прийшов до висновку, що дітям дуже добре в прийомній сімї, вони матеріально забезпечені, гарно виховуються, доглянуті. Та самі, діти підтвердили йому, що вони бажають проживати в прийомній сімї. Тому він визнає позовні вимоги, не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав, оскільки він в дійсності на даний час не спроможний забезпечити дітей належним чином, та створити для них необхідні сприятливі умови для їх виховання. Однак він не відмовляється надавати дітям матеріальну допомогу, та спілкуватися з ними.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідач ОСОБА_2 є батьком неповнолітніх дітей:ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Що підтверджується їх свідоцтвами про народження серії І-ЖД №104718 (а.с.7), № 164671 (а.с.6).

З матірю дітей відповідач зареєстрував шлюб 18.02.2008 році у Виноградівській сільській раді Болградського району Одеської області, свідоцтво серії І-ЖД № 073113 (а.с.8).

Розпорядженнями Болградської районної державної адміністрації Одеської області № 708/А-2012, та №707/А-2012 від 23.08.2012 року дітям ОСОБА_4, та ОСОБА_5 присвоєно статус дітей, позбавлених батьківського піклування (а.с.10, 9) з тих підстав, що мати дітей ОСОБА_6 на підставі рішення Болградського районного суду Одеської області від 26.07.2012 року, справа №1507/1742/12 була позбавлена батьківських прав, а батько ОСОБА_2 вироком Болградського районного суду Одеської області був засуджений до позбавлення волі строком на шість років.

Суду надано заяви дітей ОСОБА_4 і ОСОБА_5 від 09.06.2006 року про те, що вони не бажають проживати з батьком (а.с.12, 13).

19.12.2016 року Орган опіки та піклування Болградської районної державної адміністрації Одеської області постановив висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно його малолітніх дітей (а.с.14).

31 жовтня 2017 року діти ОСОБА_4 і ОСОБА_5 знову подали заяви, що вони не бажають проживати з батьком (а.с.15, 16).

ОСОБА_8 подала 31.10.2017 року суду заяву про те, що вона бажає проживати зі своїми сестрами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.17).

Згідно характеристики наданої щодо ОСОБА_4 директором Пасицелівської загальноосвітньої школи Балтської міської ради Одеської області, ОСОБА_4 характеризується виключно позитивно, систематично відвідує школу, навчається на належному рівні, спокійна, урівноважена, приймає участь у громадському житті класу, забезпечена усім необхідним, завжди охайна, доглянута. Прийомна мати приділяє належну увагу вихованню і навчанню дитини (а.с.18).

З характеристики на ОСОБА_5, наданою також директором Пасицелівської загальноосвітньої школи Балтської міської ради Одеської області, вбачається, що ОСОБА_5 гарна учениця, добре навчається, має високий рівень уваги, мислення, мовлення та памяті. Прийомна мати на належному рівні приділяє увагу навчанню і вихованню дитини (а.с.19).

Відповідно до Акту обстеження житлово-побутових від 31.10.2017 року за місцем проживання дітей: с.Байтали, Ананьївський район, Одеська область для прийомних дітей створені усі необхідні умови для проживання та виховання, діти оточені турботою та увагою (а.с.20).

Служба у справах дітей Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області 01.11.2017 року відвідала прийомну сімю ОСОБА_7 з метою перевірки умов проживання прийомних дітей та зясування думки дітей щодо проживання разом з батьком за його основним місцем проживання. Під час бесіди малолітні діти ОСОБА_4, та ОСОБА_5 не виявили бажання проживати разом з батьком, та виявили бажання залишитись з прийомною матірю. Також ОСОБА_8 бажає проживати зі своїми сестрами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 однією сімєю (а.с.24).

08 листопада 2017 року Болградська районна комісія з питань захисту прав дитини розглянула питання відносно ОСОБА_3, та прийняла рішення про проведення відеоконференції з метою зясування думки дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 щодо можливості їх проживання з батьком ОСОБА_2 (а.с.23).

За наслідками проведеної бесіди з дітьми, та зясування їх думки, Болградська районна комісія з питань захисту прав дитини Болградської районної державної адміністрації Одеської області прийняла рішення 08.12.2017 року за № 01/13-2017 про необхідність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітніх дітей ОСОБА_4, ОСОБА_5 (а.с.24).

Тоді ж, 08 грудня 2017 року Органом опіки та піклування Болградської районної державної адміністрації Одеської області за наслідками розгляду питання про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 прийнято висновок № 03/01-34/2452 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно його малолітніх дітей (а.с.21, 25).

В силу п. 2 ч.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, яка передбачає підстави позбавлення батьківських прав, зазначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини.

Позбавлення батьківських прав це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини.

Суд приймає до уваги пояснення відповідача, якими він визнав цілком і беззаперечно позовні вимог, що також підтвердив поданою суду письмовою заявою (а.с.66).

Згідно ст.82 ч.1 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Разом з цим, у відповідності до положень ст.ст.13, 81, 83 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази.

Докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення(стаття 229 ЦПК України).

Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 229 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 2 ЦПК України.

При розгляді даної справи предмет доказування доведений позивачем відповідними доказами, при чому, їх аналіз дозволяє зробити висновок про те, що вони є належними, допустимими та достовірними як кожний окремо, так і у взаємному звязку у їх сукупності.

Своїми діями, відповідач свідомо порушує зобовязання закріплені в статті 51 Конституції України від 28 червня 1996 року, а саме: батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Аналогічне твердження закріплене і в ст. 180 Сімейного Кодексу України.

В принципі № 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, записано: «Дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення».

Згідно ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, що діє на Україні з 27 вересня 1991 року вказано: «Держави-учасники зобовязуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для її злагоди, приймаючи до уваги права та обовязки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи».

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402 зазначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних доля всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтею 11 цього ж Закону вказано, що сімя є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сімї разом з батьками або в сімї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обовязком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно статті 12 вищеназваного Закону вказано, що виховання в сімї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

При розгляді даної цивільної справи достовірно було встановлено, що відповідач виконує своїх обовязків по вихованню, та належному утриманню, матеріальному забезпеченню дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Після звільнення з місця позбавлення волі після відбуття покарання, не вжив жодних спроб та заходів до офіційного працевлаштування, джерела його доходів не відомі, жодних доказів на підтвердження того, що відповідач може утримувати дітей, матеріально їх забезпечувати, що ним створені усі необхідні умови за місцем його постійного проживання, суду не надано.

Суд приймає до уваги також думки дітей, які не бажають проживати спільно з батьком, та навіть не вважають його батьком, просили залишити їх в прийомній сімї, що має суттєве значення в даній справі з метою не допущення психологічного, морального травмування дітей.

Надаючи оцінку вимогам ст.164 Сімейного Кодексу України, якою встановлено підстави позбавлення батьківських прав, а саме п.2 ч.1 ухиляння від виконання своїх обовязків по вихованню дитини, необхідно зазначити, що ухилення від виконання юридичного обовязку виконання батьківських обовязків по вихованню дитини це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, що в судовому засіданні було судом достовірно встановлено виходячи з поведінки відповідача, не дивлячись на те, що перешкоди йому у цьому ні хто не чинив і не чинить.

Виходячи з вищевикладеного, діючи в інтересах дітей, суд вважає можливим задовольнити позов і позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6 батьківських прав відносно дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до ч.2 ст.165 СК України, одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Необхідно відмітити, що за положеннями ч.2 ст.166 СК України - особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обовязку щодо утримання дитини.

Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 181 ч.3 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно ч. 2 ст. 185 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім ля забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Положеннями ст.183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Враховуючи вимогами ст. 181-183 Сімейного Кодексу України та п. 17 Постанови Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судом окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ, щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при визначенні розміру аліментів суд приймає до уваги стан здоровя та матеріальне положення дітей, стан здоровя та матеріальне положення відповідача, та прийшов до переконання про необхідність стягнення з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6 батьківських на утримання дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти і розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття.

Суд розяснює відповідачу, що відповідно до ст.168 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно положень ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, в силу названих процесуальних вимог закону, з відповідача на користь держави підлягають стягненню 704.80 гривен судового збору.

Керуючись положенням ст.ст.164 ч.1 п.2, 165, 169, 180, 181-183, 243, 244 СК України, ст.ст.8, 11, 12, 15 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року №2402, ч.2 ст.3 Конвенції «Про права дитини» від 27 вересня 1991 року; принципу №6 Декларації «Про права дитини», проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, ст. ст. 4, 10, 13, 76-81, 83, 95, 133, 141, 200, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 354, 355 ЦПК України (в новій редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року N 2147-VIII), -

В И Р І Ш И В:

Позов Болградської районної державної адміністрації Одеської області в особі Болградського районного органу опіки та піклування до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, позбавити батьківських прав відносно дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_7, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: вул. Садова (колишня назва Комсомольська), №68, с. Виноградівка, Болградський район, Одеська область, паспорт серії КК № 475533, виданий Болградським РВ ГУМВС України в Одеській області від 01.06.2000 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_1

на користь ОСОБА_7, на вихованні якої перебувають діти, аліменти на утримання дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня звернення позивачем до суду, тобто з 22.12.2017 року і до досягнення ОСОБА_4 повноліття, а саме до 01.12.2025 року.

Починаючи з 02.12.2026 року на утримання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 стягувати з відповідача ОСОБА_3 аліменти в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення нею повноліття, тобто до 09.12.2026 року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 704.80 (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок).

Копію рішення, після набрання ним законної сили, надіслати до Болградського районного Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Одеської області для виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення виготовлено 18.04.2018 року.

Суддя

ОСОБА_12