Справа №333/1984/18
Провадження №2-о/333/183/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2018 року м.Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

судді Круглікової А.В.,

присяжних ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

за участю секретаря судового засідання Іщенко А.О.,

за участю прокурора Шустової А.Л.,

представника заявника ОСОБА_3,

лікаря-психіатра ОСОБА_4,

особи, щодо якої вирішується питання

про госпіталізацію до психіатричного

закладу у примусовому порядку ОСОБА_5,

законного представника ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду справу №333/1984/18 за заявою заступника головного лікаря Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради ОСОБА_7 про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, -

В С Т А Н О В И В:

Заступник головний лікар Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради ОСОБА_7 звернулась до суду із заявою, в якій просила вирішити питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку ОСОБА_5, посилаючись на те, що останній знаходиться під наглядом у лікаря-психіатра з 1984 року, є інвалідом II групи по психічному захворюванню безстроково. Рішенням Червоногвардійського районного народного суду м. Дніпропетровська від 05.04.1990 року визнаний недієздатним. На підставі рішенням Ленінської районної ради народних депутатів м. Запоріжжя від 14.06.1990 року опікуном ОСОБА_5 призначена мати - ОСОБА_6. Із анамнезу відомо, що ОСОБА_5 багаторазово перебував па стаціонарному лікуванні у зв'язку із загостренням психічного захворювання. У клінічній картині домінувала галюцинаторно-параноїдна симптоматика з агресивними діями. Знаходився на примусовому лікуванні в період часу з 1989 року по 2001 рік, у зв'язку із здійсненням суспільно-небезпечного діяння (зґвалтував 6-літню дівчинку). Остання виписка з КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР відбулася 22.10.2014 року. Останні роки в клінічній картині на перший план виступають явища вираженого психопатоподібного та емоційно - вольового дефекту. Усі останні госпіталізації пов'язані із загостренням захворювання у вигляді агресії по відношенню до матері-опікуна, уходів з дому. Зі слів матері-опікуна, психічний стан змінився з жовтня 2017року ОСОБА_5 став злісним, напруженим, вимагав у матері гроші, виганяв з дому, скоїв спробу покінчити життя самогубством. Близько 10 днів назад став особливо злісним, загрожував матері фізичною розправою, штовхнув її, вдарив. 20.04.2018 року о 14.30 год. доставлений бригадою спеціалізованої медичної допомоги в приймальне відділення КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР у зв'язку з погіршенням психічного стану. Оглянутий черговим лікарем-психіатром, який кваліфікував стан, як загострення хронічного психічного розладу. Госпіталізований у примусовому порядку як особа, яка виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих. 20.04.2018 року о 16.00 год. оглянутий комісією лікарів-психіатрів, за висновком якої стан пацієнта можна кваліфікувати як тяжкий психічний розлад у формі шизофренії резидуальної, з вираженим змішаним (психоподібний, емоційно-вольовий) дефектом з агресивними діями на адресу опікуна (штовхає, б'є матір). У зв'язку з відсутністю рішення суду на госпіталізацію в примусовому порядку, ОСОБА_5 виписаний 21.04.2018 року о 12.30 год. Враховуючи агресію, що зберігається (штовхає, б'є матір), а також нездатність задовольняти свої життєві потреби на рівні, що забезпечують його життєдіяльність, 21.04.2018 року о 13.00 год. знову госпіталізований у примусовому порядку як особа, яка виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих. 21.04.2018 року о 17.00 оглянутий комісією лікарів-психіатрів, за висновком якої стан ОСОБА_5 можна кваліфікувати як тяжкий психічний розлад у формі шизофренії резидуальної, з вираженим змішаним (психоподібний, емоційно-вольовий) дефектом з агресивними діями на адресу опікуна (штовхає, б'є матір). У зв'язку з відсутністю рішення суду на госпіталізацію в примусовому порядку, ОСОБА_5 виписаний 22.04.2018 року о 12.30 год. Враховуючи агресію, що зберігається (штовхає, б'є матір), а також нездатність задовольняти свої житгєві потреби на рівні, що забезпечують його життєдіяльність, 22.04.2018 року о 13.00 год. знову госпіталізований у примусовому порядку як особа, яка виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих. 23.04.2018 року о 9.00 год. оглянутий комісією лікарів-психіатрів, за висновком якої стан ОСОБА_5 можна кваліфікувати, як тяжкий психічний розлад у формі шизофренії резидуальної, з вираженим змішаним (психопатоподібний, емоційно-вольовий) дефектом з агресивними діями на адресу опікуна (штовхає, б'є матір). Приймаючи до уваги погіршення психічного стану, відсутність критики до хвороби, а також неспроможність задовольняти свої життєві потреби на рівні, що забезпечує його життєдіяльність, лікування можливо тільки в умовах психіатричного стаціонару.

У судовому засіданні представник психіатричного закладу обставини, викладені в наведеній вище заяві, підтримала повністю, просила суд її задовольнити.

Законний представник заяву підтримала та просила суд винести рішення про госпіталізацію ОСОБА_5 до психіатричного закладу у примусовому порядку.

ОСОБА_5 у судовому засіданні проти примусової госпіталізації не заперечував.

Прокурор заяву підтримала і просила суд винести рішення про госпіталізацію ОСОБА_5 до психіатричного закладу у примусовому порядку.

Розглянувши матеріали заяви від 23.04.2018 р., заслухавши пояснення представника заявника, лікаря-психіатра, законного представника ОСОБА_5, особи, щодо якої вирішується питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку думку прокурора, суд дійшов висновку про задоволення заяви з огляду на наступне.

Згідно з ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. У своєму рішенні Європейський Суд з прав людини (справа «ОСОБА_8 проти України») від 17.04.2014 року зазначив, що особа не може вважатися «Психічно хворою» та позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов; по-перше, об'єктивна медична експертиза повинна достовірно показати, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання.

Як вбачається з висновку комісії лікарів-психіатрів від 23.04.2018 року, ОСОБА_5 страждає на тяжкий психічний розлад у формі шизофренії резидуальної, з вираженим змішаним (психопатоподібний, емоційно-вольовий) дефектом з агресивними діями на адресу опікуна (штовхає, б'є матір). Приймаючи до уваги погіршення психічного стану, відсутність критики до хвороби, а також неспроможність задовольняти свої життєві потреби на рівні, що забезпечує його життєдіяльність, лікування можливо тільки в умовах психіатричного стаціонару (а.с.2).

Отже, наявні в матеріалах справи докази, а також надані суду пояснення лікаря-психіатра, зокрема, що ОСОБА_5 страждає на тяжкий психічний розлад у формі шизофренії резидуальної, з вираженим змішаним (психопатоподібний, емоційно-вольовий) дефектом з агресивними діями на адресу опікуна (штовхає, б'є матір), з 1984 року перебуває під наглядом лікаря психіатра, є інвалідом ІІ групи по психічному захворюванню, на підставі рішення суду визнаний недієздатним, неодноразово проходив курс лікування у психіатричних стаціонарах, проявляє агресію до матері, підтверджують необхідність госпіталізації ОСОБА_5 до психіатричного закладу у примусовому порядку.

У звязку з чим, суд дійшов висновку, що заява головного лікаря КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку ОСОБА_5підлягає задоволенню судом.

Керуючись ст.ст. 14, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст.ст.339-342 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Заяву заступника головного лікаря Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради ОСОБА_7 про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 задовольнити.

Госпіталізувати у примусовому порядку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, до психіатричного закладу структурного підрозділу Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради, розташованої за адресою: м.Запоріжжя, вул.Сєдова, буд.6.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя А.В.Круглікова

Присяжні: ОСОБА_1

ОСОБА_2