П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2018 року м. Рівне

Апеляційний суд Рівненської області у складі :

головуючого - Григоренка М.П.,

суддів : Бондаренко Н.В., Гордійчук С.О.,

секретар судового засідання Москалик Т.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - колективне підприємство "Індтрикотаж",

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 06 грудня 2017 року в справі № 572/1866/17 за позовом ОСОБА_1 до колективного підприємства "Індтрикотаж" про внесення до трудової книжки запису про звільнення, стягнення грошових коштів, належних при звільненні, ухваленого під головуванням судді Ведяніної Т.О. об 17 год. 04 хв. в приміщенні Сарненського районного суду Рівненської області,

В С Т А Н О В И В :

09 серпня 2017 року ОСОБА_1 звернулася в Сарненський районний суд Рівненської області з позовом до КП "Індтрикотаж", в якому просила зобов'язати відповідача внести до трудової книжки позивача запис про її звільнення з посади директора КП «Індтрикотаж» з 01.02.2016 року та стягнути з відповідача на її користь заборгованість по вихідній допомозі у розмірі 19 200 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 57 600 грн., а також 640 грн. сплаченого судового збору.

Під час розгляду даної справи в суді першої інстанції позивач змінила позовні вимоги в частині стягнення грошових коштів, належних при звільненні, а саме: просила стягнути з відповідача на її користь, з урахуванням розміру мінімальної

_____________________________________________________________________

Провадження № 22-ц/787/338/2018 Головуючий у 1 інстанції : Ведяніна Т.О. Доповідач : Григоренко М.П.

заробітної плати, заборгованість по вихідній допомозі у розмірі 8 268 грн., а також 51 084 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 06 грудня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 про зобов'язання КП "Індтрикотаж" внести до трудової книжки ОСОБА_1 запис про її звільнення з посади директора КП з 1 лютого 2016 року, а також у стягненні з відповідача на користь позивача 8 268 грн. заборгованості по вихідній допомозі, 51 084 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та понесених судових витрат - відмовлено.

В поданій на рішення суду апеляційній скарзі ОСОБА_1 покликається на його незаконність, через порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову суд виходив з того, що відповідно до п. 2.26 «Інструкції про порядок ведення трудових книжок» №58 від 29.07.1993 року, записи про причини звільнення у трудовій книжці повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства із посиланням на відповідну статтю, пункт закону. Із копії протоколу №1/16 від 30.01.2016 року загальних зборів учасників КП «Індтрикотаж» вбачається, що вказаного числа загальними зборами КП "Індтрикотаж" було прийнято рішення про звільнення ОСОБА_1 (в якому відсутнє формулювання про причини звільнення із посиланням на відповідну статтю, пункт закону) з посади директора КП з 1 лютого 2016 року, а тому саме 1 лютого 2016 року - є останнім днем роботи позивача, а відтак і днем її звільнення.

Місцевий суд вважає, що 01.02.2016 року ОСОБА_1, перебуваючи на лікарняному, повинна була знати про загальні збори КП «Індтрикотаж», про які її не було повідомлено та запрошено, і як керівник підприємства, мала внести наказ про своє звільнення на підставі рішення загальних зборів учасників колективного підприємства (в якому відсутнє формулювання про причини звільнення із посиланням на відповідну статтю, пункт закону) та внести відповідний запис у трудову книжку.

Вказує, що на підтвердження позовних вимог, вона надавала суду листи адресовані директору КП «Індтрикотаж» (які вона направляла відразу після виходу із лікарняного) від 22.02.2016 року, 24.03.2016 року, 25.01.2017 року, 26.04.2017 року, до яких долучені докази про одержання цих листів адресатом і в яких вона просила надати їй копію протоколу загальних зборів та наказу про її звільнення з формулюванням чинного законодавства та посиланням на відповідну статтю, пункт закону, - для з'ясування причин звільнення, але відповіді на дані листи вона не отримала. Судом такі докази не були взяті до уваги.

Крім того, судом витребовувався у відповідача наказ про звільнення ОСОБА_1, проте відповідач даний запит суду проігнорував.

Зазначає, що відповідачем не виконано вимоги трудового законодавства при її звільненні з роботи.

Із цих підстав просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В ході апеляційного розгляду справи представник позивача ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Представник відповідача - адвокат ОСОБА_3 просив залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

В ході рогляду справи судом першої інстанції встановлено, що наказом №21/к від 2 квітня 1992 року ОСОБА_4 була звільнена з посади приймальниці замовлень в зв'язку із переведенням до ГКП «Індтрикотаж», де з цього ж числа прийнята на посаду директора вказаного підприємства.

Відповідно до копії протоколу №1/16 від 30 січня 2016 року загальних зборів учасників колективного підприємства «Індтрикотаж» ОСОБА_1 було звільнено з посади директора КП «Індтрикотаж».

Залишаючи без задоволення позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив із того, що остання не надала доказів про її звільнення із посади директора ГКП «Індтрикотаж» на підставі п.5 ч.1 ст.41 КЗпП.

Крім того, суд першої інстанції знайшов суперечливими пояснення позивача з приводу обставин її звільнення із посади директора КП «Індтрикотаж» і неможливості належним чином оформити свою трудову книжку при звільненні та отримати розрахункові кошти.

Дані висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи, наявним у справі доказам та ґрунтується на законі.

Доводи апеляційної скарги також не спростовують правильність висновків оскаржуваного рішення, оскільки ці доводи зводяться до посилання на ті ж самі обставини та наведення обґрунтувань заявлених вимог, які вказані у позовній заяві позивача, яким суд першої інстанції надав належну оцінку в оскаржуваному рішенні і колегія суддів повністю погоджується із цією оцінкою та прийнятим рішенням у даній цивільній справі.

Перебуваючи безперервно на посаді директора КП «Індтрикотаж» з квітня 1992 року по 30 січня 2016 року та звертаючись до суду із своїм позовом, ОСОБА_1 не спромоглась надати суду інформацію щодо того, який саме має статус має КП «Індтрикотаж», чи є вона одним із засновників та співвласників цього підприємства, яким чином її було призначено на посаду директора, за трудовом договором чи шляхом обрання на цю посаду загальними зборами.

Із змісту протоколу №1/16 від 30 січня 2016 року загальних зборів учасників колективного підприємства «Індтрикотаж» слідує, що ОСОБА_1 було звільнено лише з посади директора КП «Індтрикотаж», а не з роботи, із зазначенням тієї чи іншої правової підстави.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 було призначено на посаду директора КП «Індтрикотаж» шляхом переведення із посади приймальниці замовлень, а потім звільнено із цієї посади загальними збороми, тому слід прийти до висновку, що посада керівника вказаного підприємства була виборною.

Також, позивач не надала будь-яких ґрунтовних пояснень з приводу того, як саме вібулась передача нею всіх справ та документації підприємства, після того як рішеням загальних зборів її було звільнено із посади директора підприємства і з яких причин вона сама не змогла здійснити належне оформлення своєї трудової книжки, якщо вона вважала себе звільненою з роботи на підставі п.5 ч.1 ст.41 КЗпП.

В ході судового розгляду сторона відповідача пояснила, що КП «Індтрикотаж» фактично не здійснювало будь-якої господарської діяльності із 1996 року і на вказаному підприємстві не було працівників, а була лише позивач, яка використовувала майно учасників цього колективного підприємства виключно у власних інтересах, у зв'язку із чим останні провели загальні збори і прийняли рішення про звільненні ОСОБА_1 із посади директора, яка після себе будь-якої документації підприємства взагалі не залишила.

Відповідно ч. 3 до ст. 10 ЦПК України, редакція якої була чинна на час розгляду справи в суді першої інстанції, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що якщо ОСОБА_1 вважала, що загальними зборами учасників КП «Індтрикотаж» її було звільнено із роботи, а не просто із посади, тому позивач мала б оскаржити це рішення загальних зборів, з тих підстав, що її було звільнено з роботи без зазначення тіє чи іншої правової підставі, які передбачає КЗпП України, що нею не було зроблено.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 06 грудня 2017 року підлягає залишенню без змін, як ухвалене із додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 367, п.1 ч.1 ст. 374, 375, 381, 382, 384, п.2 ч.3 ст.389, 390 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 06 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, з підстав неправильного застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, крім випадків, перелічених у частині 3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня її проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 16.04.2018 року.

Головуючий М.П. Григоренко

Судді : Н.В. Бондаренко

С.О. Гордійчук