АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/3221/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Луценко О.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2018 року Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів:

головуючого - Немировської О.В.

суддів - Соколової В.В., Чобіток А.О.

при секретарі - Шепель К.В.

розглянувши у відкритому судовомузасіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки та визнання права власності, за заявою ОСОБА_4 про забезпечення позову,

за апеляційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» - Ірклієнка Юрія Петровича на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 08 лютого 2018 року,

встановив:

у листопаді 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1.

Заочним рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 06 травня 2015 року позов було задоволено.

У листопаді 2017 року представник відповідача ОСОБА_4- ОСОБА_7 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, у якій просив накласти арешт на спірну квартиру, посилаючись на те, що ним було подано заяву про перегляд заочного рішення, а позивач може вчинити дії щодо відчуження квартири.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 08 лютого 2018 року заяву було задоволено, накладено арешт на спірну квартиру.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, позивач в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» - Ірклієнка Ю.П. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу в та постановити ухвалу, якою у задоволенні заяви відмовити, посилаючись на порушення норм процесуального права.

Відповідно до п 8 розділу ХIII Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 року, ч. 6 ст. 147 та абз. 3 п. 3 розділу ХII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII Апеляційний суд м. Києва діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Київського апеляційного суду в апеляційному окрузі.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення представника ОСОБА_4 - ОСОБА_7 та представника ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» - Холодової Л.А., дослідивши виділені матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, відповідач ОСОБА_4 посилався на те, що 30 січня 2017 року йому стало відомо про те, що 06 травня 2015 року Оболонським районним судом м.Києва було ухвалено заочне рішення, яким було задоволено позов ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 та звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, яке він вважає незаконним та таким, що підлягає скасуванню. Вказував, що позивач може здійснити відчуження вказаної квартири, що унеможливить виконання рішення суду, а тому просив накласти арешт на спірне майно.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 08 лютого 2018 року заяву було задоволено, накладено арешт на спірну квартиру.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що з наданих до суду документів вбачається, що позивач намагається відчужити спірне майно, що може унеможливити виконання рішення суду.

Однак, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, оскільки він не відповідає встановленим у справі обставинам та зроблений із порушенням норм процесуального права.

В ст. 149 ЦПК України передбачено забезпечення позову на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду. Заява про забезпечення позову повинна містити обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Частиною 4 ст. 150 ЦПК України визначено, що не допускається забезпечення позову шляхом накладення арешту на заробітну плату, пенсію та стипендію, допомогу по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню, яка виплачується у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю (включаючи догляд за хворою дитиною), вагітністю та пологами, по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, на допомогу, яка виплачується касами взаємодопомоги, благодійними організаціями, а також на вихідну допомогу, допомогу по безробіттю, на майно або грошові кошти неплатоспроможного банку, а також на майно або грошові кошти Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

В п. 4 постанови Пленуму ВС України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 р. №9 дано роз'яснення про те, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

В даному випадку, за захистом своїх порушених прав до суду звернувся ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та заочним рішення Оболонського районного суду м.Києва від 06 травня 2015 року його позов було задоволено. Вказане рішення набрало законної сили 17 травня 2015 року.

Ухвалою Оболонського районного суду м.Києва від 08 лютого 2018 року заочне рішення було скасовано та призначено до розгляду в загальному порядку.

Доказів про те, що відповідач ОСОБА_4 звернувся до суду із зустрічним позовом до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», предметом якого є спірне майно, виділені матеріали справи не містять. Представником відповідача не наведено також і доказів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на квартиру, яка на момент постановлення ухвали перебуває у власності ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, до суду не надано.

Враховуючи викладене, судом першої інстанції було зроблено помилковий висновок про наявність підстав для задоволення заяви відповідача про забезпечення позову у обраний спосіб, а тому ухвалу слід скасувати та постановити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви відмовити.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

постановив:

апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» - Ірклієнка ЮріяПетровича задовольнити.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 08 лютого 2018 року скасувати та постановити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви представника ОСОБА_4 - ОСОБА_7 про забезпечення позову - відмовити

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 10 квітня 2018 року.

Головуючий

Судді