Провадження № 22-ц/772/840/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2018 рокуСправа № 127/25172/17м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Шемети Т. М.,

суддів: Панасюка О. С., Зайцева А. Ю.

за участі: секретаря судового засідання Куленко О. В.,

учасники справи:

позивач (особа яка подала апеляційну скаргу) ОСОБА_3,

відповідач ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні Апеляційного суду Вінницької області в залі судових засідань № 4 апеляційну скаргу ОСОБА_3 на заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 22 лютого 2018 року в складі судді Волошина С. В., постановлене в м. Вінниці, дата повного складання тексту рішення невідома,-

в с т а н о в и в:

В листопаді 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, у якому ставила вимогу стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду в розмірі 3 030 грн 70 коп. та моральну шкоду в розмірі 50 000 грн, а також витрати на правову допомогу в розмірі 1000 грн.

Позов обґрунтований тим, що в лютому 2012 року в офісному приміщенні по вул. Грушевського 50/17 у м. Вінниці під час надання юридичних послуг, відповідач ОСОБА_4 шляхом зловживання довірою, обманним шляхом отримала від ОСОБА_3 в рахунок сплати судового збору за подання до суду заяви про встановлення факту родинних відносин кошти в сумі 3 141 грн., замість визначеного Законом України «Про судовий збір» розміру 107, 30 грн., таким чином незаконно заволоділа її особистими коштами в розмірі 3 033,70 грн. По даному факту правоохоронними органами було проведено розслідування. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 14.11.2017 року обвинувачена ОСОБА_4 звільнена від кримінальної відповідальності по обвинуваченню за ч. ч. 1,2 ст. 190 та ч. 4 ст. 358 КК України на підставі ст. 49 КК України, у звязку з закінченням строків давності, кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 було закрито.

Розмір матеріальних збитків встановлено в кримінальному провадженні. Однак позивач стверджує, що своїми діями відповідач спричинила їй і моральні страждання, які полягають в тому, що вона є особою похилого віку, інвалідом, була обманута позивачкою, в результаті чого в неї були відібрані такі необхідні їй кошти, які вона не може повернути вже понад шість років.

Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 22 лютого 2018 року позов задоволено частково:

- стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду в розмірі 3 030, 70 та моральну шкоду в розмірі 3 000 грн.. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 витрати на правову допомогу, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 60 грн (а. с. 40 - 43).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що винність ОСОБА_4 у вчиненні відносно ОСОБА_3 кримінального правопорушення є встановленою, а розмір матеріальної шкоди визначений в ухвалі Вінницького міського суду Вінницької області від 14.11.2017, що постановлено у кримінальному провадженні № 127/23449/13 к по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України, тому ця сума є доведеною і матеріальна шкода в розмірі 3 030, 70 грн. ( в межах заявлених позивачем вимог) підлягає до задоволення в повному обсязі.

Суд першої інстанції визнав недоведеними заподіяння позивачу душевних страждань саме в розмірі 50 000 грн. та враховуючи подію яка стала підставою для зявлення такого позову, особу позивача, дійшов висновку про часткове задоволення позову про стягнення моральної шкоди, визначив її розмір в сумі 3000 грн.. Витрати на правову допомогу, враховуючи часткове задоволення позову в частині стягнення моральної шкоди (а саме на 6%), суд стягнув пропорційно до розміру задоволеної позовної вимоги, в розмірі 60 грн.

Не погодившись з таким рішенням суду в частині відмови в задоволенні позову щодо стягнення моральної шкоди в розмірі 50 000 грн., ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої просить скасувати заочне рішення в частині стягнення моральної шкоди та витрат на правничу допомогу і ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_4 на її користь моральну шкоду в розмірі 50 000 грн. та відшкодувати понесені нею витрати на правничу допомогу в розмірі 1 000 грн. В решті рішення залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції не надав належного значення тим обставинам що вона є людиною похилого віку, інвалідом, кошти, якими незаконно заволоділа відповідач потрібні їй були на лікування. тривалий час (понад 6 років) їй довелось доводити свою правоту і кошти протягом цього часу і до сьогодні перебувають у відповідачки, яка незаконно ними заволоділа. Суд не зважив на те, що відповідач не відшкодувала їй жодної копійки в рахунок завданої нею шкоди.

Правом на подання відзиву відповідач не скористалась, про розгляд справи була повідомлена шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті суду (ч. 11 ст. 128 ЦПК України).

Відповідно до п. 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Згідно з п. 8 розділу XIII «Перехідних положень» ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується. Тому справа підлягає розгляду Апеляційним судом Вінницької області.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного заочного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до наступних висновків.

Частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

По справі встановлено наступні обставини, що не оспорюються:

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 14.11.2017 року, постановленою у кримінальному провадженні № 127/23449/13-к по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1 , 2 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України, якою ОСОБА_4 звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України (у звязку з закінченням строків давності) та кримінальне провадження закрито, встановлено, що у лютому 2012 року ОСОБА_4 перебуваючи в офісному приміщенні по вул. Грушевського, 50/17 у м. Вінниці, будучи фізичною особою-підприємцем та надаючи громадянам юридичну допомогу, зустрілась з ОСОБА_5 та ОСОБА_3, яка за довіреністю представляє його інтереси. Дізнавшись, що ОСОБА_5 потребує юридичної допомоги за позовом до ОСОБА_6 про встановлення факту родинних відносин та усунення від спадкування, а також те, що його представник ОСОБА_3 в юридичних питаннях не орієнтується, ОСОБА_4, зловживаючи їхньою довірою та маючи намір заволодіти їхніми коштами, шляхом обману, повідомила ОСОБА_3 про необхідність сплати судового збору в сумі 3 141 грн за подання цивільного позову, хоча при поданні позовної заяви немайнового характеру, відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», станом на 2012 рік, необхідно було сплатити лише 107 грн 30 коп.

Реалізуючи свій злочинний намір ОСОБА_7 запропонувала ОСОБА_3 передати їй кошти в сумі 3 141 грн та пообіцяла, що сама внесе їх на рахунок у банку. Отримавши через декілька днів від ОСОБА_3 вказані кошти, ОСОБА_7 умисно ними заволоділа, після чого при невстановлених обставинах, направила до Замостянського районного суду м. Вінниці разом з позовною заявою ОСОБА_5 підроблену квитанцію № к25/9/19 від 11.02.2012, нібито видану в касі відділення № НОМЕР_1 КБ «Надра», про сплату судового збору в сумі 3 141 грн, завдавши таким чином матеріальної шкоди ОСОБА_3 в сумі 3 033, 70 грн. та державі в сумі 107, 30 грн. Відповідно до довідки ПАТ КБ «Надра» від 31.01.2013 року виявлено, що сплата коштів в сумі 3 141 грн від ОСОБА_5 із призначенням платежу «судовий збір» через відділення № НОМЕР_1 КБ «Надра» м. Вінниці на рахунок Управління державної казначейської служби України у м. Вінниці не проводилась.

Згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень дана ухвала набула законної сили 22.11.2017 року.

Спір між позивачем та відповідачем виник з приводу завдання позивачу матеріальної та моральної шкоди, внаслідок вчинення відповідачем кримінального правопорушення передбаченого ч. ч. 1 , 2 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України.

Заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 22 лютого 2018 року в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь потерпілої від злочину ОСОБА_3 матеріальної шкоди у розмірі 3 030,70 грн не оскаржується.

Апеляційний суд наводить мотиви прийняття чи відхилення аргументів апеляційної скарги (ст. 382 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 в частині стягнення моральної шкоди частково, суд першої інстанції встановив те що позивач є людиною похилого віку, інвалідом другої групи, що відносно неї вчинено злочин, встановив тривалість порушення її майнового права на використання коштів понад 6 років, те що їй довелось приймати участь на досудовому слідстві та у судах що призвело до зміни життєвих планів та моральних страждань. Однак, встановивши всі ці обставини, суд не дотримався балансу розумності та справедливості та помилково визначив розмір моральної шкоди в сумі 3000 грн..

Дійсно заявлений позивачкою розмір морального відшкодування в сумі 50 000 грн. є завищеним. Однак, з урахуванням особи позивача, її похилого віку, інвалідності 2 групи, виходячи з вимог розумності та справедливості, враховуючи баланс порушеного права, той факт що на протязі тривалого часу (понад шість років) відповідач не повернула здобуті незаконним шляхом кошти ОСОБА_8 та не вчинила жодних дій до відшкодування збитків, спричинених злочином, - апеляційний суд приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 10 000 гривень, що буде достатньою сатисфакцією пережитих ОСОБА_8 моральних страждань, спричинених незаконними діями відповідача ОСОБА_4.

Відтак рішення суду першої інстанції в частині вимог про стягнення моральної шкоди підлягає скасуванню, оскільки висновки суду першої інстанції щодо розміру відшкодування моральної шкоди не відповідає встановленим по справі обставинам.

Виходячи з положень статті 382 ЦПК України, апеляційний суд наводить розрахунок нового розподілу судових витрат по справі.

Позивач понесла судові витрати у вигляді оплати правової допомоги в розмірі 1 000 грн., що підтверджено квитанцією (а.с. 9). Позов було заявлено на суму 53 030, 70 грн., задоволено позов на суму 13 030, 70 грн. (3 030,7 грн. матеріальної шкоди + 10 000 грн. моральної шкоди), що становить 24,57 % від заявленої суми. Відтак з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 24, 57 % понесених нею судових витрат, що становить 245,70 грн. (п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК України). Окрім того, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 6 частини 1 статті 5 закону України «Про судовий збір», а позов підлягає до частково задоволення, відповідач ОСОБА_4 не звільнена від сплати судового збору, з неї слід стягнути 640 гривень судового збору на користь держави (ст. 141 ЦПК України).

З огляду на те, що апеляційна скарга подана на рішення суду у справі про стягнення матеріальної та моральної шкоди, ціна позову у якій становить 53 030, 70 грн, відповідно до положень п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України, ця справа є малозначною, а тому не підлягає касаційному оскарженню (п. 2 ч. 3 с. 389 ЦПК України).

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 19, 141, 367, 374, 376, 381-384, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, суд, - п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 22 лютого 2018 року в частині вимог про стягнення моральної шкоди та відшкодування витрат на правничу допомогу скасувати та в цій частині ухвалити нове:

Стягнути з ОСОБА_4 (уродженка м. Вінниці, зареєстрована за адресою м. Вінниця, 1-й провулок Київський, 62/4, проживає ІНФОРМАЦІЯ_1) на користь ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) 10 000 (десять тисяч) гривень моральної шкоди та 245, 70 (двісті сорок пять гривень 70к.) гривень у відшкодування витрат на правничу допомогу.

Стягнути з ОСОБА_4 (уродженка м. Вінниці, зареєстрована за адресою м. Вінниця, 1-й провулок Київський, 62/4, проживає ІНФОРМАЦІЯ_1) на користь держави ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) 113 (сто тринадцять) грн 70 коп. витрат на правничу допомогу, замість визначених судом першої інстанції - 60 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 (уродженка м. Вінниці, зареєстрована за адресою м. Вінниця, 1-й провулок Київський, 62/4, проживає ІНФОРМАЦІЯ_1) на користь держави 640 (шістсот сорок) гривень судового збору.

В частині стягнення матеріальної шкоди, спричиненої злочином, рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 22 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуюча підпис ОСОБА_2

Судді: підпис ОСОБА_9

підпис ОСОБА_10

Згідно з оригіналом

головуючий суддя: Т. М. Шемета