АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2018 року

м. Харків

Справа № 642/5541/16-ц

Провадження № 22-ц/790/791/18

Апеляційний суд Харківської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Коваленко І.П.,

суддів: Овсяннікової А.І., Сащенко І. С.,

розглянув в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно та за зустрічним позовом Харківської міської ради до ОСОБА_1 про зобов'язання вчинення певних дійза апеляційною скаргою Харківської місцевої прокуратури № 1 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 23 вересня 2016 року (суддя Бондаренко В.В.),

встановив:

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ХМР, в якому просив суд визнати за ним право власності на самочинно збудовані будівлі: нежитлова будівля літ. «А-1» загальною площею151,7 кв.м., нежитлова будівля літ. «Б-1» загальною площею 34,9 кв.м., нежитлова будівля літ. «В-1» загальною площею 78,5 кв.м,

В обгрунтування позову вказував, що протягом 2015-2016 років він без відповідного дозволу органу місцевого самоврядування та відповідного проекту збудував нерухоме майно, а саме: нежитлова будівля літ. «А-1» загальною площею151,7 кв.м., нежитлова будівля літ. «Б-1» загальною площею 34,9 кв.м., нежитлова будівля літ. «В-1» загальною площею 78,5 кв.м, нежитлова будівля літ. «Г-1» загальною площею 78,3 кв.м за адресою: АДРЕСА_1. При виготовленні технічних паспортів наведені будівлі визначені, як самочинні. Рішенням сесії ХМР № 264/16 від 06.07.2016 року йому було надано дозвіл на збереження самочинно побудованого нерухомого майна. На даний час позивач не може оформити в адміністративному порядку право власності на вищевказане нерухоме майно, в зв'язку з чим і змушений звернутися з відповідним позовом до суду.

У вересні 2016 року Харківська міська Рада звернулась до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1, в якому просила зобов'язати ОСОБА_1 здійснити заходи направленні на прийняття в експлуатацію нежитлових будівель літ. «А-1», літ. «Б-1», літ. «В-1», літ. «Г-1» (торгівельного призначення) по АДРЕСА_1; зареєструвати право власності на нежитлові будівлі літ. «А-1», літ. «Б-1», літ. «В-1», літ. «Г-1» (торгівельного призначення) по АДРЕСА_1 після реєстрації декларації про готовність до експлуатації самочинно збудованого об'єкта на яке визначено право власності.

В обгрунтування зустрічного позову вказувала, що рішення суду, у разі визнання за позивачем права власності на вищезазначені самочинно збудовані будівлі не буде безумовною підставою для державної реєстрації права власності на це майно, в тому числі у випадку, якщо відсутній документ, що підтверджує введення будівлі в експлуатацію.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 23 вересня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ХМР про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно - задоволено.

Зустрічні позовні вимоги ХМР до ОСОБА_1 про зобов'язання вчинення певних дій - задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на самочинно збудовані нежитлові будівлі літ «А-1» загальною площею 151,7 кв. метрів, літ. «Б-1» загальною площею 34,9 кв. метри, літ. «В-1» загальною площею 78,5 кв. метри, літ. «Г-1» загальною площею 78,3 кв. метри, що розташовані за адресою АДРЕСА_1.

Зобов`язано ОСОБА_1 здійснити заходи, направлені на прийняття до експлуатації нежитлових будівель літ. «А-1», літ. «Б-1» , літ. «В-1», літ. «Г-1» по АДРЕСА_1 та зареєструвати право власності на нежитлові будівлі літ. «А-1», літ. «Б-1» , літ. «В-1», літ. «Г-1» по АДРЕСА_1 після реєстрації декларації про готовність до експлуатації самочинно збудованого об'єкту, на яке визнане право власності за рішенням суду.

Не погодившись із вказаним вище рішенням суду першої інстанції, Харківська місцева прокуратура № 1 звернулась на це рішення з апеляційною скаргою, в якій, з посиланнями на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить вказане рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Обґрунтовуючи свої апеляційні доводи, апелянт зазначив, що визнаючи законним право власності на новостворене нерухоме майно, суд першої інстанції вирішив питання, яке відноситься до компетенції виконавчої, а не судової влади.

Крім того, апелянт зазначив, що при ухваленні оскаржуваного рішення суд не вирішив питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 20 листопада 2017 року вказану цивільну справу будо направлено до Ленінського районного суду м. Харкова для усунення недоліків.

Додатковим рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 18 грудня 2017 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 2756 грн.

Стягнуто з ХМР на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Судовим розглядом встановлено, що протягом 2015-2016 років ОСОБА_1 було самочинно збудовано нерухоме майно, а саме: нежитлова будівля літ. «А-1» загальною площею151,7 кв.м., нежитлова будівля літ. «Б-1» загальною площею 34,9 кв.м., нежитлова будівля літ. «В-1» загальною площею 78,5 кв.м, нежитлова будівля літ. «Г-1» загальною площею 78,3 кв.м за адресою: АДРЕСА_1.

Із технічного висновку ТОВ «АРКАДА-ХХІ» № 261/16 від 27.04.2016 року щодо результатів огляду технічного стану нерухомого майна, а саме: нежитлової будівлі літ. «А-1» загальною площею151,7 кв.м., нежитлової будівлі літ. «Б-1» загальною площею 34,9 кв.м., нежитлової будівлі літ. «В-1» загальною площею 78,5 кв.м, нежитлової будівлі літ. «Г-1» загальною площею 78,3 кв.м, вбачається, що конструкції знаходяться в нормальному технічному стані, виконані відповідно до діючих будівельних норм та придатні для подальшої експлуатації.

Листом ГУ Держпродспоживслужби України в Харківській області № 5.0/219 від 19.05.2016 року, ОСОБА_1, проінформовано про відсутність порушень санітарних норм при збереженні самочинно побудованих нежитлових будівель.

Згідно листа ГУ ДСНС № 040-5044/153 від 30.06.2016 року, ГУ ДСНС України не заперечує проти збереження самовільно побудованих нежитлових будівель, за адресою: АДРЕСА_1.

Із письмової відповіді Департаменту екології та природних ресурсів Харківської ОДА від 30.05.2016 року, вих.№05.01-18/3320, в якому зазначений орган не заперечує проти збереження та подальшої експлуатації вищевказаних об'єктів нерухомого майна.

Відповідно до постанов ДАБК від 02.07.2016 року №№ 181/212/1-п - 181/212/4-п, ОСОБА_1, було притягнуто до адміністративної відповідальності за самочинне будівництво.

06.07.2016 року рішенням сесії ХМР № 264/16 від 06.07.2016 року ОСОБА_1 було надано дозвіл на збереження самочинно побудованого нерухомого майна, а саме: нежитлових будівель літ.літ. «А-1», «Б-1», «В-1», «Г-1» (торгівельного призначення) по АДРЕСА_1.

Згідно частини 1 статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», обов'язковій реєстрації прав підлягає право власності на нерухоме майно фізичних осіб.

Відповідно до частини 1 статті 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затверджуваного проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Постановою 12 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі № 6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» у справах, пов'язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, встановлено, що суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього.

Згідно приписів частини 2 статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Статтею 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта є дата реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації або видачі сертифіката. Експлуатація закінчених будівництвом об'єктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачено законодавством) в експлуатацію, забороняється.

Звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що це питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право.

З матеріалів справи вбачається, що позивач не звертався до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю для набуття права власності та введення об'єктів в експлуатацію у встановленому законом порядку, а одразу звернувся з позовом про визнання права власності.

Відповідно до п. 2.3 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18.06.2007 року № 55 не підлягають поділу об'єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об'єкти нерухомого майна. Питання щодо поділу об'єктів нерухомого майна може розглядатись лише після визнання права власності на них відповідно до закону.

Інформація про наявність у позивача дозвільних документів на право виконання будівельних робіт з будівництва об'єктів та вводу їх в експлуатацію у встановленому законодавством порядку відсутня.

Враховуючи вищевикладене, судова когегія приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з відмовою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та Харківської міської ради, оскільки зустрічний позов пов'язаний із позовом ОСОБА_1.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, ст. 381, 382, 383, 384 ЦПК України,-

постановив:

Апеляційну скаргу Харківської місцевої прокуратури № 1- задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 23 вересня 2016 року - скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно - відмовити.

В задоволенні зустрічного позову Харківської міської ради до ОСОБА_1 про зобов'язання вчинення певних дій - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 12 квітня 2018 року.

Головуючий - І.П. Коваленко

Судді - А.І. Овсяннікова

І.С. Сащенко