Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ЄУН 311/2358/17
провадження №22ц/778/4925/17
головуючий у 1 інстанції: Пушкарьова С.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2018 року місто Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого, судді-доповідачаОСОБА_1
суддів:ОСОБА_2
ОСОБА_3

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Василівського районного суду Запорізької області, ухвалене в м. Василівка 29 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що з 27 квітня 2012 року позивачка та відповідач перебувають в шлюбі, зареєстрованому Балківською сільською радою Василівського району Запорізької області, про що у Книзі реєстрації шлюбу зроблено актовий запис за № 03. Мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2. Подружні відносини між позивачкою та відповідачем фактично припинені, тому ОСОБА_4 змушена з доньками переїхати жити до її матері. Діти знаходяться тільки на утриманні позивачки. ОСОБА_5 ухиляється від належного виконання своїх батьківських обовязків по матеріальному забезпеченню дітей. Угоди про добровільну сплату аліментів у належному розмірі на утримання доньок ними не досягнуто. Відповідач має у своїй власності будинок, постійне місце роботи (працює на ПрАТ «ЗЗРК», середній заробіток складає близько 10000 грн. на місяць) і має можливість надавати грошову допомогу на утримання дітей.

Доньки потребують матеріальної допомоги у розмірі ? частини доходів (заробітку) ОСОБА_5, так як потребують витрат на їх розвиток, лікування, належне харчування та оздоровлення. Інших неповнолітніх дітей у відповідача немає, стягнень по виконавчим документам не проводиться.

Тому, ОСОБА_4 просила суд стягнути з відповідача ОСОБА_5 на її користь аліменти на утримання доньок: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/2 частини його доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дня подання заяви до суду та до досягнення дітьми повноліття.

Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 29 листопада 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4, аліменти на утримання неповнолітніх дітей: доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дітьми повноліття, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ОСОБА_4, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить змінити рішення суду в частині розміру частини доходу стягнутих аліментів, і задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом попередньої інстанції встановлено, що сторони перебувають в шлюбі (а.с. 3), від якого мають неповнолітніх дітей: доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, та доньку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, батьком яких у свідоцтвах про народження записаний відповідач (а.с. 4-5).

Відповідно до довідки Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запорізької області № 4488 від 28.08.2017 р. позивачка ОСОБА_4 разом з доньками: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживає у своєї матері ОСОБА_8 в смт. Михайлівка, вул. Таврійська, 54-А, хоча зареєстрована у ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 6). Вказане підтверджується характеристикою з комунального закладу «Михайлівський дошкільний навчальний заклад № 2 «Теремок» - ясла-садок загального розвитку, який відвідує ОСОБА_7 (а.с. 19). Мати - ОСОБА_4 займається їх вихованням та матеріально забезпечує, що підтверджується довідками, які є у матеріалах цивільної справи (а.с. 21-24).

Відповідач працює на підприємстві з іноземними інвестиціями у формі приватного акціонерного товариства «Запорізький залізорудний комбінат» і має постійний дохід, що підтверджується довідкою від 03.10.2017 р. (а.с. 36), що дає йому можливість утримувати дітей.

Також судом було встановлено, що відповідач ОСОБА_5 має матір ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_6, яка хоча і проживає окремо у АДРЕСА_1, але у ході дорожньо-транспортної пригоди отримала травми та потребує сторонньої допомоги, постійних коштів на лікування, тому син ОСОБА_5 постійно здійснює за нею догляд допомагає їй матеріально, що підтверджується актом депутата Балківської сільської ради від 05.10.2017 р. (а.с. 37).

Враховуючи матеріальне забезпечення відповідача, наявність у нього матері, яка хворіє та потребує матеріальної допомоги, суд першої інстанції вважав, що розмір аліментів у виді 1/3 частини буде необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей. При визначенні розміру часток аліментів на двох дітей, суд враховує положення ст. 183 СК України зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 року.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Так, згідно ч. 8 ст. 7 СК України визначено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У відповідності до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Виконання передбачених статтею 150 СК України, обов'язків батьків щодо виховання та розвитку дитини пов'язане з належним утриманням дитини, від якого залежить забезпечення умов для розвитку дитини здоровою як фізичного, так і духовно.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною 1 статті 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Ухвалюючи рішення, суд попередньої інстанції, суд фактично визначив розмір аліментів на двох дітей виходячи з вимог діючого законодавства і судової практики. Вірно врахував наявність у платника аліментів непрацездатної матері відповідно до вимог ст. 182 СК України. Тому доводи скарги в цій частині є необгунтованими, оскільки є неспростованим факт наявності у відповідача непрацездатної матері ІНФОРМАЦІЯ_6.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тих же доводах оцінку яким дав суд першої інстанції.

Апеляційна скарга не мітить нових доказів, які б вказували на те, що суд не врахував певних обставин, які могли б вплинути на розмір аліментів, а стягнення аліментів у сумі 2 328,07 грн. на кожну дитину, яку зазначила апелянт у скарзі, з врахуванням такого ж обовязку у матері буде достатнім для забезпечення нагальних потреб дитини і буде відповідати її інтересам, оскільки значно перевищує установлений державою прожитковий мінімум для дитини відповідного віку.

Доводи апеляційної скарги в тому числі і щодо недопустимості доказів, змоги батька надавати більшу допомогу зводяться лише до незгоди з рішенням суду першої інстанції, ґрунтуються фактично на тих же доводах, на які посилався апелянт в суді першої інстанції, як на підстави обґрунтування позову, вони фактично оцінені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні і його висновків не спростовують.

Обставини, на які посилається позивач в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а рішення Василівського районного суду Запорізької області від 29 листопада 2017 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повна постанова складена 23 квітня 2018 року.

Головуючий, суддя-доповідач

судді: