Номер справи 220/28/18
Номер провадження № 2/220/167/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2018 року смт.Велика Новосілка Донецької області

Великоновосілківський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді - Яненко Г.М.;

при секретарі - Черняєвій С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Велика Новосілка Донецької області, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

ВСТАНОВИВ:

04.01.2018 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з ОСОБА_2 та стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 3000,00 грн., починаючи з дня подачі позову до суду та до досягнення дитиною повноліття.

Вимоги позивача мотивовано тим, що з відповідачем однією сім'єю вона не мешкає протягом тривалого часу так як між сторонами втрачена любов та повага, дитина проживає разом з нею, а відповідач участі в утриманні дитини не приймає, матеріальної чи будь-якої іншої допомоги не надає.

Позивач в судове засідання не з'явилася, але згідно письмової заяви долученої до позову, на своїх заявлених вимогах наполягала, просила про розгляд справи у її відсутність.

Відповідач в судове засідання також не з'явився, надіслана судом за місцем проживання відповідача кореспонденція повернута до суду відділенням поштового зв'язку без вручення з відміткою «за закінченням терміну зберігання», хоча раніше надіслана на адресу відповідача судова повістка була вручена під особистий підпис.

Відповідно до п. 99 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270, рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка", рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об'єкті поштового зв'язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім'ї за умови пред'явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв'язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками.

У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім'ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу.

Пунктом 117 Правил передбачено, що поштові відправлення, поштові перекази повертаються об'єктом поштового зв'язку відправнику у разі його письмової заяви, письмової відмови адресата від одержання чи закінчення встановленого строку зберігання.

Матеріалами справи підтверджено наявність в справі даних про повернення до суду судової повістки на ім'я відповідача з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Враховуючи неявку сторін та те, що відповідача повідомлено про час та місце розгляду справи належним чином суд, відповідно до ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів.

Розглянувши матеріали справи судом встановлено:

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, згідно копії паспорту НОМЕР_3 від 15.07.2009 року, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно свідоцтва про одруження НОМЕР_4 від 25.06.2009 року виданого Микитівським ВДРАЦС Горлівського МУЮ Донецької області, позивач ОСОБА_1 та відповідач - ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі, актовий запис № 123.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 від 01.03.2011 року, виданого виконкомом Багатирської с/р, Великоновосілківського району Донецької області, батьками неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3.

Згідно позовної заяви позивач ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 та разом з нею, за тією ж адресою, проживає неповнолітній син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 який знаходиться на утриманні матері.

Відповідач проживає, згідно позовної заяви, в м. Маріуполь Донецької області, відповідно окремо від дружини та сина.

Таким чином відповідач, мешкаючи окремо від позивача та сина, шлюбні стосунки з дружиною не підтримує та з нею не спілкується, ні в грошовій ні в натуральній формі допомоги на утримання дитини не надає, на утриманні інших непрацездатних осіб не має, інвалідом не є, має усі можливості надавати матеріальну допомогу на утримання дитини.

Дані факти відповідачем не заперечені.

Між позивачем та відповідачем шлюбні стосунки фактично припинені, ухилення батька від виконання своїх обов'язків щодо утримання сина стало підставою для звернення позивача до суду з вимогою про захист прав дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення.

Враховуючи, що сторони до примирення не прагнуть, суд вважає, що сім'я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливі, тому шлюб підлягає розірванню.

Також установленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються ст. 51 Конституції України, ст.ст. 3,18,27 Конвенції про права дитини, ст. 5 Протоколу № 7, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 180-184, 191 СК України.

Так, статтею 51 Конституції України передбачені права дітей на матеріальне утримання з боку батьків та права на їх повноцінне життя та всебічний розвиток.

Відповідно до ст.ст. 3,18,27 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР України № 789 Х11 від 27.02.1991 року, батьки зобов'язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей … першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, духовного і соціального розвитку.

Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають із вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка набрала чинності для України з 11.09.1997 року і відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.

У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Згідно із ст.ст. 180-184, 191 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. У разі ухилення батьків від виконання цього обов'язку кошти на утримання дітей стягуються з матері, батька дитини в частці від їх доходу і (або) у твердій грошовій сумі за рішенням суду. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Таким чином, враховуючи не заперечені відповідачем дані, що він є фізично здоровим, працездатним, має можливість надавати допомогу дитині, суд вважає доводи позивача про необхідність примусового стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини такими, що знайшли своє підтвердження, але, з урахуванням того, що позивачем не надано необхідних доказів наявності у відповідача можливостей сплачувати саме зазначену позивачем суму яка значно перевищує прожитковий мінімум для дитини 7 років, тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягають частковому задоволенню.

Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

В силу ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Вирішуючи питання про спосіб стягнення та розмір аліментів, які мають бути стягнуті в даному випадку з відповідача на користь позивача, суд враховує відсутність будь-яких відомостей про наявність можливості у відповідача змоги платити вказану позивачем суму.

Тому зважаючи на обставини, які викладені вище, а також виходячи з того, що позивач разом із відповідачем повинні забезпечити дитині рівень життя, необхідний і достатній для її нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку; виходячи з рівності прав та обов'язків батьків щодо дитини (ч. 1 ст. 141 СК України), суд приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів із відповідача у твердій грошовій сумі в розмірі прожиткового мінімуму на кінець 2018 року для дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення дитиною повноліття.

При цьому на підставі частини першої статті 191 СК України, стягнення аліментів необхідно присудити від дня пред'явлення позову,

Враховуючи викладене, суд стягує з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3, в твердій грошовій сумі 2027,00 грн., починаючи з дня подачі позову до суду та до досягнення дитиною повноліття, тобто з 04.01.2018 року.

Суд також стягує з відповідача судовий збір на користь держави.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 180-184, 191 СК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 (проживає за адресою: АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_1) та ОСОБА_1 (проживає за адресою: АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_2), зареєстрований 25 червня 2009 року Микитівським ВДРАЦС Горлівського МУЮ Донецької області, актовий запис № 123.

Після розірвання шлюбу залишити позивачу прізвище - «Лактюшина».

Стягувати з ОСОБА_2 (проживає за адресою: АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_1), на користь ОСОБА_1 (проживає за адресою: АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_2), аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі у 2027,00 грн., починаючи з дня подачі позову до суду та до досягнення дитиною повноліття, тобто з 04.01.2018 року.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

В частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць рішення підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2, на користь держави судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строки, протягом якого розглядалася заява, не включаються до строків на апеляційне оскарження рішення.

Заочне рішення набирає законної сили після закінчення 30 денного строку на апеляційне оскарження.

Заочне рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення безпосередньо до апеляційного суду Донецької області.

Суддя Г.М. Яненко