Справа № 559/159/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2018 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області,

в складі головуючого судді Ралець Р.В.,

при секретарі Протас Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дубно цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Малосадівська сільська рада про встановлення факту належності правовстановлюючого документа

В С Т А Н О В И В :

Заявниця звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа.

Обгрунтовуючи свої вимоги посилається на те, що 07 червня 1999 року помер її батько ОСОБА_2, яка на день смерті був постійним мешканцем с. Малі Сади , Дубенського району Рівненської області.

Після смерта батька відкрилася спадщина, до складу якої увійшли земельні ділянки, розташовані на території Малосадівської сільської ради, Дубенського р-ну, загальною площею 3,55 га, що підтверджується державним актом на право власності на землю ІV- РВ № 001263, виданим Малосадіваською сільською радою народних депутатів 28.09.2001 року.

Згідно ст. 1268 ЦК України в спадщину вона вступила своєчасно шляхом фактичного проживання зі спадкодавцем та прийняття спадкового майна після смерті батька.

Крім фактичного прийняття спадщини заявник звернулася до Другої Дубенської державної нотаріальної контори із заявою на прийняття спадщини.

До складу спадкового майна спадкодавця входить дві земельних ділянки, розташовані на території Малосадівської сільської ради Дубенського району, загальною площею 3,55 га, що підтверджується Державним актом на право власності на землю ІУ-РВ № 001263, виданим Малосадівською сільською Радою народних депутатів 28.09.2001 року. В ході оформлення права на спадщину, державним нотаріусом було встановлено, що у правовстановлюючому документі на землю допущена помилка, а саме: у Державному акті на право власності на землю ІУ-РВ № 001263 прізвище особи, якій було видано акт записано як ОСОБА_3, а у свідоцтві про смерть його прізвище вказане «Ноздрачьов».

За такої розбіжності в написанні прізвища батька у свідоцтві про сметь та у державному акті на право власності на земельну ділянку, вона позбавлена можливості без відповідного рішення суду про встановлення факту належності правовстановлюючого документа завершити оформлення спадщини.

Просить встановити факт належності ОСОБА_2 правовстановлюючого документа, а саме: Державного акта на право власності на землю.

Представник заявниці- адвокат ОСОБА_4 подав до суду заяву про розляд справи без його участі, просить заяву задоволити.

Представник відповідача- Малосадівської сільської ради в судове засідання також не з»явився, попередньо подавши заяву, в якій просить розгляд справи проводити без участі представника, заявлені вимоги визнають.

Керуючись ст. 223 ЦПК України, суд вважає можливим провести судове засідання без участі сторін на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до ч. 4 ст. 248 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Суд, з' ясувавши обставини справи , дослідивши заяви сторін,вважає, що заява підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 помер 07.06.1999 року, що стверджується свідоцтвом про смерть, серія І-ГЮ №063981 від 08 червня 1999 року, актовий запис №10 (а.с.6)

Згідно державного акта на право власності на землю ІУ-РВ № 001263, виданого Малосадівською сільською Радою народних депутатів 28.09.2001 року земельна ділянка, площею 3,35 га, що знаходиться на території Малосадівської сільської ради, Дубенського р-ну, Рівненської області, належить на праві приватної власності ОСОБА_3 (а.с.33).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на належне йому майно. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Як роз'яснено в п.12 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Досліджені докази вказують на те, що у правовстановлюючих документах, а саме у Державному акті на право приватної власності, допущена помилка у написанні прізвища батька заявниці, усунення якої є неможливе в позасудовому порядку, тому наявними є підстави для встановлення факту, що має юридичне значення.

Встановлення факту належності ОСОБА_2, померлому 07 червня 1999 року Державного акта на право власності на землю, виданого Малосадівською сільською радою народних депутатів 28.09.2001 року, має для заявниці юридичне значення, оскільки наявність розбіжності у написанні прізвища у правовстановлюючому документі, позбавляє її можливості прийняти спадщину, а відтак суд вважає заяву заявника обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 13, 258, 259, 264, 265, 315 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа Малосадівська сільська рада про встановлення факту належності правовстановлюючого документа- задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_2, померлому 07 червня 1999 року Державного акта на право власності на землю, ІV-РВ № 001263, виданого Малосадівською сільською радою народних депутатів 28.09.2001 року на ім"я ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Рівненської області через Дубенський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення, а особи, які брали участь у справі , але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: