Єдиний унікальний номер 725/851/18
Номер провадження 2/725/123/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2018 року м. Чернівці

Першотравневий районний суд м. Чернівці в складі:

головуючої судді Федіної А.В.,

за участю секретаря судового засідання Сорокан М.М.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

та представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2018 року позивач звернулась до суду з вище вказаним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що 01.02.2001 року між нею та відповідачем укладено шлюб, під час якого у них народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вказувала на те, що спільне життя з відповідачем не склалось у звязку з неналежним ставленням відповідача до неї та постійними сварками, які виникали у звязку з таким його відношенням, а тому подружні стосунки між ними припинені з 2016 року та вважає, що їх сімя існує формально.

На підставі викладеного просила розірвати шлюб між нею та відповідачем та стягнути з відповідача на її користь судові витрати у вигляді судового збору та послуг адвоката за складання позовної заяви.

Позивач в судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити з підстав викладених у позовній заяві, а також у відповіді на відзив, де зазначала, що до лютого 2018 року відповідач рідко зявлявся за адресою їх спільного проживання, оскільки він створив іншу сімю та вдома ночував не більше одного-двох разів на тиждень та постійно влаштовував скандали, перебуваючи у нетверезому стані.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі, проте зауважив, що з позивачем вони спільно не проживають та не ведуть спільного господарства саме з лютого 2018 року, а до цього часу вони проживали однією сімєю.

Представник відповідача в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову, проте вважала, що посилання позивача на те, що подружні стосунки між сторонами припинені з 2016 року не підтвердженні належними та допустимими доказами, оскільки фактично проживання однією сімєю позивача та відповідача тривало до лютого 2018 року.

У відповідності до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, при цьому суд також приймає до уваги визнання позову відповідачем, оскільки це не суперечить Закону, а також правам та інтересам сторін, не порушує свободи чи інтереси інших осіб та відповідає вимогам ч. 4 ст. 206 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 01.02.2001 року між позивачем та відповідачем укладено шлюб, зареєстрований Блищанською сільською радою Заліщицького району, Тернопільської області, актовий запис №1 (а/с 4).

Під час вказаного шлюбу у сторін народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а/с 8).

Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Враховуючи обставини справи, визнання позову відповідачем в тій частині, що з лютого 2018 року вони з позивачем дійсно не підтримують шлюбні стосунки та не ведуть спільного господарства, суд вважає, що сімя у сторін остаточно розпалась і зберегти її не можливо, а тому їх шлюб необхідно розірвати.

У відповідності до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Так, позивач не заявила про своє бажання залишити за собою дошлюбне прізвище після розірвання шлюбу.

Згідно ч. 2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Статтею 133 ЦПК України передбачено види судових витрат, до яких відносяться витрати зі сплати судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи, зокрема витрати на правничу допомогу.

Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Так, склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач понесла витрати у вигляді сплати судового збору в сумі 704,80 грн. та витрат на праву допомогу в розмірі 1800 грн.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягнення понесенні останньою судові витрати, оскільки позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст.24, 104, 105, 110, 112-115 СК України, ст.ст. 2, 4, 5, 7, 1, 12, 76-89, 206, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований 01 лютого 2001 року Блищанською сільською радою Заліщицького району, Тернопільської області, актовий запис №1 розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 704, 80 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 1800 грн.

Копію даного рішення, після набрання ним законної сили, надіслати органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту до Апеляційного суду Чернівецької області через Першотравневий районний суд м. Чернівці відповідно до вимог п. 15.5 Розділу ХІІІ ЦПК України.

Повний текст судового рішення виготовлений 25 квітня 2018 року.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці А. В. Федіна