Ухвала

25 квітня 2018 року

м. Київ

справа № 755/19433/13-ц

провадження № 61-3474 св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Кузнєцова В. О., Олійник А. С. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Усика Г.І.,

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект»,

відповідачі: ОСОБА_3, ОСОБА_4,

третя особа - Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Апеляційного суду м. Києва від 06 квітня 2016 року у складі колегії суддів: Українець Л. Д., Оніщука М. І., Чобіток А. О.,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» (далі - ТОВ «Кей - Колект») звернулось до суду із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк») про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивовано тим, що 26 червня 2007 року між Акціонерним комерційним інвестиційним банком «УкрСиббанк» (далі - АКІБ), правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 69 200 доларів США зі сплатою 13,2 % річних з кінцевим терміном повернення до 27 червня 2017 року та визначено суму ануїтетного платежу - 1 045 доларів США.

Додатковою угодою від 14 лютого 2009 року № 1 змінено дату кінцевого повернення кредиту до 27 червня 2026 року, зменшено розмір ануїтетного платежу до 750 доларів США.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 27 червня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 укладено договір поруки, згідно якого остання зобов'язується відповідати перед кредитором за невиконання ОСОБА_3 зобов'язань за кредитним договором.

12 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» укладено договір факторингу, за умовами якого банк відступив товариству право вимоги за вказаними кредитним договором та договором поруки. Оскільки позичальник та поручитель не виконували зобов'язання за договорами, станом на 01 серпня 2013 року утворилась заборгованість у розмірі 99 054,58 доларів США, що еквівалентно 791 743,25 грн, яку позивач просив стягнути з відповідачів на його користь.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 24 грудня 2014 року в позові відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 6 квітня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ТОВ «Кей - Колект» заборгованість за кредитним договором у розмірі 99 054,58 доларів США, з яких: кредитна заборгованість - 61 770,75 доларів США, заборгованість за процентами - 37 283,83 доларів США. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У травні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з касаційною скаргою у якій просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

29 серпня 2016 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_3

07 грудня 2016 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ призначено справу до судового розгляду.

У січні 2018 року справу передано на розгляд Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що додатковою угодою №1 від 14 лютого 2009 року до кредитного договору змінено кінцевий термін погашення кредиту, а саме до 27 червня 2026 року. 12 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» укладено договір факторингу, відповідно до якого ТОВ «Кей-Колект» перейшло право вимоги за кредитним договором. За змістом статті 1082 ЦК України неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов'язання у повному обсязі не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов'язань взагалі, а тому боржник та поручитель зобов'язані виконати вимоги кредитного договору та сплатити заборгованість новому кредитору. Як вбачається з розрахунку заборгованості, наданому до суду першої інстанції, останній платіж за кредитним договором був здійснений 16 липня 2013 року, а з позовом до суду товариство звернулося у серпні 2013 року, тому строк позовної давності не сплинув. З договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а пунктом 3.1 договору поруки передбачено, що договір діє до повного припинення всіх зобов'язань боржника за основним договором. У конкретному випадку підлягає застосуванню норма частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Визначений додатковою угодою строк виконання основного зобов'язання не настав (27 червня 2026 року), а тому порука, згідно вимог частини четвертої статті 559 ЦК України, не припинилась. Доказів того, що сторонами було змінено строк виконання основного зобов'язання суду не надано.

Разом з тим, у справі № 408/8040/12 за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 04 квітня 2018 року постановив ухвалу, якою передав вказану справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку про відступлення від правового висновку, висловленого Верховним Судом України у постановах від 17 вересня 2014 року у справі № 6-53цс14, від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2662цс15, від 29 березня 2017 року у справі № 6-3087цс16 та в інших, суть якого зводиться до того, щовиходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України необхідно дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами). У разі пред'явлення банком вимог до поручителя більш ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду виходив з того, що правовий висновок про припинення поруки після спливу шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням суперечить положенням законодавства про однаковий обсяг відповідальності боржника і поручителя. У цьому випадку порушуються загальні засади цивільного законодавства - справедливість, розумність і добросовісність. При такому тлумаченні частини четвертої статті 559 ЦК України кредитор для захисту свого порушеного права повинен пред'являти позов до поручителя щоразу не пізніше шести місяців від дня настання строку виконання зобов'язання за кожним з періодичних платежів, тоді як право вимоги до основного божника, який відповідає перед кредитором солідарно з поручителем, зберігається у кредитора протягом строку загальної позовної давності. Отже, втрачається сама сутність солідарної відповідальності боржника і поручителя.

У пункті 10 частини першої статті 252 ЦПК України встановлено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об'єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі.

Відповідно до пункту 10 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини цього Кодексу до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Оскільки справа у подібних правовідносинах передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у вказаній справі (№755/19433/13-ц) до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 408/8040/12.

Керуючись пунктом 10 частини першої статті 252, пунктом 10 частини першої статті 253, статтею 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Зупинити касаційне провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект»до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»про стягнення заборгованості (№755/19433/13-ц) за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Апеляційного суду м. Києва від 06 квітня 2016 рокудо закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання поруки припиненою за касаційними скаргами ОСОБА_5 та Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 вересня 2016 року (№ 408/8040/12).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук

Судді: В. О. Кузнєцов

А.С. Олійник

С.О. Погрібний

Г.І. Усик