Справа № 727/1453/17
Провадження № 2-зз/727/6/18
УХВАЛА

13 квітня 2018 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі :

головуючого судді Смотрицького В.Г.

при секретарі Вальчук М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Чернівці заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову, -

встановив:

Заявниця ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову посилаючись на те, що ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 24.02.2017 року по справі № 727/1453/17 в порядку забезпечення позову було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1. Даний арешт накладався як на майно, що перебувало у власності одного з учасників процесу ОСОБА_2

Відповідно до договору купівлі-продажу від 12.01.2017 року вказана квартира перебуває у її власності, а ОСОБА_2 ніякого відношення до квартири немає.

Заходи забезпечення позову були вжиті без її повідомлення, про них вона дізналась випадково у нотаріуса під час спроби отримати Витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно.

А тому просила скасувати арешт на квартиру АДРЕСА_1, який зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна, та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис за № 19215938 від 25.02.2017 року про арешт квартири АДРЕСА_1.

Заявник ОСОБА_1 та її представник в судовому засіданні вимоги заяви підтримали з підстав, зазначених в ній, та просили її задовольнити.

Позивач ОСОБА_3 та його представник в судовому засіданні вимоги заяви не визнали з підстав, зазначених в запереченнях, просили відмовити в задоволенні вимог заяви.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, хоча про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Згідно з ч.7 ст.158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом девяноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Судом встановлено, що 14.12.2016 року між позивачем ОСОБА_3 та відповідачкою ОСОБА_2 було укладено договір авансу (а.с.7), який посвідчений директором ТОВ «АН Вікторія-плюс», згідно умов якого ОСОБА_3 передав ОСОБА_2 забезпечувальний платіж в розмірі 1000 доларів США як аванс в рахунок наступного договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2.

Відповідно до п.2.3 договору авансу договір відчуження обєкта нерухомого майна має бути укладений між власником та покупцем та нотаріально посвідчений до 30 січня 2017 року, однак у вказаний день відповідачка ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу ОСОБА_4 не зявилася, що підтверджується копією заяви ОСОБА_3 (а.с.8).

Позивач ОСОБА_3 13.02.2017 року подав до Шевченківського районного суду м. Чернівці позовну заяву до відповідачки ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором авансу (а.с.3-4).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 24.02.2017 року було забезпечено позов шляхом заборони відчуження квартири АДРЕСА_3, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_2 (а.с.18).

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 19.06.2017 року позов ОСОБА_3 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошові кошти за договором авансу в розмірі 1000 доларів США, що на момент винесення рішення по справі, згідно офіційного курсу гривні до іноземних валют станом на 19.06.2017 року становить 26020,19 грн.

12.01.2017 року між відповідачкою ОСОБА_2 та заявницею ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3.

Згідно з п.3 вказаного договору, продаж вчинено за 400400,00 грн., з яких 171600,00 грн. отримані продавцем на момент укладення договору до підписання даного договору, а решту 228800,00 грн. покупець зобовязується сплатити продавцю у строк до 01.05.2017 року, а саме: до 01.02.2017 року суму 57200,00 грн., що еквівалентно 2000 доларів США, та до 01.03.2017 року суму 57200,00 грн., що еквівалентно 2000 доларів США.

Відповідно до п.20 договору купівлі-продажу право власності на квартиру, що є предметом цього договору, виникає у покупця з моменту державної реєстрації. За домовленістю сторін право власності на квартиру, що є предметом даного договору підлягає державній реєстрації після повного розрахунку, згідно з п.3 даного договору. Підставою для державної реєстрації права власності є вказаний договір, заява про повний розрахунок або квитанція нотаріуса про прийняття в депозит грошових коштів.

Як вбачається із заяви ОСОБА_2 від 07.03.2017 року, вона підтвердила факт повного розрахунку та повідомила, що грошові кошти в сумі 400400,00 грн. за продаж квартири АДРЕСА_3 нею отримані в повному обсязі.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно з ч.2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 набула у власність квартиру в порядку та спосіб, які не заборонені законом, зокрема, із правочину - купівлі-продажу.

Вказаний договір ніким не оспорений та він не визнаний судом недійсним.

Право власності ОСОБА_1 є набуте правомірно, оскільки іншого не випливає із закону і незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Отже, заборона на відчуження квартири АДРЕСА_3, власником якої є ОСОБА_1, порушує її права щодо володіння, користування і розпорядження вказаним майном.

Таким чином, суд вважає, що необхідно скасувати заборону на відчуження квартири АДРЕСА_4, який зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна, та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис за № 19215938 від 25.02.2017 року про арешт квартири АДРЕСА_3, оскільки заявниця ОСОБА_1 придбала вказану квартиру відповідно до договору купівлі-продажу від 12.01.2017 року, повністю оплатила вартість квартири, однак зареєструвати своє право власності не має змоги, а тому, суд вважає, що заяву ОСОБА_1 необхідно задовольнити.

Керуючись ст.ст. 158, 258, 260, 251 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову задовольнити.

Скасувати заборону на відчуження квартири, накладену ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 24.02.2017 року, на квартиру АДРЕСА_2, який зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна.

Виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис за № 19215938 від 25.02.2017 року про арешт квартири АДРЕСА_2.

Апеляційна скарга може бути подана протягом 15 днів з дня проголошення ухвали до Апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський районний суд м. Чернівці. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 15 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя: