Суддя Ізмайлов І. К.
Справа № 644/5462/17
Провадження № 2/644/40/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2018 року Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Ізмайлова І.К.

за участю секретаря Яковлєвої М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 644/5462/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договору дарування недійсним,

за участі у судовому засіданні представників:

представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4;

представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_5

представника відповідачка ОСОБА_3- ОСОБА_6

в с т а н о в и в :

01 вересня 2017 року ОСОБА_1 звернувся зі вказаним позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3

В обґрунтування позову зазначив, що 10 липня 2012 року між ним та ОСОБА_2 укладено договір дарування нежитлових приміщень підвалу № 9-16 площею 114,6 кв.м., 1-го поверху № 38, 40, 43, 44, 44а, 45, 46, 46а, 48, 49, 51, 53, 53а, 54 площею 288,5 кв.м. в літ. « А-5» загальною площею 403,1 кв.м., що знаходяться в м. Харкові, вулиця Другої П'ятирічки, 61, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_7, за реєстровим № 3937.

Вважає, що при вчиненні вказаного правочину його учасники мали інші цілі, ніж ті, що обумовлені договором оскільки у звязку із частковим виконанням зобовязань за кредитним договором укладеним між ним та ВАТ КБ «НАДРА» 27.07.2006 року, станом на 15.03.2010 року утворилась заборгованість у розмірі 145232,80 доларів США.

У звязку з наявними невиконаними зобовязаннями перед банком, існували ризики погашення заборгованості за рахунок майна, в зв'язку з чим договір дарування укладено без наміру створення правових наслідків у вигляді зміни власника майна, з метою недопущення можливого примусового виконання грошових зобовязань за рахунок цього майна.

Передача обєкту дарування фактично не відбулася. Після укладення правочину саме він продовжував користуватися зазначеними нежитловими приміщеннями як власник, сплачував комунальні послуги тощо.

В зв'язку з наведеним просив визнати договір дарування від 10 липня 2012 року, укладений між ним та сином ОСОБА_2 недійсним посилаючись на його фіктивність, оскільки він не був спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків і укладений між батьком та сином.

ОСОБА_2 позов визнав та просив його задовольнити, зазначив, що між ним та його батьком позивачем у справі була домовленість про формальне переведення на нього права власності на спірне майно, оскільки у батька виникли боргові зобов'язання. 10 липня 2012 року укладено договір дарування, ще до укладення договору між ним та ОСОБА_1 була домовленість про повернення приміщень в м. Харкові по вул. Другої П'ятирічки, 61 у власність ОСОБА_1 за першою вимогою. При укладанні договору була присутня сестра ОСОБА_6, якій він видав довіреність на оформлення подарованого майна. Фактично дарування відбулося на "папері" оскільки акту приймання-передачі не складалось, йому не було передано уключи від приміщень та всі договори на обслуговування приміщень з комунальними службами та іншими обслуговуючими організаціями на його ім'я не переоформлювались. В день дарування він лише звернувся до БТІ з питання реєстрації права власності. Після цих подій фактично користуватися приміщеннями продовжив його батько.

Восени 2014 року виникла необхідність у придбанні житла в зв'язку з чим він та ОСОБА_1 вирішили продати частину нежитлових приміщень, а оскільки сімейні стосунки погіршились і правовстановлюючі документи залишились у його сестри ОСОБА_6, яка відмовилась їх повертати то він звернувся до БТІ і

тільки тоді дізнався, що ОСОБА_6 діючи від його ім'я на підставі довіреності подарувала вказані приміщення матері ОСОБА_3, на що не він ні ОСОБА_1 дозволу не давали.

ОСОБА_3 позов вважала безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Зазначила, що у її колишнього чоловіка ОСОБА_1 дійсно виникла заборгованість за кредитом, однак той кредит був забезпечений нерухомим майном і погашений у вересні 2012 року.

В 2012 році на "сімейній нараді" ними було вирішено оформити частину нерухомого майна, яка була зареєстрована на ім'я її чоловіка на неї, оскільки вона також займалась підприємницькою діяльністю. Уникаючи переоформлення майна з ім'я чоловіка на її ім'я, нежитлові приміщення були за її згодою подаровані ОСОБА_1 сину ОСОБА_2, а той в свою чергу видав довіреність на розпорядження майном своїй сестрі ОСОБА_6, яка 06.08.2012 року від ім'я сина подарувала їй нежитлові приміщеннями підвалу № 9- 16 площею 114,6 кв.м., 1-го поверху № 38,40,43,44,44а,45, 46,46а,48, 49,51,53,53а,54 площею 288,5 кв.м. в літ «А-5», загальною площею 403,1 кв.м., що знаходиться за адресою вул.2-ї Пятирічки, 61 у м. Харові.

Вона в свою чергу здійснила подальшу реєстрацію нежитлових приміщень і в технічному паспорті були внесені відомості щодо зміни власника.

У подарованих нежитлових приміщеннях, знаходиться заклад громадського харчування кафе, де вона здійснювала свою підприємницьку діяльність.

За час, перебування майна у її власності за її рахунок проведено капітальний ремонт, придбано нове обладнання та оформлено ряд документів та договорів які обумовлені даним видом діяльності.

Вважала, що вказаний правочин не може бути визнаний судом фіктивним, оскільки дії відповідача ОСОБА_2, який прийняв в дар нежитлові приміщення, оформив на них право власності та в подальшому розпорядився ними не притаманно іншій стороні у фіктивному правочині.

27 вересня 2017 р. ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова відкрито провадження у зазначеній цивільній справі.

11 жовтня 2017 р. задоволено заяву позивача та накладено арешт на приміщеннями підвалу № 9- 16 площею 114,6 кв.м., 1-го поверху № 38,40,43,44,44а,45, 46,46а,48, 49,51,53,53а,54 площею 288,5 кв.м. в літ «А-5», загальною площею 403,1 кв.м., що знаходиться за адресою вул.2-ї Пятирічки, 61 у м. Харкові.

11 грудня 2017 р. відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_8 про залучення до розгляду справи третьою особою яка не заявляє самостійних вимог приватного нотаріуса ХМНО ОСОБА_7

15 лютого 2018 р. відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_4 про призначення справи до розгляду в порядку загального провадження та призначення у справі підготовчого провадження, оскільки судом раніше вчинені всі необхідні процесуальні дії до початку розгляду справи і на підставі пп.9 ч. 1 розділу VІІІ перехідних положень ЦПК України розгляд справи може бути продовжено за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією ЦПК України.

15 лютого 2018 р. залишено без розгляду клопотання ОСОБА_6 про витребування доказів - копій нотаріальних справ у приватного нотаріуса ХМНО ОСОБА_7

Дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини у справі, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні позову, виходячи з наступного.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Згідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 10 липня 2012 року між ОСОБА_1 з одного боку та ОСОБА_2 з іншого укладено договір дарування посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_7 за реєстром № 3937.

Згідно до вказаного договору ОСОБА_1 подарував ОСОБА_2 приміщення підвалу № 9- 16 площею 114,6 кв.м., 1-го поверху № 38,40,43,44,44а,45, 46,46а,48, 49,51,53,53а,54 площею 288,5 кв.м. в літ «А-5», загальною площею 403,1 кв.м., що знаходиться за адресою вул.2-ї Пятирічки, 61 у м. Харкові. (а.с. 5)

Відповідно до п. 5 зазначеного договору дарувальник відчужує вказані нежитлові приміщення за заявою дружини ОСОБА_3 та стверджує, що вказані нежитлові приміщення на момент укладення договору не перебувають під арештом, забороною, щодо них не ведуться судові спори, вони не передані в іпотеку та інше.

06 серпня 2012 року ОСОБА_6, що діяла від імені ОСОБА_2 на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_7 за реєстром № 3940 подарувала ОСОБА_3 нежитлові приміщення підвалу № 9-16 площею 114,6 кв.м., 1-го поверху № 38,40,43,44,44а,45, 46,46а,48, 49,51,53,53а,54 площею 288,5 кв.м. в літ «А-5», загальною площею 403,1 кв.м., що знаходиться за адресою вул.2-ї Пятирічки, 61 у м. Харкові.

Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_7 за реєстром № 4515 (а.с. 111)

Відповідно до п. 2 зазначеного договору майно належить дарувальнику на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_7 10.07.2012 р. за реєстром № 3937 та 12.07.2012 р. зареєстровано в КП "ХМБТІ" за № 37402.

Згідно з ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Стаття 203 ЦК України передбачає, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Згідно ч. 1 ст. 722 ЦК України право власності обдарованого на дарунок виникає з моменту його прийняття.

Згідно ч. 2 ст. 719 ЦК України договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до положень статті 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Правові наслідки визнання фіктивного правочину недійсним встановлюються законом.

Відповідно до ст. 234 ЦК України фіктивні правочини є правочинами, які не можуть бути безпосередньо віднесені ні до нікчемних, ні до оспорюваних. Ці правочини близькі до оспорюваних, але на відміну від оспорюваних, які можуть визнаватися недійсними судом, вони визнаються судом недійсними за умови підтвердження допущених порушень вимог закону. Для визнання правочину фіктивним ознака вчинення його лише для виду повинна бути властива діям всіх сторін правочину. Якщо одна сторона діяла «про людське око», а інша сторона намагалася досягти правового результату, то такий правочин не можна визнати фіктивним. Фіктивний правочин є недійсним. Проте, оскільки сторони не вчиняють ніяких дій по здійсненню фіктивного правочину, суд тільки приймає рішення про визнання такого правочину недійсним без застосування якихось інших наслідків (реституції). Якщо ж на виконання правочину було передано майно або майнові права, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у своїй постанові № 9 від 06.11.2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання право чинів недійсними» (п.24) для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. Судам необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У разі якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Доказів умислу обох сторін на вчинення фіктивного правочину матеріали справи не містять.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 будучі обдарованим майном провів реєстрацію права власності у КП "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" 12.07.2012 р. за реєстраційним № 37402, а в подальшому і розпорядився майном.

Таким чином, сторони досягли згоди відносно усіх істотних умов договору, обдарований фактично прийняв документи на нерухомість. Право власності у ОСОБА_9 виникло, оскільки було зареєстроване, що підтверджує намір та факт створення правових наслідків, а саме: перехід права власності.

Крім того, факт того, що ОСОБА_2 фактично прийняв в дар нежитлові приміщення підтверджується його поясненнями про подачу особисто ним документів до КП "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" для відповідної правової реєстрації.

Факт не укладання ним договорів з відповідними комунальними підприємствами для обслуговування приміщень не підтверджують фіктивності правочину, оскільки він був власником нежитлових приміщень незначний проміжок часу.

Посилання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на неотримання ключів від нежитлових приміщень у день укладення договору дарування 10.07.2012 року не підтверджуються об'єктивними доказами, оскільки за твердженнями ОСОБА_3 уключи від приміщень були у всіх членів родини, як у неї так і у колишнього чоловіка ОСОБА_1 та у дітей.

Твердження позивача про укладення договору дарування на нежитлові приміщення з ціллю недопущення звернення на них стягнення через його боргові зобов'язання не підтверджуються матеріалами справи, оскільки суду не надано жодного доказу про примусове виконання зобов'язань, або шляхом забезпечення вимог кредитора.

Крім того, суд також не приймає за належний доказ посилання відповідача ОСОБА_2 про вибуття з його власності поза його волею спірного майна, що на його думку підтверджує фіктивність договору дарування від 10.07.2012 року і відсутності у нього наміру реально набути право власності та розпорядженням, оскільки предметом судового розгляду не є договір за яким він виступив дарувальником.

За встановлених обставин, суд доходить висновку, про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання договору дарування нежитлових приміщень недійсним.

Керуючись ст.ст. 4,13, 81, 82, 141, 229, 247 263-265, 268, 273 ЦПК України,-

в и р і ш и в :

ОСОБА_1 у задоволенні позову про визнання недійсним договору дарування нежитлових приміщень підвалу № 9-16 площею 114, 6 кв.м., 1-го поверху № 38, 40, 43, 44, 44а, 45, 46, 46а, 48, 49, 51, 53, 53а, 54 площею 288,5 кв.м. в літ. "А-5" загальною площею 403,1 кв.м., що знаходяться у м. Харкові, вулиця Другої П'ятирічки (на цей час Біблика), буд. 61 укладеного 10 липня 2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та посвідченого 10 липня 2012 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_7 за реєстром № 3937 - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається відповідно до п.15.5 розділу VІІІ перехідних положень ЦПК України: апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвали суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 13.04.2018 р.

Позивач: ОСОБА_1 - без адресної реєстрації, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1;

Відповідач: ОСОБА_2 - 61002, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2;

Відповідачка: ОСОБА_3 - 61007, АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3;

.

Суддя: І.К. Ізмайлов