АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 211/5215/17 22-ц/774/657/К/18
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 квітня 2018 року м. Кривий Ріг

Справа № 211/5217/17

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.,

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.

секретар судового засідання - Гладиш К.І.

сторони:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - Виконавчий комітет Довгинцівської районної у місті ради,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 27 листопада 2017 року, яке ухвалене суддею Сарат Н.О. у м. Кривому Розі,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

В обґрунтування позову зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_2, у зв'язку з чим відкрилася спадщина на належне йому за життя нерухоме майно - домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1

Дізнавшись про смерть батька, 21.10.2017 року вона звернулася до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Січкар Б.В. з заявою про прийняття спадщини після померлого батька. Однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті батька, так як вона пропустила шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини.

Посилаючись на те, що вона є єдиним спадкоємцем першої черги в порядку спадкування за законом, пропустила строк прийняття спадщини з поважних причин, оскільки багато років проживає на території Харківської області, через тривале скрутне матеріальне становище та виховання трьох дітей не мала змоги підтримувати відносини з батьком та іншими рідними, не мала інформації про місце проживання батька, а тому не знала про його смерть, просила суд визначити їй додатковий строк тривалістю в три місяці від дня вступу рішення в законну силу для подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 27 листопада 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позову, посилаючись на невідповідність ухваленого рішення нормам матеріального та процесуального права, неповне з'ясування усіх фактичних обставин справи. Зокрема, вважає, що суд не належним чином з'ясував обставини що обґрунтовують відсутність можливості прийняття спадщини нею спадщини впродовж 12 років після смерті батька, якими є: її тривале проживання в АДРЕСА_2, її скрутне матеріальне становище та відсутність коштів для розшуку батька, оплату юридичної допомоги та не оцінив докази на їх підтвердження.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» №452 від 29 грудня 2017 року ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський Апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та Кривому Розі.

Згідно пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно до пункту 8 Розділу ХІІІ Цивільного процесуального кодексу України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційній суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Таким чином, Апеляційний суд Дніпропетровської області продовжує здійснювати свої повноваження до початку роботи Дніпровського Апеляційного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та Кривому Розі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, є донькою ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7, 8).

21.10.2017 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Січкар Б.В. з заявою про прийняття спадщини після померлого батька ОСОБА_2, який на день смерті постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1, в чому їй, на підставі постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21.10.2017 року, було відмовлено у зв'язку з пропуском строку для прийняття спадщини (а.с. 10).

Звертаючись до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, ОСОБА_1 послалася на поважність причин для його пропуску.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що причини, на які ОСОБА_1 посилається як на підставу для визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини - скрутне матеріальне становище, виховування нею трьох дітей, не підтримання родинних зв'язків з батьком, не обізнаність пр. його смерть, не пов'язані з об'єктивними, непереборними та істотними труднощами для неї на вчинення дій з подання заяви про прийняття спадщини в порядку, встановленому діючим законодавством, а тому не є поважними, у зв'язку з цим, відсутні підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини в порядку, передбаченому ч.3 ст. 1272 ЦК України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1222, ч.1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, на день смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с 10).

Відповідно до довідки від 01.02.2017 року, виданої виконкомом Андріївської селищної ради, ОСОБА_1 значиться зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_3 з 07.12.1999 року. Вказаний факт також підтверджується й паспортом, виданим на її ім'я (а.с. 3-5, 11).

При цьому, ОСОБА_1, як спадкоємець померлого ОСОБА_2, обов'язку, покладеного на неї ч.1 ст. 1269 ЦК України, не виконала, й звернулася до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за законом тільки 21.10.2017 року (а.с. 10).

Відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.24 Постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Враховуючи викладене, правила ч.3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані за наявності існування одночасно двох умов, а саме: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

При цьому, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Такого правового висновку дійшов Верховний Суд України в постановах від 26.09.2012 року у справі № 6-85цс12, від 04.11.2015 року у справі № 6-1486цс15, від 14.09.2016 року у справі № 6-1215цс15.

Частина 3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України в редакції 2004 року, чинній на момент ухвалення рішення судом першої інстанції, покладає на кожну із сторін обов'язок із доведення обставин, на які вони посилаються як на підтвердження своїх вимог та заперечень.

Отже, виходячи з вищенаведеного, саме на спадкоємця, який пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини, й покладається обов'язок з доведення наявності перешкод для подання такої заяви.

Однак, звернувшись 21 жовтня 2017 року до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після спливу 12 років після смерті батька, в порушення ч. 3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України, позивач, жодних доказів в підтвердження існування у неї перешкод для подання такої заяви у законом встановлений строк, суду не надала.

При цьому, посилання позивача на її тривале проживання в АДРЕСА_2, скрутне матеріальне становище та відсутність коштів для розшуку батька, оплату юридичної допомоги та необізнаність про його смерть не можуть бути визнані поважними причинами пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини, оскільки не пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій з подання заяви про прийняття спадщини.

Інших причин поважності пропуску визначеного законом строку для подання заяви про прийняття спадщини позивач не навела.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність поважності причин пропуску позивачем строку подання заяви про прийняття спадщини та відсутності підстав для застосування положень ч.3 ст. 1272 ЦК України для врегулювання спірних правовідносин.

Доводи апеляційної скарги позивача про поважність причин пропуску нею строку подання заяви про прийняття спадщини та наявність підстав для застосування ч.3 ст. 1272 ЦК України, колегія суддів вважає безпідставними та такими, що правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.

Також колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги позивача про порушення судом норм процесуального права при оцінці доказів поважності причин неподання позивачем заяви про прийняття спадщини в законом установлений строк, оскільки мотиви такої оцінки викладено судом першої інстанції в ухваленому ним рішенні.

Крім того, як вірно визначив суд першої інстанції, сам факт проживання позивача в Харківській області та відсутність в неї відомостей про місце проживання батька, необізнаність про смерть батька, на що посилається позивач як на підставу для задоволення позову, не доводить наявності у спадкоємця ОСОБА_1 існування об'єктивних, непереборних, істотних труднощів, які заважали їй вчинити дії з подання заяви про прийняття спадщини в законом встановленому порядку.

Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе рішення.

При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено, у зв'язку з чим колегія суддів приходить до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги й залишення без змін рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, Апеляційний суд Дніпропетровської області, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 27 листопада 2017 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 25 квітня 2018 року.

Головуючий:

Судді: