АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2018 року Апеляційний суд міста Києва в складі:

суддя-доповідач ОніщукМ.І.,

судді Українець Л.Д., Шебуєва В.А.,

розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 19 лютого 2018 року про відмову у виправленні описки в рішенні суду по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: Служба у справах дітей Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації про поділ майна подружжя і визнання місця проживання дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, треті особи: Служба у справах дітей Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини та поділ майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 25.01.2016 позов ОСОБА_3 задоволено, зустрічний позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Визнано спільною сумісною власністю подружжя майно, а саме: трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, двокімнатну квартиру АДРЕСА_2, мотоцикл НОМЕР_1, та автомобіль НОМЕР_2.

Виділено із спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3 майно: трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 та мотоцикл НОМЕР_1.

Виділено із спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_4 майно: двокімнатну квартиру АДРЕСА_2, автомобіль НОМЕР_2.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 компенсацію вартості спільного майна в сумі 11 946 доларів США, що еквівалентно 296 141,34 грн.

Визначено місце проживання дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з батьком.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 11.04.2016 скасовано рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25.01.2016 та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_3 та зустрічний позов ОСОБА_4 задоволені частково.

Визнано спільною сумісною власністю подружжя трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 орієнтовною вартістю 140 000,00 доларів США; двокімнатну квартиру АДРЕСА_2 орієнтовною вартістю 120 000,00 доларів США; мотоцикл «BMW» без бокового причепу, 2010 р.в., д.н.з. НОМЕР_3, орієнтовною вартістю 18 200 доларів США та автомобіль «VolvoS60», 2010 р.в., д.н.з. НОМЕР_4, орієнтовною вартістю 26 254 доларів США, а разом на загальну суму 304 454 доларів США.

Виділено із спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_4 трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 орієнтовною вартістю 140 000,00 доларів США та автомобіль «VolvoS60», 2010 р.в., д.н.з. НОМЕР_4, орієнтовною вартістю 26 254 доларів США.

Виділено із спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3 двокімнатну квартиру АДРЕСА_2 орієнтовною вартістю 120 000,00 доларів США та мотоцикл «BMW» без бокового причепу, 2010 р.в., д.н.з. НОМЕР_3, орієнтовною вартістю 18 200 доларів США.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 компенсацію вартості частки спільного сумісного майна подружжя у розмірі 14 027 доларів США.

Визначено місце проживання неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з матір'ю - ОСОБА_4

В іншій частині заявлених позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.12.2016 задоволено касаційну скаргу ОСОБА_3, скасовано рішення апеляційного суду м. Києва від 11.04.2016 та залишено в силі рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25.01.2016.

Постановою Верховного Суду України від 12.07.2017 частково задоволено заяву ОСОБА_4 - скасовано ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.12.2016, а справу направлено на новий розгляд до суду касаційної інстанції.

Ухвалою Верховного Суду України від 06.09.2017 виправлено описку в резолютивній частині постанови Верховного Суду України від 12.07.2017, а саме викладено абзац 2 резолютивної частини постанови в такій редакції: «Ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.12.2016 скасувати в частині задоволених позовних вимог щодо визначення місця проживання дитини, справу у цій частині направити на новий розгляд до суду касаційної інстанції».

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29.11.2017 задоволено касаційну скаргу ОСОБА_3 - рішення апеляційного суду м. Києва від 11.04.2016 в частині вирішення позовних вимог щодо визначення місця проживання дитини скасовано, а рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25.01.2016 в цій частині залишено в силі.

08.02.2018 представник ОСОБА_3 - ОСОБА_6 звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва із заявою, в якій просила виправити в рішенні Шевченківського районного суду м. Києва від 25.01.2016 описку (арифметичну помилку), а саме зазначити, що з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 стягнуто компенсацію вартості спільного сумісного майна у розмірі 5 973,00 доларів США, що станом на 25.01.2016 становить 148 070,67 грн.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 19.02.2018 у задоволені заяви відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_3 оскаржив її в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення заяви і виправлення арифметичної помилки. Вказує, що суд першої інстанції не повно встановив обставини справи, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для внесення виправлень у рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25.01.2016.

Указом Президента України № 452/2017 від 29.12.2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано апеляційний суд міста Києва та утворено Київський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Київську область і місто Київ, з місцезнаходженням у місті Києві.

У відповідності до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Пунктом 8 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції, яка діє з 15.12.2017) передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У зв'язку з викладеним справа підлягає розгляду апеляційним судом міста Києва.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 29.03.2018 поновлено строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження та надано учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

11.04.2018 до суду апеляційної інстанції засобами поштового зв'язку надійшов відзив представника ОСОБА_4 - ОСОБА_7 Проте вказаний відзив не містить підпису особи, яка його подала, а тому не може бути прийнятий до уваги при розгляді апеляційної скарги.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 18.04.2018 справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відмовляючи у задоволенні заяви суд першої інстанції виходив з того, що заявник просить виправити описку у рішенні Шевченківського районного суду м. Києва від 25.01.2016, проте дане рішення в частині поділу майна подружжя було скасоване судом апеляційної інстанції і ухвалено нове рішення, яке залишене в силі судом касаційної інстанції.

Ухвала суду є законною і обґрунтованою, з огляду на наступне.

У відповідності до частини 1 статті 269 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки.

Заявник просив виправити описку (арифметичну помилку) в рішенні Шевченківського районного суду м. Києва від 25.01.2016, а саме зазначити, що з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 стягнуто компенсацію вартості спільного сумісного майна у розмірі 5 973,00 доларів США, що станом на 25.01.2016 становить 148 070,67 грн.

Рішення суду першої інстанції, в якому заявник просить виправити описку, було предметом перегляду судами апеляційної і касаційної інстанції.

Аналіз ухвалених судами рішень, зміст яких наведено вище, свідчить про те, що наразі рішення суду першої інстанції набрало законної сили лише в частині визначення місця проживання дитини, а також набрало законної сили рішення суду апеляційної інстанції щодо вирішення позовних вимог про поділ спільного майна подружжя, оскільки суд касаційної інстанції скасував рішення апеляційного суду м. Києва від 11.04.2016 лише в частині вирішення позовних вимог щодо визначення місця проживання дитини і залишив в цій частині в силі рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25.01.2016.

Отже, з огляду на те, що рішення суду першої інстанції було скасовано судом апеляційної інстанції і саме рішенням суду апеляційної інстанції вирішено вимоги про поділ спільного майна подружжя і в цій частині рішення апеляційного суду м. Києва не скасовано, то процесуальні підстави для внесення виправлень у рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25.01.2016, зокрема щодо визначення іншого розміру компенсації вартості майна - відсутні.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про помилковість висновків суду є безпідставними та необґрунтованими.

При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування ухвали, в справі не виявлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду першої інстанції без змін.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 371, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 19 лютого 2018 року про відмову у виправленні описки в рішенні суду по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: Служба у справах дітей Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації про поділ майна подружжя і визнання місця проживання дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, треті особи: Служба у справах дітей Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини та поділ майна подружжя - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді Л.Д. Українець

В.А.Шебуєва

Повний текст постанови складений 19 квітня 2018 року.