Головуючий суду 1 інстанції - Гуцол М.П.
Доповідач -Стахова Н.В.
Справа № 418/608/17
Провадження № 22ц/782/915/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«05» квітня 2018 року м.Сєвєродонецьк

Апеляційний суд Луганської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Стахової Н.В.

суддів: Авалян Н.М., Орлова І.В.

за участю секретаря судового засідання Перишкіна Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Апеляційного суду Луганської області в м. Сєвєродонецьк справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Міловського районного суду Луганської області (суддя Гуцол М.П.) від 31 жовтня 2017 року за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" про визнання дій неправомірними, стягнення коштів та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до Міловського районного суду Луганської області з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») про визнання неправомірними дій ПАТ КБ «ПриватБанк» в частині блокування видаткових операцій по рахунку та картки, відкритих на його ім'я, стягнення відсотків за користування відповідачем коштами у розмірі 19629 грн., моральної шкоди у розмірі 10000 грн., судового збору у розмірі 640 грн.

Позовна заява мотивована тим, що 29 травня 2015 року ним було відкрито картковий рахунок у ПАТ КБ «ПриватБанк», на якому зберігалися його власні кошти. Відкриття рахунку та видача платіжної картки за № НОМЕР_1 здійснювалось на підставі анкети-заяви з Міловським відділенням ЛФ ПАТ КБ «ПриватБанк».

21 липня 2015 року відповідач без попередження, безпідставно заблокував даний рахунок та тривалий час не повертав кошти на його звернення.

Позивач зазначає, що ПАТ КБ «ПриватБанк» не надано жодних доказів на підтвердження правомірності обмеження прав, визначених нормами законодавства України, тому вважає, що дії ПАТ КБ «ПриватБанк» спрямовані на блокування видаткових операцій по рахунку та картки є неправомірними.

Також, позивач вважає, що відповідач протягом часу блокування видаткових операцій по рахунку неправомірно і безкоштовно користувався його коштами, що є підставою для стягнення з відповідача відсотків у розмірі 19 629 грн.

Крім того, позивач зазначає, що діями відповідача йому завдано моральну шкоду, яка полягає в моральних та психічних стражданнях, що виникли у зв'язку з відсутністю грошових коштів, у переживаннях щодо порушення його права власності, оскільки позивач не мав змоги користуватися та розпоряджатися належними йому грошовими коштами.

Рішенням Міловського районного суду Луганської області від 31 жовтня 2017 року позов задоволено частково.

Визнано дії ПАТ КБ «ПриватБанк» в частині блокування видаткових операцій по рахунку та картки, відкритих на ім'я ОСОБА_3, неправомірними. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 640 грн.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити по справі нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог про визнання дій ПАТ КБ «ПриватБанк» неправомірними. В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується.

При цьому, в апеляційній скарзі апелянт вказує, що частково задовольняючи позов, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що 29 травня 2017 року позивачу були виплачені кошти, які знаходяться на його картці, що підтверджується випискою по рахунку, а тому предмет спору відсутній. Крім того, у разі виникнення сумнівів у достовірності чи повноті наданої інформації про клієнта, банк має право заблокувати картку клієнта. Оскільки, банк діяв в межах Договору про надання банківських послуг, укладеним між сторонами, то дії Банку по встановленню обмеження позивачу використовувати кошти є правомірними.

У судове засідання позивач не з'явився, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 1-1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції», шляхом розміщення інформації на офіційному веб-порталі судової влади.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання, надав суду письмову заяву, в якій просив слухати справу за відсутності представника відповідача, апеляційну скаргу підтримав.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст.263 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд за ч.1 ст.13 ЦПК України розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що дії ПАТ КБ «ПриватБанк» з блокування видаткових операцій та картки позивача є неправомірними, оскільки у матеріалах справи немає будь-яких відомостей про те, що з використанням картки позивача було здійснено незаконну діяльність. Самі по собі підозри у незаконності надходження на рахунок позивача значної суми грошових коштів не можуть бути підставою для застосування із сторони банку такої санкції як призупинення видаткових операцій при непідтверджені обставин, які були підставою для нього, та понад строки, встановлені чинним законодавством.

Судом установлено, що відповідно до довідки ПАТ КБ «ПриватБанк» від 06.11.2015 року НОМЕР_2, ОСОБА_3 станом на 06.11.2015 року має у ПАТ КБ «ПриватБанк» рахунок (номер карти «Універсальна») НОМЕР_1.

У липні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» в односторонньому порядку заблокував видачу коштів позивачу, що знаходяться на його банківському рахунку з підстав ненадання клієнтом інформації та відповідних документів, на підставі яких здійснювалися операції по картці № НОМЕР_1.

Згідно з випискою руху коштів по картці ОСОБА_3 29 травня 2017 року дебетна частина Р2Р переводу складає 51 546,39 грн. (а.с.139).

Відповідно до п.п.1.1.3.2.3 Умов та Правил надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк» у разі порушення власником або довіреною особою вимог чинного законодавства України та /або умов Договору та /або у разі виникнення овердрафта Банк має право призупинити розрахунки за карткою (заблокувати картку) та /або визнати картку недійсною до моменту усунення зазначених порушень та /або відмовити від встановлення (підтримання) ділових відносин ( у тому числі шляхом розірвання ділових відносин), а також вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань у цілому або у визначеній Банком частці у разі невиконання власником та/або довіреною особою власника своїх боргових зобов'язань та інших зобов'язань за Договором.

Відповідно до п.1.1.3.2.14 Умов та Правил банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк» має право відмовитися від здійснення видаткових операцій за рахунком клієнта у випадку виникнення вмотивованих підозр щодо використання Банку для проведення незаконних операцій.

Згідно зі ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Відповідно до ст. 16, 17 ЗУ «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» фінансова операція підлягає внутрішньому фінансовому моніторингу, якщо у суб'єкта первинного фінансового моніторингу виникають підозри, які ґрунтуються, зокрема, на: критеріях ризиків, визначених самостійно суб'єктом первинного фінансового моніторингу з урахуванням критеріїв ризиків, встановлених центральним органом виконавчої влади з формування та забезпечення реалізації державної політики у сфері запобігання і протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму; встановленні за результатами проведеного аналізу факту (фактів) невідповідності фінансової (фінансових) операції (операцій) фінансовому стану та/або змісту діяльності клієнта; типологічних дослідженнях у сфері протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму чи фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, підготовлених та оприлюднених спеціально уповноваженим органом. Суб'єкт первинного фінансового моніторингу має право зупинити здійснення фінансової (фінансових) операції (операцій), яка (які) містить (містять) ознаки, передбачені статтями 15 та/або16 цього Закону, та/або фінансові операції із зарахування чи списання коштів, що відбувається в результаті дій, які містять ознаки вчинення злочину, визначеного Кримінальним кодексом України, та зобов'язаний зупинити здійснення фінансової (фінансових) операції (операцій), якщо її учасником або вигодоодержувачем за ними є особа, яку включено до переліку осіб, пов'язаних з провадженням терористичної діяльності або щодо яких застосовано міжнародні санкції (якщо види та умови застосування санкцій передбачають зупинення або заборону фінансових операцій), і в день зупинення повідомити спеціально уповноваженому органу в установленому законодавством порядку про таку (такі) фінансову (фінансові) операцію (операції), її (їх) учасників та про залишок коштів на рахунку (рахунках) клієнта, відкритому (відкритих) суб'єктом первинного фінансового моніторингу, який зупинив здійснення фінансової (фінансових) операції (операцій), та у разі зарахування коштів на транзитні рахунки суб'єкта первинного фінансового моніторингу - про залишок коштів на таких рахунках в межах зарахованих сум. Таке зупинення фінансових операцій здійснюється на два робочих дні з дня зупинення (включно).

Спеціально уповноважений орган може прийняти рішення про подальше зупинення фінансової (фінансових) операції (операцій), здійснене відповідно до частини першої цієї статті, на строк до п'яти робочих днів, про що зобов'язаний негайно повідомити суб'єкту первинного фінансового моніторингу, а також правоохоронним органам, уповноваженим приймати рішення відповідно до Кримінального процесуального кодексу України.

Отже, з аналізу наведених норм вбачається, що випадки обмеження прав клієнта щодо розпорядження коштами, які знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі. Правовою гарантією на невтручання у право власності на кошти є рішення суду, що відповідає ст. 41 Конституції України, згідно з якою ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Обмеження права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом.

Доказів тому, що заблокувавши картковий рахунок позивача, відповідачем проводилися будь-які дії з виконання встановленої процедури інформування правоохоронних органів про фінансові операції за розрахунковим рахунком ПАТ КБ «ПриватБанк» з наявності підстав підозри щодо неправомірності їх проведення відповідачем не надано.

Отже, задовольняючи частково позов, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що дії банку з блокування рахунку позивача є неправомірними, оскільки у матеріалах справи немає будь-яких відомостей про те, що з використанням картки позивача було здійснено незаконну діяльність.

Самі по собі підозри у незаконності надходження на рахунок позивача значної суми грошових коштів не можуть бути підставою для застосування із сторони банку такої санкції як призупинення видаткових операцій при непідтверджені обставин, які були підставою для нього, та понад строки, встановлені чинним законодавством.

Доводи апеляційної скарги про те, що на момент ухвалення судового рішення, предмет спору був відсутній, оскільки 29 травня 2017 року позивачу були виплачені кошти, а тому підстави для визнання дій відповідача неправомірними відсутні, колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки відповідач не заперечував того факту, що рахунок позивача був заблокований, через що позивач був обмежений у праві користування та розпорядження своїм майном, що свідчить про неправомірність дій відповідача.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що судом першої інстанції згідно вимог ст. 263 ЦПК України ухвалене судове рішення, яке ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, рішення ухвалене відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, відповідає завданню цивільного судочинства, повно і всебічно з'ясовані обставини та об'єктивно досліджені представлені сторонами докази.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи до уваги викладене, керуючись, ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суду

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" відхилити.

Рішення Міловського районного суду Луганської області від 31 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 10 квітня 2018 року.

Головуючий Н. В. Стахова

Судді: Н. М. Авалян

І. В. Орлов