Справа № 364/644/16-ц Головуючий у І інстанції Моргун Г. Л.
Провадження № 22-ц/780/1584/18 Доповідач у 2 інстанції Верланов С. М.
Категорія 46 12.04.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 квітня 2018 року апеляційний суд Київської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді - Верланова С.М.,

суддів - Іванової І.В., Савченка С.І.,

за участю секретаря - Вергелес О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ЛТД» на рішення Володарського районного суду Київської області від 02 лютого 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ЛТД» про визнання договору про внесення змін та доповнень до договору оренди землі недійсним,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що їй на праві власності належить земельна ділянка площею 2,867 га, що розташована на території Тарганської сільської ради Володарського району Київської області, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю НОМЕР_1 від 22 листопада 2002 року. Вказувала, що 05 серпня 2009 року між нею та товариством з обмеженою відповідальністю «ФК ЛТД» (далі - ТОВ «ФК ЛТД») було укладено договір оренди землі строком на 5 років, державна реєстрація якого була проведена 26 жовтня 2009 року. Строк дії зазначеного договору оренди землі закінчився 26 жовтня 2014 року.

05 липня 2014 року державним реєстратором реєстраційної служби Володарського РУЮ Київської області зареєстровано договір про внесення змін та доповнень від 15 листопада 2012 року до договору оренди землі від 05 серпня 2009 року, укладеного між позивачем та ТОВ «ФК ЛТД». Вказувала, що у кінці грудня 2014 року представник ТОВ «ФК ЛТД» вручив їй примірник вказаного договору про внесення змін та доповнень від 15 листопада 2012 року до договору оренди землі від 05 серпня 2009 року разом з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Зазначала, що в тексті цього примірника договору про внесення змін та доповнень від 15 листопада 2012 року вона виявила дописаний від руки запис про збільшення строку оренди землі до 15 років, що не відповідає її волі, оскільки при укладенні даного договору сторони погодили виключно зміни щодо збільшення орендної плати, а строк договору оренди не змінювали.

Посилаючись на те, що відповідач в односторонньому порядку, без її волевиявлення, вніс відомості щодо збільшення строку дії договору оренди землі, на що вона свою згоду не давала, позивач, з урахуванням уточнення позовних вимог, просила визнати недійсним пункт 3 договору про внесення змін та доповнень від 15 листопада 2012 року до договору оренди землі від 05 серпня 2009 року, який укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «ФК ЛТД» в частині строку дії договору у 15 років, визнавши строк дії договору у 5 років та скасувати державну реєстрацію цього договору.

Рішенням Володарського районного суду Київської області від 02 лютого 2018 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано недійсним пункт 3 договору про внесення змін та доповнень від 15 листопада 2012 року до договору оренди землі від 05 серпня 2009 року, укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ «ФК ЛТД», щодо земельної ділянки площею 2,867 га, що розташована на території Тарганської сільської ради Володарського району Київської області, в частині строку дії договору у 15 років, визнавши строк дії договору у 5 років.

У решті позовних вимог відмовлено. Вирішено питання по розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ТОВ «ФК ЛТД» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити повністю, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального і процесуального права. Апеляційну скаргу мотивує тим, що позивачем визнано ту обставину, що вона власноручно підписала оспорюваний договір про внесення змін та доповнень від 15 листопада 2012 року до договору оренди землі від 05 серпня 2009 року. Разом з тим, судом першої інстанції не враховано, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що строк дії оспорюваного договору в момент його підписання сторонами складав саме 5 років, а не 15 років, і цифра «1» була дописана після підписання договору позивачем, а не до погодження його умов та підписання сторонами. Вказує, що суд дійшов помилкового висновку про те, що обставини, на які посилається позивач, підтверджені висновком судово-технічної експертизи від 14 квітня 2016 року, оскільки висновком експертизи встановлено, що утрьох примірниках договору про внесення змін та доповнень від 15 листопада 2012 року до договору оренди від 05 серпня 2009 року договір укладено на 15 років, цифра «1» була дописана до цифри «5», що відповідачем не заперечується, тому що цифра «1» була дописана до підписання сторонами даного договору. При цьому експертами вказано, що неможливо встановити який рукописний текст було написано раніше: підпис та ПІБ орендодавця чи рукописна цифра «1» у п.3 оспорюваного договору через недостатню кількість штрихів записів цифри «1».

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 зазначає, що судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач не надавала згоду на збільшення строку дії договору оренди землі до 15 років, сторони не лише не досягли згоди з цього приводу, а навіть не вели таких переговорів. Вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими. Просить суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивачу ОСОБА_2 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 2,867 га з цільовим призначенням для ведення сільськогосподарського товарного виробництва, яка розташована на території Тарганської сільської ради Володарського району Київської області, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю НОМЕР_1, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 22 листопада 2002 року за № 277 (а.с.21).

05 серпня 2009 року між ОСОБА_2 та ТОВ «ФК ЛТД» укладено договір оренди землі площею 2,867 га строком на 5 років (пункт 8), який зареєстрований у Володарському районному відділі СВП «Київський обласний реєстраційний центр» ДП Центру «ДЗК», про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 26 жовтня 2009 року за №04.09.943.00857 (а.с.21-23).

Також встановлено, що 15 листопада 2012 року між ОСОБА_2 та ТОВ «ФК ЛТД» було укладено договір про внесення змін та доповнень до договору оренди землі від 05 серпня 2009 року, який зареєстрований у відділу Держкомзему у Володарському районі Київської області від 28 грудня 2012 року за № 02085 (а.с.26). Договором про внесення змін та доповнень змінено пункти 5, 8, 9, 11, 30 договору оренди землі, укладеного 05 серпня 2009 року між сторонами (в частині нормативної грошової оцінки, строку дії договору, розміру орендної плати та строків її сплати).

Так, у пункті 3 договору про внесення змін та доповнень від 15 листопада 2012 року до договору оренди землі від 05 серпня 2009 року сторони домовились змінити пункт 8 договору, згідно з яким строк дії договору оренди встановлено у 15 років.

Ухвалою Володарського районного суду Київської області від 12 липня 2016 року за клопотанням представника позивача у справі призначено судово-технічну експертизу документів, проведення якої доручено експертам товариства Науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

Згідно з висновком експертів за результатами судово-технічної експертизи документів від 05 січня 2018 року № 8750/17-34/8751/17-33 (а.с.92-108) встановлено, що:

1. Підписи та записи у всіх примірниках договорів про внесення змін та доповнень до договору оренди землі від 05 серпня 2009 року, датованих 15 листопада 2012 року, виконані рукописним способом - за допомогою ручок споряджених пастами синьо-фіолетового кольору з різними відтінками.

2. Цифри «1» та «5» у п.3 договорів, що стосується змін п.8 первинного договору «8. Договір укладено на 15 років» розділу «Зміни та доповнення» у трьох примірниках договорів про внесення змін та доповнень до договору оренди землі від 05 серпня 2009 року, датованих 15 листопада 2012 року, збігаються між собою за складом барвників та мають спільну родову належність, як у межах документу так і між документами.

3. У трьох примірниках документі оригіналу договору про внесення змін та доповнень до договору оренди землі від 05 серпня 2009 року, датованих 15 листопада 2012 року, у п.3 «Зміни та доповнення», а саме, у рядку «8. Договір укладено на 15 років», присутні виправлення шляхом дописки до цифри «5» цифри «1», отже первісний зміст у рядку «8. Договір укладено на … років» значився як « 8. Договір укладено на 5 років».

4. Відповісти на питання ухвали - який рукописний текст було внесено раніше: підпис та ПІБ орендодавця у графі «орендодавець» розділу « реквізити сторін» чи рукописна цифра «1» у п.3 договору, що стосується змін «8. Договір укладено на 15 років» на примірнику договору про внесення змін та доповнень до договору оренди землі, щодо якого призначено експертизу?» не видається можливим через недостатню кількість пасти штрихів записів цифр «1» у п.3 договорів що стосується змін «8. Договір укладено на 15 років» розділу «зміни та доповнення» у всіх примірниках договір про внесення змін та доповнень до договору оренди землі від 05 серпня 2009 року, датованих 15 листопада 2012 року.

Ухвалюючи рішення в частині задоволення позовних вимог про визнання недійсним п.3 договору про внесення змін та доповнень від 15 листопада 2012 року до договору оренди землі від 05 серпня 2009 року, суд першої інстанції виходив із їх доведеності та обґрунтованості. Зокрема, суд дійшов висновку, що укладений між сторонами договір про внесення змін та доповнень до договору оренди землі від 05 серпня 2009 року не можливо вважати вчиненим у тій частині що стосується строку його дії, оскільки ОСОБА_2 не мала волевиявлення та не надавала згоди на зміну строку дії договору на строк 15 років, а волевиявлення сторін було направлене на встановлення 5-річного терміну його дії.

Однак з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна з таких підстав.

Згідно з вимогами ч.3 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Як вольова дія, правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обов'язки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети.

Волевиявлення є важливими чинником, без якого неможливо вчинення правочину, що узгоджується зі свободою договору, установленою ст.627 ЦК України.

Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа, в якому фіксуються правові наслідки.

Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За змістом ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов.

За умов ч.1 ст. 651 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін.

Відповідно до ч.1 ст. 30 Закону України «Про оренду землі» зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін.

Отже, учасники правочину, дійшовши взаємної згоди щодо всіх істотних умов договору про внесення змін та доповнень до договору оренди землі, складають і підписують відповідний письмовий документ, надаючи згоді встановленої форми.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з матеріалів справи та визнано ОСОБА_2, остання власноручно підписала договір про внесення змін та доповнень від 15 листопада 2012 року до договору оренди землі від 05 серпня 2009 року.

Позивач не надала належних та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог, що в у пункті 3 договору про внесення змін та доповнень від 15 листопада 2012 року було прописано цифру «15» без її волі, а висновки суду першої інстанції про те, що обставини, на які посилається позивач підтверджені висновком експертизи від 05 січня 2018 року, є помилковими.

Так, згідно висновку за результатами проведення судово-технічної експертизи від 05 січня 2018 року встановлено, що цифра «1» у рукописних записах цифр «15», які містяться у пункті «Зміни та доповнення» у договорі про внесення змін та доповнень до договору оренди землі від 05 серпня 2009 року, укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ «ФК ТЛД», датованому 15 листопада 2012 року - об'єкт № 1, після слів «8. Договір укладено на», були дописані, що не заперечувалося представником ТОВ «ФК ТЛД» в судовому засідання. При цьому представник відповідача зазначив, що цифра «1» як складова цифри «5» була дописана до моменту укладення договору про внесення змін і доповнень і була погоджена з ОСОБА_2, як орендодавцем.

Матеріли справи не містять доказів, які б свідчили про те, що цифра «1» була дописана у договорі про внесення змін та доповнень від 15 листопада 2012 року після його підписання сторонами. До того ж, колегія суддів враховує, що у вказаному вище висновку судово - технічної експертизи від 05 січня 2018 року вказано, що неможливо встановити який рукописний текст було нанесено раніше: підпис орендодавця у графі «Орендодавець» розділу «Реквізити сторін», чи рукописна цифра «1» складової цифри «15» у п.3 договору, через недостатню кількість пасти штрихів записів цифри «1».

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що позивач ОСОБА_2 не довела, що строк дії договору про внесення змін та доповнень від 15 листопада 2012 року в момент його підписання сторонами складав саме 5 років, а не 15 років, і написання цифри «1» відбулось після підписання цього договору позивачем, а не до погодження його умов та підписання сторонами.

Крім того, колегія суддів вважає, що твердження позивача про те, що при укладенні договору про внесення змін та доповнень від 15 листопада 2012 року не ставилося питання про зміну строку дії договору оренди землі від 05 серпня 2009 року, не відповідають дійсності, оскільки текст цього договору містить цю умову, і є не логічним вносити зміни до договору оренди землі, в частині його строку дії, на той же самий строк.

Таким чином, у разі відсутності домовленості між сторонами щодо зміни строку дії договору такі положення не були б викладені у договорі про внесення змін до основного договору.

Також відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 218 ЦК України, заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків.

Тобто, законодавець визначив, що при оспорюванні окремих частин правочину, обов'язок доказування (доведення) покладається на особу, яка його оспорює або заперечує.

Згідно з висновком судово-технічної експертизи від 05 січня 2018 року вказано, що неможливо встановити який рукописний текст було нанесено раніше: підпис орендодавця у графі «Орендодавець» розділу «Реквізити сторін», чи рукописна цифра «1» складової цифри «15» у п. 3 договору, через недостатню кількість пасти штрихів записів цифри «1».

Оскільки позивач у суді не довела тих обставин, на які посилається як на обгрунтування позовних вимог про визнання недійсним п.3 договору про внесення змін та доповнень від 15 листопада 2012 року до договору оренди землі від 05 серпня 2009 року (відсутність у неї волевиявлення на зміну строку договору оренди землі) , то у суду першої інтонації не було законних підстав для застосування приписів ч.3 ст.203, ч.1 ст.215 ЦК України, та відповідно, задоволення цих позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з ч.2 ст.376 ЦПК України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст.263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст.376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення про задоволення позовних вимог про визнання недійсним п.3 договору про внесення змін та доповнень від 15 листопада 2012 року та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог ОСОБА_2 з наведених вище підстав.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про скасування державної реєстрації договору про внесення змін та доповнень від 15 листопада 2012 року до договору оренди землі від 05 серпня 2009 року не оскаржується, а тому апеляційним судом відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України не перевіряється.

Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача (п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України).

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При подачі апеляційної скарги ТОВ «ФК ЛТД» сплатило судовий збір у розмірі 365 грн. 40 коп., що підтверджується платіжним дорученням від 23 лютого 2018 року (а.с.139). Оскільки колегія суддів ухвалює нове рішення і відмовляє у задоволенні позову ОСОБА_2, тому з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 365 грн. 40 коп.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд Київської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ЛТД» задовольнити.

Рішення Володарського районного суду Київської області від 02 лютого 2018 року скасувати та прийняти нову постанову.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ЛТД» про визнання договору про внесення змін та доповнень до договору оренди землі недійсним - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ЛТД» судовий збір у розмірі 365 грн. 40 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді