Ухвала

12 квітня 2018 року

м. Київ

справа № 752/9104/14-ц

провадження № 61-3295зпв18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Карпенко С. О., розглянувши заяву ОСОБА_1, подану його представником ОСОБА_2, про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 травня 2017 року у справі за позовом прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради до ОСОБА_3, ОСОБА_1, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві, Головне управління Держземагенства у м. Києві, про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку та витребування майна,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 21 березня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 3 листопада 2016 року рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 21 березня 2016 року в частині відмови у задоволенні позову скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково.

Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0959 га по АДРЕСА_1 виданий ОСОБА_3 та витребувано у ОСОБА_1 вказану земельну ділянку.

Повернуто зазначену земельну ділянку у власність територіальної громади м. Києва - Київській міській раді.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 травня 2017 року рішення Апеляційного суду міста Києва від 3 листопада 2016 року залишено без змін.

У вересні 2017 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 травня 2017 року, посилаючись на неоднакове застосування судом (судами ) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме частини першої статті 388 ЦК України.

Підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах (пункт 1 частини першої статті 355 ЦПК України у редакції Кодексу, чинній на час подання відповідної заяви).

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України у цивільних справах, які подані та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку колегіє у складі трьох або більшої непарної кількості суддів за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви розглядаються без повідомлення та виклику учасників справи, за винятком випадку, коли суд з огляду на обставини справи ухвалить рішення про інше.

Ухвалою судді Верховного Суду України від 15 вересня 2017 року відкрито провадження у справі та витребувано вказану справу з Голосіївського районного суду м. Києва.

Після надходження витребуваних матеріалів справи та завершення інших підготовчих дій суддя-доповідач виносить ухвалу про призначення справи до розгляду Верховним судом України (частина друга статті 360-1 ЦПК України).

У січні 2018 року матеріали справи передано до Верховного Суду.

Завершивши підготовчі дії, суддя дійшов висновку, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи заяви викликають необхідність перевірки матеріалів справи.

Керуючись підпунктом 1 пунктом 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», статтею 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради до ОСОБА_3, ОСОБА_1, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві, Головне управління Держземагенства у м. Києві, про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку та витребування майна за заявою ОСОБА_1, поданою його представником ОСОБА_2, про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 травня 2017 року призначити до судового розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. О. Карпенко