Справа № 127/2344/18
УХВАЛА

30 березня 2018 року м.Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі:

головуючої судді Саєнко О.Б., при секретарі- Кузьменко А.О., за участю: позивача ОСОБА_1, представників відповідачів: ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці заяву представника відповідача ОСОБА_3 про залишення без розгляду в частині позовних вимог до Вінницького міського суду Вінницької області без розгляду у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Вінницької місцевої прокуратури Вінницької області, Вінницького міського суду Вінницької області про відшкодування шкоди, завданої незаконним рішенням і діями органів досудового слідства, прокуратури та суду,-

ВСТАНОВИВ:

08.02.2018 року до Вінницького районного суду Вінницької області з Апеляційного суду Вінницької області надійшла дана цивільна справа.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 07.02.2018 року визначено підсудність цивільної справи №127/2344/18 за позовом ОСОБА_1 до Вінницької місцевої прокуратури Вінницької області, Вінницького міського суду Вінницької області про відшкодування шкоди, завданої незаконним рішенням і діями органів досудового слідства, прокуратури та суду.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 12.02.2018 року позовну заяву прийнято до провадження, відкрито провадження по справі, призначено підготовче засідання.

07.03.2018 року, через канцелярію суду представником відповідача - Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_3 подано відзив на позовну заяву який обгрунтовує тим, що 25.10.2005 року до Замостянського районного суду м. Вінниця надійшла позовна заява ОСОБА_4 до МКП ЖЕК №4, ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6, Вінницького міськвиконкому про визнання такими, що втратили право користування жилим приміщенням та виселення, встановлення порядку користування житловим приміщенням.

Вказує, що рішенням Замостянського районного суду м. Вінниця від 26.03.2007 року позов задоволено частково. Суд вирішив виселити ОСОБА_1 з кімнати №101 по вул. Фрунзе, 56 м. Вінниці без надання іншого житла. Вищевказане рішення набрало законної сили згідно ухвали Апеляційного суду Вінницької області від 17.07.2007 року, якою суд апеляційної інстанції залишив його без змін, оскільки місцевий суд дійшов правильного висновку у справі.

Зазначає, що місцевий суд під час винесення рішення від 26.03.2007 року оцінював усі докази у справі в їх сукупності, а не лише факт порушення кримінальної справи стосовно ОСОБА_1

Вказує, що громадянин ОСОБА_1 декілька разів оскаржував рішення Замостянського районного суду м. Вінниці у зв'язку із нововиявленими обставинами, однак його заяви задоволені не були.

Зазначає, що Апеляційний суд Вінницької області під час розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції від 05.10.2009 року за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення у зв'язку із нововиявленими обставинами дійшов висновку, що скасування постанови слідчого без закриття провадження у кримінальній справі не є підставою для перегляду судового рішення.

В подальшому постановою слідчого ВВП ГУ НП у Вінницькій області від 08.11.2016 року кримінальне провадження було закрито, оскільки під час встановлення можливих очевидців та свідків події було отримано покази, які не підтверджують покази потерпілого. В ході проведення слідчих дій також встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 були напружені відносити, але факт нанесення тілесних ушкоджень не знайшов свого підтвердження. Таким чином, позивач міг скористатись правом на перегляд такого рішення у зв'язку із нововиявленими обставинами посилаючись на вказаний факт. В свою чергу, після закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0002390 від 08.04.2014, а саме з 08.11.2016, позивач жодного разу не звертався до Вінницького міського суду Вінницької області з заявою про перегляд рішення Замостянського районного суду м. Вінниця від 26.03.2007 у циільній справі № 2-113/07 за позовом ОСОБА_4 до МКП ЖЕК №4, ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6, Вінницького міськвиконкому про визнання такими, що втратили право користування жилим приміщенням та виселення, встановлення порядку користування житловим приміщенням за нововиявленими обставинами.

Вказує, що шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

Зазначає, що суд не конфісковував та не звертав в доход держави майно, вилучене органами досудового розслідування, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт. В даному випадку суд лише вирішив питання про задоволення цивільного позову щодо його виселення, а фактрозслідування кримінальної справи стосовно ОСОБА_1 не був єдиним дослідженим судом доказом.

Вказує, щодо арешту майна, то вказані дії здійснювались Державною виконавчою службою Замостянського відділу ДВС Вінницького міського управління юстиції виключно в межах забезпечення виконання виконавчого листа у цивільній справі № 2-113/07, а не у вищезгаданому кримінальному провадженні.

Зазначає, що в період з 2007 по 2018 роки жодним із зазначених вище ліквідованих судів, а також Вінницьким міським судом Вінницької області кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення стосовно ОСОБА_7 не розглядалась, що позбавляє права позивача порушувати перед судом питання про відшкодування шкоди, завданої незаконним рішенням і діями органів до судового слідства, прокуратури та суду саме Вінницьким міським судом Вінницької області.

Вважає, що позивачем обрано хибний спосіб захисту його прав, що позивач не належить до кола осіб, які мають право на відшкодування шкоди, передбаченої Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Зазначає, що особи мають право оскаржити судове рішення до судів вищої інстанції в порядку та з підстав, визначених у процесуальному законодавстві. Законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суддів, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю.

Вважає, що належним відповідачем у таких спорах може бути лише держава, а не суди (судді), які діють від імені держави та виконують покладені на них державою функції правосуддя.

Просить суд, залишити без розгляду позов ОСОБА_1 в частині вимог до Вінницького міського суду Вінницької області.

В підготовчому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 оголосила заяву про залишення без розгляду позову ОСОБА_1 в частині вимог до Вінницького міського суду Вінницької області, з підстав зазначених у відзиві на позову заяву .

Позивач ОСОБА_1 заперечував проти задоволення заяви , оскільки вважає, що Вінницький міський суд Вінницької області є належним відповідачем за його позовом.

Представник відповідача ОСОБА_2, при вирішенні даної заяви поклався на розсуд суду, оскільки вважає, що позивач взагалі не предявив жодних позовних вимоги до Вінницької місцевої прокуратури Вінницької області, так як у позові позивач вказав відповідача як прокуратура м. Вінницю, а такої юридичної особи на разі не існує.

З цього приводу позивач ОСОБА_1 зазначив, що він не знає як вірно називається прокуратура м. Вінницю, але на його зверненні до такої юридичної особи, йому скеровувалися відповіді.

Суд, з урахуванням положень , викладених в ч.5 ст.12 ЦПК України, вважає за необхідне розяснити позивачу , що він має можливість уточнити назву юридичної особи відповідача ( прокуратури ) до якої представлені ним позовні вимоги.

Заслухавши заяву представника відповідача ОСОБА_3, дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо: 1) позов подано особою, яка не має цивільної процесуальної дієздатності; 2) позовну заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи; 3) належним чином повідомлений позивач повторно не зявився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його незявлення не перешкоджає розгляду справи; 4) у провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав; 5) позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду; 6) між сторонами укладено угоду про передачу спору на вирішення до третейського суду, і від відповідача не пізніше початку розгляду справи по суті, але до подання ним першої заяви щодо суті спору надійшли заперечення проти вирішення спору в суді, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана; 7) дієздатна особа, в інтересах якої у встановлених законом випадках відкрито провадження у справі за заявою іншої особи, не підтримує заявлених вимог і від неї надійшла відповідна заява; 8) провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, та не було сплачено судовий збір і позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк; 9) позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору; 10) позивач у визначений судом строк не вніс кошти для забезпечення судових витрат відповідача і відповідач подав заяву про залишення позову без розгляду; 11) після відкриття провадження судом встановлено, що позивачем подано до цього самого суду інший позов (позови) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з однакових підстав і щодо такого позову (позовів) на час вирішення питання про відкриття провадження у справі, що розглядається, не постановлена ухвала про відкриття або відмову у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви або залишення позову без розгляду; 12) між сторонами укладено угоду про передачу спору на вирішення суду іншої держави, якщо право укласти таку угоду передбачене законом або міжнародним договором України, за винятком випадків, якщо суд визнає, що така угода суперечить закону або міжнародному договору України, є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

Отже, з вище приведеною норми права не передбачено залишення позову без розгляду з підстав предявлення позову позивачем до неналежного відповідача.

Тому у задоволені заяви представника відповідача ОСОБА_3Й слід відмовити за безпідставністю.

Керуючись ст.197 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

У задоволені заяви представника відповідача ОСОБА_3 про залишення без розгляду в частині позовних вимог до Вінницького міського суду Вінницької області без розгляду у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Вінницької місцевої прокуратури Вінницької області, Вінницького міського суду Вінницької області про відшкодування шкоди, завданої незаконним рішенням і діями органів досудового слідства, прокуратури та суду,- відмовити.

Надати позивачу ОСОБА_1 можливість уточнити назву юридичної особи відповідача ( прокуратури ) до якої представлені ним позовні вимоги.

Обявити перерву в даному підготовчому засіданні на 16.04.2018 року о 14.30 годин.

Ухвала оскарженню не підлягає , але заперечення щодо неї можуть бути включені до апеляційної скарги , поданої учасниками справи на кінцеве процесуальне рішення у даній справі.

Повна ухвала суду складена 03.04.2018 року.

Суддя: