Справа № 357/245/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2018 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Бондаренко О. В. ,

при секретарі Бондаренко Н. В.,

ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про стягнення аліментів -

В С Т А Н О В И В :

Позивач 11.01.2018 року звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що з 18.07.2009 року по 31.05.2012 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3. Від спільного життя мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач ухиляється від утримання сина, матеріальної допомоги добровільно не надає, в звязку з цим вона вимушена звернутися до суду з заявою про стягнення з нього аліментів, оскільки батьки зобовязанні утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Син ОСОБА_4 знаходиться на її повному утриманні. Аліменти на користь інших осіб відповідач не сплачує. Тому, позивач просила в судовому порядку стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частки його заробітку ( доходу) щомісячно з усіх видів доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого законом для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову і до досягнення сином повноліття.

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, та пояснила, що протягом 2016 - 2017 років і за два місяці 2018 року відповідач жодного разу не приїжджав до дитини, не був у дитячому садочку, не цікавиться успіхами сина. Син навчається у першому класі, вона платить кошти на ремонт школи, придбання підручників та інші нагальні потреби лягають на неї одну. Майже щомісяця вона витрачає 4000,00 грн., з яких повинна здавати батьківські внески в фонд школи та в фонд дитячого садка окремо. Для нормального фізичного розвитку дитини необхідне харчування, яке включає в себе щоденне вживання свіжих овочів, фруктів та м'ясно-молочних продуктів. Ціни на продукти значно підвищились. А якщо дитина не буде отримувати достатньої кількості вітамінів, її організм буде більш вразливий перед хворобами. Хлопчик росте, тому йому регулярно треба оновлювати гардероб. Дитячі речі на сьогоднішній день коштують стільки, скільки і речі дорослої людини, проте купувати їх потрібно набагато частіше. Крім того, синові для нормального фізичного та морального розвитку необхідні додаткові заняття в гуртках та спортивних секціях, це вимагає додаткових витрат, які складають чималу суму. Тому їй, з урахуванням потреб сина та його денного розкладу, приходиться працювати по найму у декількох підприємствах прибиральницею зранку, та пізно у вечері. Невідповідальне ставлення відповідача ОСОБА_3 до виховання та утримання сина, ставить її у скрутне фінансове положення та не дає можливості планувати бюджет їх з сином сім'ї хоча б на місяць вперед, забезпечити нормальний фізичний та розумовий розвиток дитини.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надав до суду відзив на позов та зазначив, що розуміючи свій обов'язок, як батька, утримувати дитину, він, після розлучення з позивачем, жодного місяця не залишив сина без матеріального забезпечення та батьківського піклування. Протягом деякого періоду після розпаду сім'ї він передавав кошти позивачу готівкою. З 1 вересня 2014 року він почав перераховувати кошти на її картковий рахунок № 9100, шляхом щомісячного утримання з його заробітної плати 25 % нарахованого доходу, з 1 січня 2016 року - 1500 грн. щомісячно, з 1 січня 2018 р. - 2500 грн. щомісячно. Загальний розмір лише зафіксованої фінансової допомоги за період 01.09.2014 р. по 28.02.2018 р. склав 58337,64 грн. Крім того, щосезону він купує ОСОБА_5 відповідний одяг та взуття, привозить продукти харчування (м'ясо, рибу, консервації тощо). На вимогу позивача надає додатково кошти на термінові та непередбачувані потреби (лікування дитини, оплата дитячого садочка, тощо). У таких випадках кошти надавав або позивачці безпосередньо, або перераховував на її картковий рахунок через банківський термінал. Його участь у вихованні сина є активною, оскільки він регулярно, не рідше 1 разу на місяць, враховуючи віддаленість його проживання, приїжджає до дитини, відвідує дитячий садочок та школу, цікавиться успіхами сина, бере участь у дитячих ранках (новорічних тощо), купує дорогі подарунки (диван-ліжко, велосипед, папугу з кліткою, акваріум з рибками, планшет, тощо). Кожного року на все літо він забирає дитину до своїх батьків у село Івахни, Монастирищенського району, Черкаської області, а також і з 29 травня по 25 серпня 2017 року, де він перебуває повністю на його утриманні, при цьому відрахування із його доходу на користь матері дитини не припиняються. У той час як його мати (позивач) їздила закордон на відпочинок, дитина була з ним (під час його вихідних і відпустки) та з його батьками. Також, зазначив, що позивач віддала йому хвору дитину, як наслідок, ОСОБА_5 був госпіталізований та перебував на стаціонарному лікуванні у Монастирищенській районній лікарні Черкаської області. Лікування дитини відбувалося за його рахунок. За все літо мати поцікавилася станом дитини лише два рази. Також, щоразу, коли їде на відпочинок до моря, бере сина з собою. На його утриманні знаходяться також малолітній син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, від другого шлюбу та дружина, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, нерухомого майна він не має, а тому несе ще й витрати на ви наймання житла для своєї сім'ї. Твердження позивача, про те що витрати на ремонт школи, придбання підручників та одягу для дитини лягають на неї одну не відповідає дійсності, оскільки він перераховував кошти на потреби дитини, а одяг купує йому самотужки. У разі, якщо позивач хоч один раз оплатила навчання дитини власним коштом, то такі дії були в межах ст. 180 Сімейного кодексу України, згідно якої обов'язок по утриманню дитини лежить як на батькові так і на матері. Також, зазначив, що позивач ніколи ніде не працювала.

Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до ст. 7 Сімейного кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 18.07.2009 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від спільного проживання вони мають сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 31.05.2012 року шлюб між сторонами було розірвано, що підтверджено матеріалами справи ( а.с. 3-5).

Також, встановлено, що неповнолітній ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає разом з позивачем за адресою: АДРЕСА_1, та знаходиться на її утриманні, що підтверджено матеріалами справи ( а.с. 6,7) та не заперечується відповідачем.

Відповідно до ч.1 ст. 187 СК України, один із батьків може подати заяву за місцем роботи, місцем виплати пенсії, стипендії про відрахування аліментів на дитину з його заробітної плати, пенсії, стипендії у розмірі та на строк, які визначені у цій заяві.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, гуртожиток, перебуває на військовій службі у Військовому інституті Київського національного університету ім. Т. Шевченка, отримує заробітну плату та з 01.09.2014 року добровільно сплачує аліменти в розмірі 25% зі свого грошового забезпечення на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_2, і до його повноліття, на підставі рапорта від 03.09.2014 року, на підставі рапорта від 11.01.2016 року в розмірі 1500,00 грн. та на підставі рапорта від 26.12.2017 року в розмірі 2500,00 грн., що підтверджується матеріалами справи (а.с. 47, 48-50), а також, крім аліментів, купує необхідні речі для сина, одяг, взуття та переказує кошти на рахунок позивача для термінових та непередбачуваних потреб, що підтверджується дублікатами чеків, звітом про здійснення покупок в магазині ФОП ОСОБА_7 (а.с. 27, 28) та визнається позивачем.

Як вбачається з довідки № 105 від 16.02.2018 року (а.с. 25-26), відповідач в добровільному порядку сплачує аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 01.01.2018 року в розмірі 2500,00 грн., які перераховуються з його грошового забезпечення на користь ОСОБА_2, на її картковий рахунок № 9100, а розмір аліментів, які стягнуто з відповідача на користь позивача з 01.09.2014 року по 28.02.2018 року складає 58 337,64 грн.

Також, як вбачається з матеріалів справи (а.с. 29, 45), відповідач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, перебуває з ОСОБА_8 у шлюбі, який зареєстрований 19.12.2014 року у відділі ДРАЦС Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1200, від даного шлюбу має малолітнього сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2. Його син та дружина ОСОБА_8, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років з 08.10.2015 року по 23.08.2018 року, знаходяться на повному його утриманні, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 47).

Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень, тобто розмір аліментів не може бути меншим ніж 930 грн., тобто 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Отже, розмір аліментів, які відповідач добровільно сплачує щомісячно на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь позивача, шляхом утримання зі свого грошового забезпечення у розмірі 2500,00 грн. з 01.01.2018 року, є набагато вищим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Позивач в судовому засіданні не довела позовні вимоги належними та допустимими доказами, на підтвердження наведених нею обставин та фактів, зокрема: про невиконання відповідачем батьківського обов'язку щодо утримання дитини, а відповідач, в свою чергу, спростував доводи позивача та довів, що він приймає участь в утриманні сина, піклується про його стан здоровя, купує необхідні речі та продукти харчування.

Також, позивач в судовому засіданні зазначила про те, що вона щомісячно витрачає кошти на лікування та розвиток здібностей сина, однак не дала до суду жодного доказу в підтвердження даних обставин та не заявляла вимоги в порядку ст. 185 СК України, крім того, відповідачем надано до суду докази в підтвердження того, що він приймає участь у додаткових витратах на дитину.

Суд, даючи оцінку встановленим обставинам та зібраним у справі доказам в їх сукупності, керуючись засадами справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства, приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 7, 180, 181,187 СК України, ст.ст. 12, 76 81, 258, 259, 264 265, 268, 354, 355ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про стягнення аліментів, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя ОСОБА_10