Ухвала

25 квітня 2018 року

м. Київ

справа № 426/160/14-ц

провадження № 61-4234св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М .Є.,

суддів: Антоненко Н .О., Журавель В. І., Коротун В. М. (суддя-доповідач),

Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2,

відповідач - Управління Пенсійного фонду України в Сватівському районі Луганської області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Сватівському районі Луганської області про захист прав, що виникли із трудових відносин, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Апеляційного суду Луганської області у складі судді Лозко Ю. П., Романченка В. В., Заіки В. В., від 29 березня 2016 року,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до пункту 4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У жовтні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до Управління Пенсійного фонду України в Сватівському районі Луганської області про захист прав, що виникли із трудових відносин.

Позовна заява мотивована тим, що вона з 22 грудня 2004 року по 09 березня 2011 року працювала в Управлінні Пенсійного фонду України в Троїцькому районі Луганської області на посаді головного спеціаліста відділу з призначення пенсії. 10 березня 2011 року її було переведено на рівнозначну посаду до Управління Пенсійного фонду України в Сватівському районі, де по даний час при виплаті заробітної плати не проводиться передбачена Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація заробітної плати. З вимогами про проведення та виплау їй індексації заробітної плати вона неодноразово зверталася безпосередньо до керівництва, про що є офіційна відповідь. Посилаючись на пункт другий статті 233 КЗпП України вважала, що її порушені права на оплату праці мають бути відновлені шляхом зобов'язання управління провести та виплатити їй індексацію заробітної плати.

Враховуючи викладене та уточнені позовні вимоги, позивач просила зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Сватівському районі Луганської області провести розрахунок та виплатити їй індексацію заробітної плати за період з 10 березня 2011 року по 31 січня 2014 року, з урахуванням базового місця для проведення індексації - лютий 2008 року; визнати дії посадових осіб Управління Пенсійного фонду України в Сватівському районі Луганської області щодо ненарахування та невиплати їй індексації заробітної плати незаконними та зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Сватівському районі Луганської області припинити вищезазначені дії (щодо не нарахування та невиплати їй індексації заробітної плати), як такі, що порушують її право та відновити становище, яке існувало до порушення.

Рішенням Сватівського районного суду Луганської області від 28 квітня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Сватівському районі Луганської області провести ОСОБА_2 розрахунок та виплату індексації заробітної плати з 10 березня 2011 року, з урахуванням базового місяця для проведення індексації лютий 2008 року. У задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що особа, яка вважає, що її право чи інтерес порушені, може скористатись будь-яким способом захисту свого права, що передбачений статтею 16 ЦК України та враховуючи те, що діями відповідача порушено право позивача на отримання індексації заробітної плати, яке підлягає захисту в судовому порядку.

Ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 29 березня 2016 року рішення Сватівського районного суду Луганської області від 28 квітня 2014 року скасовано. Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Сватівському районі Луганської області про захист прав, що виникли із трудових відносин, закрито на підставі частини першої пункту першого статті 205 ЦПК України.

Закриваючи провадження у справі, апеляційний суд виходив з того, що ОСОБА_2 є публічним службовцем, заявлені нею позовні вимоги пов'язані із заробітною платою державного службовця, а відповідач є органом виконавчої влади і відповідно до покладених завдань і функцій є суб'єктом владних повноважень, а тому спір, який виник між сторонами є публічно-правовим у зв'язку з чим справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а відноситься до юрисдикції адміністративних судів.

У травні 2016 року ОСОБА_2 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції, рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Касаційна скарга мотивована тим, що справа не підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства, оскільки вона звернулась за захистом своїх прав та інтересів до Управління Пенсійного фонду України у Сватівському районі Луганської області не як до суб'єкта владних повноважень, а як до свого роботодавця, який неправомірно, всупереч Закону припинив нарахування та виплату їй, передбаченої Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» індексацію заробітної плати, яку вона отримувала до свого переведення.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

29 січня 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини шостої статті 403 ЦПК України справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду у всіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи суб'єктної юрисдикції.

Згідно з частинами першою та четвертою статті 404 ЦПК України питання про передачу справи на розгляд палати, об'єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду вирішується судом за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи.

Про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду суд постановляє ухвалу із обґрунтуванням підстав, визначених у частині шостійстатті 403 цього Кодексу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду, оскільки касаційна скарга містить доводи щодо порушення судами правил предметної юрисдикції.

Керуючись частиною шостою статті 403, частинами першою та четвертою статті 404 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

У Х В А Л И В :

Справу за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Сватівському районі Луганської області про захист прав, що виникли із трудових відносин передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

В. М. Коротун

В. П. Курило