Справа № 159/2493/17 Головуючий у 1 інстанції: Панасюк С.Л.
Провадження № 22-ц/773/420/18 Категорія: 59 Доповідач: Русинчук М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2018 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Русинчука М.М.,

суддів Осіпука В.В., Матвійчук Л.В.,

з участю: секретаря Губарик К.А.,

представника третьої особи ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Ковельського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області, державного підприємства «СЕТАМ» про визнання прилюдних торгів недійсними,

за апеляційною скаргою третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 на ухвалу Ковельського міськрайонного суду від 14 вересня 2017 року,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Ковельського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області, державного підприємства (далі ДП) «СЕТАМ» про визнання прилюдних торгів недійсними.

У своїх позовних вимогах позивачка просила суд визнати недійсними прилюдні торги, проведені ДП «СЕТАМ», лот 199418, затверджені актом від 21.04.2017 року ВП №50704727 про реалізацію предмета іпотеки за іпотечним договором від 24.07.2008 року №1159-0171007/Zфквіп, укладеного між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю (далі ТзОВ) «Український промисловий банк» на забезпечення виконання кредитного договору від 24.07.2008 року №1159-0171007/ФКВ, укладеного між ОСОБА_4 та ТзОВ «Український промисловий банк», а саме житлового будинку загальною площею 58,0 кв. м, житловою площею 36,6 кв. м, що знаходиться по вул. Мала Гончарна, 3 в м. Ковелі Волинської області та земельної ділянки площею 0,0875 га, кадастровий номер :10:003:0022, що знаходиться по вул. Мала Гончарна, 3 в м. Ковелі Волинської області, а також визнати недійсним та скасувати акт від 21.04.2017 року ВП №50704727 про реалізацію предмета іпотеки.

Подану заяву про забезпечення позову позивачка обґрунтовувала тим, що рішенням Ковельського міськрайонного суду від 09.02.2015 року звернуто стягнення на предмет іпотеки згідно іпотечного договору №1159-0171007/Zфквіn від 24.07.2008 року, укладеного між ТзОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_2, а саме: на земельну ділянку площею 0,0875 га, кадастровий номер :10:003:0022, що знаходиться за адресою: вул. Мала Гончара, 3, м. Ковель Волинської області, та належить ОСОБА_2 на праві приватної власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №545818 від 02.04.2008 року, та житловий будинок з надвірними спорудами і будівлями, загальною площею 58,0 кв. м, в т.ч. житловою площею 36,6 кв. м, що знаходиться за адресою: вул. Мала Гончара, 3, м. Ковель Волинської області та належить ОСОБА_2 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу будинку від 03.05.1996 року, шляхом продажу предмета іпотеки на публічних торгах у межах процедури виконавчого провадження.

Позивачка зазнає, що ДП «СЕТАМ» було проведені прилюдні електронні торги з реалізації вказаного предмета іпотеки. Державна реєстрація предмета іпотеки за новим власником (покупцем) поки не проведена. Причиною є зазначення в судовому рішенні вказаної позивачем адреси місцезнаходження іпотечного майна, що не відповідає дійсності (зазначено: вул. Мала Гончара замість вул. ОСОБА_5).

Ураховуючи наведене, позивачка просила суд накласти арешт на зазначену земельну ділянку та житловий будинок з надвірними спорудами і будівлями, що знаходяться за адресою: вул. Мала Гончарна, 3 в м. Ковелі Волинської області, а також заборонити державному реєстратору та нотаріусу вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо вказаних обєктів нерухомості.

Ухвалою Ковельського міськрайонного суду від 14.09.2017 року заяву позивачки ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено частково.

Постановлено накласти арешт на земельну ділянку площею 0,0875 га, кадастровий номер :10:003:0022, що знаходиться за адресою: вул. Мала Гончарна, 3, м. Ковель Волинської області та належить на праві приватної власності ОСОБА_2 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №545818 від 02.04.2008 року, а також житловий будинок з надвірними спорудами і будівлями, загальною площею 58,0 кв. м, в т.ч. житловою площею 36,6 кв. м, що знаходиться за адресою: вул. Мала Гончарна, 3, м. Ковель Волинської області та належить ОСОБА_2 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу будинку від 03.05.1996 року.

В решті вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 просив скасувати оскаржувану ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити, з підстав неповного зясування судом обставин, що мають значення для справи, а також через порушення норм процесуального права.

Апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, виходячи з таких мотивів.

Задовольняючи частково заяву позивачки про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду в даній справі.

Такий висновок суду відповідає нормам процесуального права та обставинам справи.

У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 151 ЦПК України в редакції від 18.03.2004 року, яка діяла на час розгляду заяви, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову.

У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України в редакції від 18.03.2004 року, яка діяла на час розгляду заяви, визначено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Частиною 3 ст. 151 цього Кодексу передбачено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами по справі існує спір щодо дійсності проведених ДП «СЕТАМ» прилюдних торгів з реалізації предмета іпотеки за іпотечним договором від 24.07.2008 року №1159-0171007/Zфквіп, укладеного між ОСОБА_2 та ТзОВ «Український промисловий банк» на забезпечення виконання кредитного договору від 24.07.2008 року №1159-0171007/ФКВ, укладеного між ОСОБА_4 та ТзОВ «Український промисловий банк», а саме житлового будинку загальною площею 58,0 кв. м, житловою площею 36,6 кв. м, що знаходиться по вул. Мала Гончарна, 3 в м. Ковелі Волинської області та земельної ділянки площею 0,0875 га, кадастровий номер :10:003:0022, що знаходиться по вул. Мала Гончарна, 3 в м. Ковелі Волинської області.

Згідно розяснень, даних у постанові Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Враховуючи предмет даного позову визнання недійсним правочину з реалізації на прилюдних торгах спірного нерухомого майна та акту про реалізацію предмета іпотеки, колегія суддів приходить до висновку, що застосований судом вид забезпечення позову (арешт цього спірного майна) є співмірним із заявленими позовними вимогами.

Позивачка в заяві про забезпечення позову зазначила причини у звязку з якими потрібно забезпечити позов та надала відповідні докази.

На підставі наведеного, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що постановлена місцевим судом ухвала про часткове задоволення заяви позивачки про забезпечення позову відповідає вимогам закону.

У своїх доводах апеляційної скарги третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 покликався на те, що на момент накладення арешту на майно прилюдні електронні торги вже відбулися і його було визнано переможцем цих торгів, а тому суд постановляючи оскаржувану ухвалу не врахував того, що його не було залучено у справі, а залучено як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору лише 02.02.2018 року і таким чином оскаржуваною ухвалою було вирішено питання про його права та обовязки. Крім того, апелянт вважає, що вжитий судом захід забезпечення позову зупиняє виконання рішення Ковельського міськрайонного суду від 09.02.2015 року, яким звернуто стягнення на майно шляхом продажу його як іпотечного майна з прилюдних торгів.

Проте такі доводи апеляційної скарги колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки вони не спростовують висновків місцевого суду щодо правомірності накладення арешту на згадане нерухоме майно та співмірності застосованого судом заходу забезпечення позову із заявленими позивачкою позовними вимогами.

Забезпечення розглядуваного позову не зупиняє виконання вказаного рішення суду від 09.02.2015 року, оскільки це судове рішення вже виконане завершенням прилюдних торгів з реалізації іпотечного майна, які після їхнього завершення оспорені позивачкою, яка була іпотекодателем цього нерухомого майна.

Незалучення ОСОБА_3 на час постановлення оскаржуваної ухвали до участі у справі не впливає на законність оскаржуваної ухвали про забезпечення позову, оскільки ця обставина не є перешкодою для арешту конкретного вказаного позивачем спірного майна, з приводу законності відчуження і набуття новим власником якого існує спір.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм процесуального права. Підстави для її зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381-382, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Ковельського міськрайонного суду від 14 вересня 2017 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: