Справа № 347/2079/17
Провадження № 22-ц/779/530/2018
Головуючий у 1 інстанції Гордій В. І.
Суддя-доповідач Фединяк
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2018 року м. Івано-Франківськ

Апеляційний суд Івано-Франківської області в складі суддів колегії судової палати у цивільних справах - головуючого Фединяка В.Д. (суддя-доповідач)

суддів: Девляшевського В.А., Матківського Р.Й., секретаря Мельник О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою представника публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» Литвиненко Олени Леонідівни на рішення Косівського районного суду від 13 лютого 2018 року, ухвалене у складі судді Гордія В.І. в м. Косові,

ВСТАНОВИВ:

03 листопада 2017 року представник публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що відповідно до договору № б/н від 26.10.2007 року укладеного між банком та ОСОБА_1, відповідач отримав кредит у розмірі 16 000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг клієнт дає згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між відповідачем та банком договір, що підтверджується підписом відповідача у заяві. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором станом на 31.08.2017 року утворилась заборгованість в розмірі 39277,69 грн, яку позивач просив стягнути з ОСОБА_1

Рішенням Косівського районного суду від 13 лютого 2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено у задоволенні позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

На дане рішення представник ПАТ КБ «ПриватБанк» Литвиненко О.Л. подала апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового рішення про задоволення позову, вказуючи на допущення судом порушення норм матеріального та процесуального права. Апелянт зазначає, що ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 16 000 грн відповідно до кредитного договору б/н від 26.10.2007 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Термін дії картки НОМЕР_1 встановлено до 10/2015 року. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Тобто строк дії кредитного договору встановлено до 10/2015 року. Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені Тарифами та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом, а також встановлена відповідальність за порушення строку повернення кредиту та процентів за користування ним. Умовами договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати з 21 по 28 число кожного місяця позичальник повинен надавати банку щомісячний платіж для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. Позичальник зобов'язується повернути суму кредиту, процентів, комісії відповідно до заяви та Умов. Також вказує на те, що враховуючи, що сплата відсотків повинна здійснюватися щомісячно, то і позовна давність по простроченим щомісячним платежам повинна обчислюватися за період, відповідний терміну загальної позовної давності від дати звернення до суду, якщо термін не збільшено умовами договору. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. Зазначає, що кредитний договір не є розірваним чи припиненим, тому відсутні підстави для припинення щомісячного нарахування відсотків на суму простроченої заборгованості по кредиту. Відсотки за своєю правовою природою є основною вимогою банку й підлягають стягненню відповідно до розрахунку.

Сторони належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, проте у судове засідання не з'явились, що відповідно ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що останній платіж на погашення кредиту відповідачем було здійснено 15.02.2014 року, а позов до суду ПАТ КБ «ПриватБанк» було подано 03.11.2017 року, тобто після спливу термінів позовної давності передбачених чинним законодавством. Позивач не вчиняв жодних дій по поверненню кредитних коштів, зокрема не використовував своє право, передбачене Умовами та правилами надання банківських послуг щодо виконання ОСОБА_1 своїх боргових зобов»язань.

Висновок суду відповідає вимогам закону та обставинам справи.

Судом встановлено, що відповідно до договору № б/н від 26.10.2007 року укладеного між банком та ОСОБА_1, відповідач отримав кредит у розмірі 16 000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Підписом у Анкеті-Заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ОСОБА_1 підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із Пам»яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, які викладені на банківському сайті, становить між ним та Банком договір про надання банківських послуг. У даній Анкеті-Заяві зазначено, що відповідачу було надано для ознайомлення Умови та Правила в письмовому вигляді (а.с.6).

Згідно п.п.2.1.1.5.5. Умов та Правил надання банківських послуг позичальник зобовязаний погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевищення платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до п.п.2.1.1.7.6. Умов та Правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов»язань, передбачених цим договором більше ніж на 30 днів, позичальник зобов»язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн + 5% від суми позову .

Підписом у заяві ОСОБА_1 підтвердив свою згоду на те, що він ознайомився і згідний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, та Тарифами Банку (а.с.7).

Встановлено, що у зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 зобов'язань за кредитним договором станом на 31.08.2017 року утворилась заборгованість в розмірі 39 277,69 грн, яка складається з: 1439,50 грн - заборгованість за кредитом, 31833,30 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3896,43 грн - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250,00 грн - штраф (фіксована частина); 1858,46 грн - штраф (процентна складова).

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У силу статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що 13 лютого 2018 року ОСОБА_1 подав заяву про відмову в задоволенні позову у зв'язку із спливом позовної давності (а.с.42).

З матеріалів справи убачається, що відповідно до розрахунку заборгованості за договором № б/н від 26.10.2007 року, укладеного між банком та ОСОБА_1, остання сума погашення за зазначеним кредитним договором була здійснена 15 лютого 2014 року (а.с. 4-6), а з позовом до суду банк звернувся 03 листопада 2017 року (а.с.2).

Отже, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Суд відхиляє доводи банку, що термін дії картки встановлено до 10/2015 року, тому строк дії кредитного договору також встановлено до 10/2015 року, оскільки договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу.

Крім цього, у матеріалах справи відсутня копія картки, на яку посилається позивач.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційний суд вважає оскаржуване рішення суду таким, що ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Підстав для скасування цього рішення суду за доводами апеляційної скарги не встановлено.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» Литвиненко Олени Леонідівни залишити без задоволення. Рішення Косівського районного суду від 13 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає чинності з моменту прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 03 травня 2018 року.

Головуючий В.Д.Фединяк

Судді: В.А.Девляшевський

Р.Й.Матківський