АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/833/18 Справа № 205/1437/17 Головуючий у 1 й інстанції - Остапенко Н. Г. Доповідач - Каратаєва Л.О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2018 року м. Дніпро Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів: - Ткаченко І.Ю., Пищиди М.М.,

за участю секретаря - Хоменко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 серпня 2017 року по цивільній справі за заявою ОСОБА_4, заінтересована особа: Приватний нотаріус Дніпропетровського районного нотаріального округу Юрченко Лариса Леонідівна, ОСОБА_6 про встановлення факту родинних відносин, -

в с т а н о в и л а:

10 березня 2017 року ОСОБА_4 звернулася до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, просила встановити факт родинних відносин між ОСОБА_7 та ОСОБА_8, встановивши, що ОСОБА_7, що померла ІНФОРМАЦІЯ_2 є рідною сестрою ОСОБА_8, що померла ІНФОРМАЦІЯ_4. Встановити факт родинних відносин між ОСОБА_4 та ОСОБА_9 встановивши, що ОСОБА_4 (дівоче прізвище - ОСОБА_4), ІНФОРМАЦІЯ_1 є двоюрідною сестрою ОСОБА_9, що помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.2-5).

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 серпня 2017 року заяву ОСОБА_4, заінтересована особа: Приватний нотаріус Дніпропетровського районного нотаріального округу Юрченко Л.Л., ОСОБА_6 про встановлення факту родинних відносин - залишено без розгляду (а.с.139).

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_4 звернулася із апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права ставить питання про скасування ували суду та направлення справи для продовження розгляду справи до суду першої інстанції (а.с.143-146).

Заінтересована особа ОСОБА_6 подав заперечення на апеляційну скаргу, де просив залишити апеляційну скаргу без задоволення.

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Згідно п.9 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наступного.

Залишаючи подану ОСОБА_10 заяву про встановлення факту родинних відносин без розгляду, суд першої інстанції керувався вимогами ст.256 ЦПК України та виходив з того, що в даному випадку вбачається спір про право, що виключає можливість розгляду заяви ОСОБА_10 про встановлення факту родинних відносин в порядку окремого провадження.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України (у редакції чинній на час постановлення ухвали), факт родинних відносин між фізичними особами встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника, зокрема, право на спадщину.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: 1)факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; 2)встановлення факту не пов'язується з подальшим вирішенням спору про право; 3)заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; 4)чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Згідно ч.1 ст.256 ЦПК України (у редакції чинній на час постановлення ухвали), суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Аналогічні роз`яснення викладені в п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" №5 від 31 березня 1995 року.

Відповідно до ч.4 ст.256 ЦПК України (у редакції чинній на час постановлення ухвали), суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з'ясується, що має місце спір про право, суд на підставі ч.6 ст.235 ЦПК України (у редакції чинній на час постановлення ухвали), залишає заяву без розгляду і роз'яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Як вбачається з заяви ОСОБА_4, остання просить встановити факт того, що вона є двоюрідною сестрою ОСОБА_9, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3, даний факт необхідний їй для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті останнього.

З матеріалів справи вбачається, що 15 квітня 2017 року до Ленінського районного суду м.Дніпропетровська надійшло клопотання від заінтересованої особи ОСОБА_6, відповідно до якого він також вважає себе спадкоємцем померлого ОСОБА_9

Доводи викладені в апеляційній скарзі не дають підстав суду апеляційної інстанції скасувати по суті законну ухвалу суду, а лише зводяться до незгоди з висновками викладеними у ній.

За таких обставин, оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою такою, що прийнята у відповідності до норм процесуального права.

Однак, колегія суддів вважає за необхідне, у відповідності до ч.6 ст.294 ЦПК України, у резолютивній частині ухвали суду роз'яснити ОСОБА_4, що вона має право подати позов на загальних підставах.

Також колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_4 зверталася вже до суду з аналогічною заявою, яку ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська 06 квітня 2016 року залишено без розгляду, а ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 травня 2016 року доповнено резолютивну частину ухвали Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 04 квітня 2016 року реченням: «Роз'яснити ОСОБА_4, що вона має право подати позов на загальних підставах».

Як передбачено ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Частиною 2 ст. 44 ЦПК України, передбачено, що залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: п. 2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями, п. 3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмету спору або у спорі, який має очевидно штучний характер.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції оскільки з дій заявника вбачається зловживання своїми правами внаслідок подання аналогічної заяви.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Резолютивну частину ухвали Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 07 серпня 2017 року доповнити пунктом: «Роз'яснити ОСОБА_4, що вона має право подати позов на загальних підставах».

В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

Судді: