Справа № 576/478/18
Провадження № 2/576/258/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2018 року м. Глухів

Глухівський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого- судді Мазура С.А.,

за участі:

секретаря Пугач В.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вільнослобідської сільської ради Глухівського району Сумської області про визнання права на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач), діючи через свого представника ОСОБА_2, звернулася до суду з позовом до Вільнослобідської сільської ради Глухівського району Сумської області (далі - відповідач) про визнання права на спадкове майно, а саме: на земельну частку (пай), яка належала ОСОБА_3

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 20 червня 2015 року помер її син ОСОБА_3, після смерті якого відкрилася спадщина на спадкове майно, яке складається із земельної ділянки у розмірі 7,17 га, розташованої на території Вільнослобідської сільської ради Глухівського району Сумської області. Спадщину фактично прийняла його мати ОСОБА_1, яка є спадкоємцем першої черги за законом, і на день смерті сина проживала і була зареєстрована разом з ним в одному будинку. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом позивач звернулася до приватного нотаріуса Глухівського міського нотаріального округу ОСОБА_4, але у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 їй було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу, тому було подано оголошення в газету про втрату сертифікату на право на земельну частку (пай).

У звязку з відсутністю зазначеного вище сертифіката, вона не має можливості оформити право власності на вказану земельну ділянку, тому змушена звернутися з даним позовом до суду.

У судове засідання позивач та її представник не зявились, при цьому позивач та її представник подали заяву про те, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять розглянути справу без їх участі.

Представник відповідача Вільнослобідської сільської ради Глухівського району Сумської області у судове засідання не зявився, при цьому подав заяву про відсутність заперечень на позов та слухання справи без його участі.

У звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд приходить до наступного.

Як встановлено, 20 червня 2015 року у м. Глухів Сумської області помер ОСОБА_3 (а.с.5).

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження батьками ОСОБА_3 є ОСОБА_5 та ОСОБА_1 (а.с.8).

З листа відділу у Глухівському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 23.01.2018 за №45/103-18 вбачається, що ОСОБА_3 за життя було видано на руки Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії СМ №011822, зареєстрований у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Глухівською районною державною адміністрацією членам САПТЗТ „Росія за №322 від 29.03.1996 та виготовлений на підставі розпорядження голови Глухівської райдержадміністрації від 26.03.1996 під №129. Розмір земельної частки (паю) складав 7,17 га. Вартість земельної частки (паю) станом на 01.01.2018 складає 92573 грн., а станом на 01.01.2015р. становила 77144 грн. (а.с.7).

В пункті 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено: при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України № 720/95 від 08.08.1995 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми Цивільного кодексу України. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25.10.2001 сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Відповідно до пункту 2 діючого, на час смерті, Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними.

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 27.02.2018 заповіти та спадкові договори від імені ОСОБА_3 не посвідчувались (а.с.12).

З довідки виконкому Глухівської міської ради Сумської області від 10.11.2017 №3186 вбачається, що ОСОБА_3 по день смерті - 20.06.2015 дійсно був зареєстрований та проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. За даною адресою також зареєстрований його син - ОСОБА_6, 1988р.н.. На день смерті ОСОБА_3 і на даний час у будинку №21 на вул. Рудченка у м. Глухів була зареєстрована та проживає його мати - ОСОБА_1, 1935р.н (а.с.6).

З матеріалів спадкової справи №27/2016 відносно померлого ОСОБА_3 вбачається, що позивач 05.04.2016 зверталась до приватного нотаріуса із заявою про оформлення спадкової справи та видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом на належне померлому 20.06.2015 ОСОБА_3 майно у вигляді ? частини житлового буднику з відповідними надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Сумська область, м. Глухів, вул. Рудченка, буд.21 (а.с.42). В той же час, син померлого ОСОБА_3 ОСОБА_6 своєю заявою, посвідченою нотаріусом, просить вважати його таким, що спадщину не прийняв і висловлює небажання отримувати свідоцтво про право на спадщину батька (а.с.51). Також із заяви іншого сина ОСОБА_3 - ОСОБА_7 вбачається, що він відмовляється від спадщини померлого батька (а.с.52).

Водночас, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.09.2006 спадкоємцем ? частки майна ОСОБА_8, який помер 24.12.2005 є його син ОСОБА_3, який проживає у ІНФОРМАЦІЯ_2(а.с.53).

Відповідно до положень статей 1216, 1218 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) і до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1220 цього Кодексу передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У відповідності до положень частин третьої та пятої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Оскільки ОСОБА_1 належним чином прийняла спадщину ОСОБА_3 відповідно до статті 1268 ЦК України, а дана спадщина належить їй з часу відкриття спадщини, що відповідно до статті 1220 ЦК України є днем смерті ОСОБА_3, а позивач відповідно до статті 1258 цього Кодексу є спадкоємцем за законом, інших спадкоємців немає, а тому суд приходить до висновку, що позивач є єдиним спадкоємцем померлого ОСОБА_3.

Відповідно до пункту а частини третьої статті 152 Земельного кодексу України (далі ЗК України) захист прав громадян юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав.

Частиною першою статті 131 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набути у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільного-правових угод.

Відповідно до пункту 17 Перехідних положень ЗК України сертифікати на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства.

Отже, після смерті ОСОБА_3 всі належні йому права та обовязки, у тому числі й право на земельну частку (пай), що належали останньому, перейшли до його матері ОСОБА_1 відповідно до статті 1268 ЦК України.

Оскільки судом встановлено, що позивач набула у порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай), розташовану на території Вільнослобідської сільської ради Глухівського району Сумської області площею 7,17 умовних кадастрових гектара, що належала ОСОБА_3 відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ №011822, однак вказане право не визнається, суд вважає за необхідне захистити дане право позивача шляхом його визнання, тому позов підлягає задоволенню повністю.

На підставі викладеного, керуючись статтею 131 Земельного кодексу України, статтями 392, 1218, 1220, 1225, 1258, 1268, 1269 Цивільного кодексу України, статтями 7, 8, 12, 13, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

В И Р I Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Вільнослобідської сільської ради Глухівського району Сумської області про визнання права на спадкове майно задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, зареєстрована та мешкає за адресою: 41400, Сумська область, м. Глухів, вул. Рудченка, буд.21, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право на земельну частку (пай) площею 7,17 умовних кадастрових гектара, що належала ОСОБА_3, померлому 20 червня 2015 року, на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ №011822, виданого на підставі розпорядження голови Глухівської райдержадміністрації №129 від 26.03.1996, зареєстрованому у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Глухівською районною державною адміністрацією членам САПТЗТ „Росія №322 від 29.03.1996 року, розташованої на території Вільнослобідської сільської ради Глухівського району Сумської області, як на спадкове майно померлого 20 червня 2015 року ОСОБА_3.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана через Глухівський міськрайонний суд Сумської області до Апеляційного суду Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.А. Мазур