Справа № 182/3634/17
Провадження № 2/0182/279/2018
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

03.04.2018 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Кобеляцької-Шаховал І.О.

секретар Скоробогатова А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті батька, посилаючись на наступне.

17 січня 1999 року помер її батько ОСОБА_3, який на день смерті був зареєстрований за адресою: Нікопольський р-н., с.Капулівка, буд. № 74. На день його смерті залишилось спадкове майно, яке складається з житлового будинку з надвірними будівлями № 74, що розташований по вулиці І.Сірка в с. Капулівка Нікопольського району Дніпропетровської області, що належав спадкодавцеві на підставі свідоцтва про право власності від 03.08.1988 року. 16 квітня 2016 року померла її матір ОСОБА_4, яка на день смерті була зареєстрована за адресою: Нікопольській р-н., с.Капулівка, буд. № 74. На день її смерті залишилось спадкове майно, яке складається з земельної ділянки, площею 2,530 гектарів, розташованої на території Покровської сільської ради Нікопольського району із цільовим призначенням - ведення товарного сільськогосподарського виробництва (кадастровий номер -03-007-0117), що належала спадкодавцеві на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ЯА № 174592, зареєстрованого від 06.12.2004 року за № 38. Зазначає, що вона фактично прийняла спадщину після смерті батьків шляхом постійного проживання і реєстрації з 30 липня 1986 року за однією адресою із спадкодавцями, однак на її звернення до нотаріуса з метою оформлення спадкових прав їй була надана Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13 червня 2017 року у зв'язку з тим, що нею не пред'явлено примірників правовстановлюючих документів, які підтверджують право власності спадкодавців на спадкове майно. Тому неможливо видати свідоцтво про право на спадщину та рекомендовано звернутись до суду для визнання права власності на спадкове майно, відповідно до п.4.15 ч.4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.05.2012 року за № 296/5. Крім того, зазначає, що від спадщини після смерті батьків вона ніколи не усувалась, бо на протязі тривалого часу систематично сплачує комунальні платежі та належним чином утримує технічний стан спадкової нерухомості. Проте по незалежним від неї причинам (відсутність примірника правовстановлюючого документа на спадкову нерухомість) вона не має можливості оформити свої спадкові права у нотаріальному порядку. Згідно до положень ст.1216 ЦК України, у разі спадкування права та обов'язки спадкодавця переходять до спадкоємців. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. З приводу викладених обставин, з метою вирішення питання про визнання права власності на спадкове майно у порядку спадкування за законом, вона використовує своє право на звернення до судуі просить визнати за нею право власності на: житловий будинок з надвірними будівлями № 74, що розташований по вулиці І.Сірка у с.Капулівка Нікопольського району Дніпропетровської області, загальною площею - 48,1 кв.м., житловою площею - 38,2 кв.м., у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлого 17 січня 1999 року; та 1/2 частину земельної ділянки, площею 2,530 гектарів, що розташована на території Покровської сільської ради Нікопольського району із цільовим призначенням-ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер -03- 007-0117, у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлої 16 квітня 2016 року.

Відповідач звернувся до суду ії зустрічними позовом до позивача за зустрічним позовом, посилаючись на наступне. 16 квітня 2016 року померла його матір ОСОБА_4, яка на день смерті була зареєстрована за адресою: Нікопольській р-н., с.Капулівка, буд. № 74. На день її смерті залишилось спадкове майно, яке складається з земельної ділянки, площею 2,530 гектарів, розташованої на території Покровської сільської ради Нікопольського району із цільовим призначенням - ведення товарного сільськогосподарського виробництва (кадастровий номер -03-007-0117), що належала спадкодавцеві на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ЯА № 174592, зареєстрованого від 06.12.2004 року за № 38. Зазначає, що він своєчасно звернувся до нотаріуса з метою оформлення своїх спадкових прав, з приводу чого була надана Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13 червня 2017 року у зв'язку з тим, що ним не пред'явлено примірників правовстановлюючих документів, які підтверджують право власності спадкодавців на спадкове майно, тому неможливо видати свідоцтво про право на спадщину та рекомендовано звернутись до суду для визнання права власності на спадкове майно, відповідно до п.4.15 ч.4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.05.2012 року за № 296/5. Крім того, від спадщини після смерті матері він ніколи не усувався і завжди претендував на половину спадкової земельної ділянки, однак, по незалежним від нього причинам (відсутність примірника правовстановлюючого документа на спадкову нерухомість) він не має можливості оформити свої спадкові права у нотаріальному порядку. Згідно до положень ст.1216 ЦК України, у разі спадкування права та обов'язки спадкодавця переходять до спадкоємців. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. З приводу викладених обставин, з метою вирішення питання про визнання права власності на спадкове майно у порядку спадкування за законом, використовує своє право на звернення до суду. Відповідно до ч.2 ст.193 ЦПК України, зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов'язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Відповідно до ч.1 ст.193 ЦПК України, вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об'єднуються в одне провадження з первісним позовом. Тому просить визнати за ним право власності на 1/2 частину земельної ділянки, площею 2,530 гектарів, що розташована на території Покровської сільської ради Нікопольського району із цільовим призначенням - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер -03-007-0117, у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлої 16 квітня 2016 року.

В судове засідання сторони не прибули, надали заяви про розгляд справи у свою відсутність. Позивач на задоволенні позовних вимог наполягала, зустрічний позов свого брата визнала. Відповідач проти задоволення позову не заперечував, позовні вимоги за своїм зустрічним позовом підтримав.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру.

Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні.

Згідно зі ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Як встановлено в судовому засіданні, 17.01.1999 року помер батько позивачки ОСОБА_3 (а.с.6), який на день смерті був зареєстрований за адресою: Нікопольський р-н., с.Капулівка, буд. № 74. На день його смерті залишилось спадкове майно, яке складається з житлового будинку з надвірними будівлями № 74, що розташований по вулиці І.Сірка в с.Капулівка Нікопольського району Дніпропетровської області, що належав спадкодавцеві на підставі свідоцтва про право власності від 03.08.1988 року (а.с.14). 16.04.2016 року померла мати позивачки ОСОБА_4 (а.с.5), яка на день смерті була зареєстрована за адресою: Нікопольській р-н., с.Капулівка, буд. № 74. На день її смерті залишилось спадкове майно, яке складається з земельної ділянки, площею 2,530 гектарів, розташованої на території Покровської сільської ради Нікопольського району із цільовим призначенням - ведення товарного сільськогосподарського виробництва (кадастровий номер -03-007-0117), що належала спадкодавцеві на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ЯА № 174592, зареєстрованого від 06.12.2004 року за №38 (а.с.16-17). Однак, згідно з відповіддю Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 14.08.2017 року, к приватній власності спадкодавця ОСОБА_4 перебуває земельна ділянка, площею 2, 1300 га, надана для ведення товарного сільськогосподарського товариства (а.с.43). такі відомості містяться й у відомостях з державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.66-68). Позивачка фактично прийняла спадщину після смерті батьків шляхом постійного проживання і реєстрації з 30.07.1986 року за однією адресою із спадкодавцями (а.с.9-10). Однак, нотаріусом у вчиненні нотаріальної дії було відмовлено 13.06.2017 року у зв'язку з не пред'явленнням позивачкою правовстановлюючих документів, які підтверджують право власності спадкодавців на спадкове майно (а.с.18).

За таких обставин суд вважає за необхідне позовні вимоги сторін по справі задовольнити.

Враховуючи викладене та керуючись ст.2-5, 9-10, 12, 28, 131, 223, 258-259, 263-265, 280 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Визнати за ОСОБА_1, право власності на:

- житловий будинок з надвірними будівлями № 74, що розташований по вулиці І.Сірка у с.Капулівка Нікопольського району Дніпропетровської області, загальною площею - 48,1 кв.м., житловою площею - 38,2 кв.м., у порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3, померлого 17 січня 1999 року;

- 1/2 частину земельної ділянки, загальною площею 2,1300 гектарів, що розташована на території Покровської сільської ради Нікопольського району із цільовим призначенням - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер -03-007-0117, у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4, померлої 16 квітня 2016 року.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину земельної ділянки, загальною площею 2,1300 гектарів, що розташована на території Покровської сільської ради Нікопольського району із цільовим призначенням - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер -03-007-0117, у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4, померлої 16 квітня 2016 року.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Дніпропетровської області (м.Кривий Ріг) до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_5