Ухвала

Іменем України

05 квітня 2018 року

м. Київ

справа № 759/249/17-ц

провадження № 61-15256 ск 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: АнтоненкоН. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Крата В. І., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Апеляційного суду м. Києва від 14 лютого 2018 року у справі за скаргою ОСОБА_4, заінтересовані особи товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», головний державний виконавець Святошинського районного Відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Маціборук Вікторія Олександрівна на дії державного виконавця,

ВСТАНОВИВ :

У серпні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою на рішення та дії державного виконавця виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції в м. Києві Маціборук В. О. (далі - ВДВС Святошинського РУЮ в м. Києві, Святошинський РВ ДВС м. Києва ГТЮ у м. Києві).

Позовні вимоги ОСОБА_4 обґрунтував тим, що 13 липня 2017 року головний державний виконавець ВДВС Святошинського РУЮ в м. Києві Маціборук В. О. задовольнила заяву про примусове виконання виконавчого листа № 2-1983-12008, виданого 09 лютого 2009 року Святошинським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_4 заборгованості в розмірі 481431, 45 грн та відповідною постановою відкрила виконавче провадження ВП № 54265371 від 13 липня 2017 року про стягнення вказаної суми.

Окрім цього, МаціборукВ. О. 27 липня 2017 року прийняла постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, яка була направлена за місцем роботи ОСОБА_4

ОСОБА_4 зазначав, що звернута до виконання сума боргу та винагороди виконавця є більшою за наявну в нього, а також, що він дізнався про зміст винесених виконавцем постанов лише з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень.

ОСОБА_4 просив визнати неправомірними постанову головного державного виконавця ВДС Святошинського РУЮ в м. Києві Маціборук В. О. ВП № 54265371 від 13 липня 2017 року щодо стягнення з ОСОБА_4 заборгованості в розмірі 481 431, 45 грн на підставі виконавчого листа № 2-1983-12008, виданого 09 лютого 2009 року, та постанову ВП № 54265371 від 27 липня 2017 року щодо примусового виконання цього листа, в зв'язку з тим, що вказані постанови є безпідставними, протиправними та підлягають скасуванню, оскільки постанова про відкриття виконавчого провадження винесена з порушенням річного строку пред'явлення виконавчого листа до виконання та не була направлена своєчасно ОСОБА_4

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 04 грудня 2017 року складі судді Величко Т. О. скаргу задоволено з тих підстав, що стягувач пропустив строк пред'явлення виконавчого листа до виконання.

Постановою Апеляційного суду м. Києва від 14 лютого 2018 року в складі колегії суддів Слюсар Т. А., Панченка М. М., Волошиної В. М. скасовано ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 04 грудня 2017 року та відмовлено в задоволенні скарги з огляду на те, що немає правових підстав для визнання неправомірними дій головного державного виконавця Святошинського РВ ДВС м. Києва ГТЮ у м. Києві та винесених ним постанов від 13 липня та 27 липня 2017 року.

26 лютого 2018 року ОСОБА_4 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на вказане судове рішення, в якій зазначає, що між відмітками про повернення виконавчого листа без виконання від 14 жовтня 2010 року та від 30 грудня 2013 року пройшов строк більший, ніж три роки, в звязку з чим зазначений виконавчий лист втратив чинність.

Доводи касаційної скарги не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Відповідно до положень статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження» визначено випадки, в яких можуть перериватися строки давності пред'явлення виконавчого документа до виконання, а саме: пред'явленням виконавчого документа до виконання; частковим виконанням рішення боржником; надання судом, який видав виконавчий документ, відстрочки виконання рішення.

Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання у зв'язку з його пред'явленням до виконання перебіг строку починається заново з наступного дня після його повернення (отримання стягувачем постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження). Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Апеляційний суд встановив, що відповідно до копій матеріалів виконавчого провадження № 54265371, які було надано Святошинським РВ ДВС м. Києва ГТУЮ в м. Києві, виконавчий лист № 2-1983-12008 від 09 лютого 2009 року п'ять разів пред'являвся до відділу державної виконавчої служби з метою його примусового виконання, проте неодноразово повертався. Остання відмітка на виконавчому документі про його повернення без виконання датована 03 листопада 2016 року.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для визнання неправомірними дій головного державного виконавця Святошинського РВ ДВС м. Києва ГТЮ в м. Києві та прийнятих ним постанов від 13 липня та 27 липня 2017 року, оскільки перебіг строку пред'явлення виконавчого документа в даному випадку починається з 04 листопада 2016 року та триває по 03 листопада 2019 року.

Суд апеляційної інстанції встановив, що в матеріалах виконавчого провадження № 54265371 міститься супровідний лист про направлення ОСОБА_4 постанови про відкриття виконавчого провадження від 13 липня 2017 року за адресою: АДРЕСА_1

Згідно зі статтею 31 Закону України «Про виконавче провадження» боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Ураховуючи наведене, обґрунтованим є висновок суду апеляційної інстанції про те, що державний виконавець не повинен з'ясовувати факт отримання боржником вказаної постанови перед початком вчинення виконавчих дій, а повинен лише направити вказану постанову рекомендованим листом на адресу боржника.

З огляду на викладене правильне застосовування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права в даній справі є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК Українисуд у порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Касаційна скарга ОСОБА_4 є необґрунтованою, а тому відсутні підстави для відкриття касаційного провадження за нею.

Керуючись пунктом 5 частини другої, пунктом 2 частини четвертої, частинами п'ятою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Апеляційного суду м. Києва від 14 лютого 2018 року у справі за скаргою ОСОБА_4, заінтересовані особи товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», головний державний виконавець Святошинського районного Відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Маціборук Вікторія Олександрівна на дії державного виконавця відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Н. О. Антоненко

В.І. Журавель

В.І. Крат