АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/37/18 Справа № 201/4935/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Красвітна Т.П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2018 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,

при секретарі Попазовій Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційним скаргам представника ОСОБА_2 ОСОБА_3, правонаступника ОСОБА_4 акціонерного товариства «Страхова компанія «Дніпроінмед» ОСОБА_4 акціонерного товариства «Страхова компанія «Дім Страхування» на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 липня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 акціонерного товариства «Страхова компанія «Дніпроінмед», правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Дім Страхування», ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: Моторно (транспортне) страхове бюро України, Національна комісія, що здійснює державне регулювання в сфері ринків фінансових послуг, ОСОБА_7, про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 30 жовтня 2014 року за участю автомобіля належного ОСОБА_6 ВАЗ 21011, д/н НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_5, та автомобіля належного ОСОБА_2 Lexus RX 350, д/н НОМЕР_2, під керув анням ОСОБА_3, відбулась дорожньо-транспортна пригода. Винуватцем даної ДТП у судовому порядку був визнаний ОСОБА_5, цивільно-правова відповідальність якого застрахована ОСОБА_8 «СК «Дніпроінмед». ОСОБА_2 03 листопада 2014 року завернулась на адресу ОСОБА_8 «СК «Дніпроінмед» із заявою, в якій повідомила про зазначені обставини, а також просила здійснити огляд належного їй пошкодженого автомобіля та надіслати відповідний акт, повідомивши про розмір страхового відшкодування. Проте такий акт не був надісланий позивачу, як і не було повідомлено про розмір страхового відшкодування. 17 листопада 2014 року позивач звернулась на адресу страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування за наслідком події, що мала місце 30 жовтня 2014 року. Відповідно до оцінки з визначення вартості матеріальної шкоди, складеної ПП «Експерт-Борисфен» на підставі договору, укладеного між останнім та ОСОБА_2, вартість матеріального збитку, спричиненого власнику автомобіля НОМЕР_3, внаслідок ДПТ становить 203855,50 грн. ОСОБА_8 «СК «Дніпроінмед» 31 березня 2015 року здійснило позивачу виплату страхового відшкодування у розмірі 46402,85 грн. Позивач також посилається на те, що вказаний транспортний засіб відновлено у травні 2015 року за 135335,0 грн. (без ПДВ). Тому, уточнивши позовні вимоги, позивач просила визнати страховим випадком дорожньо-транспортну пригоду, що сталась 30 жовтня 2014 року на вул. Запорізьке шосе за участю забезпеченого транспортного засобу автомобіля НОМЕР_4, під керуванням водія ОСОБА_5, та за участю автомобіля НОМЕР_5, під керуванням водія ОСОБА_3; стягнути з ОСОБА_8 «СК «Дніпроінмед» на користь ОСОБА_2 у відшкодування матеріальної шкоди 3597,15 грн., втрати від інфляції у розмірі 9241,30 грн., 3% річних у розмірі 305,00 грн., пеню у розмірі 5140,41 грн., збитки у розмірі 89,52 грн. та моральну шкоду у розмірі 15000,00 грн.; стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь позивача матеріальну шкоду у розмірі 160201,12 грн., моральну шкоду у розмірі 25000,00 грн.; позивач також просила суд судові витрати покласти на відповідачів (а. с. 169-181 т. 3).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 липня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_8 «Страхова компанія «Дніпроінмед» на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 10259,15 грн.; стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 6345,62 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди 3000,00 грн., а разом 9345,62 грн.; у задоволенні решти вимог відмовлено. В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовлено в повному обсязі. Стягнуто з ОСОБА_8 «Страхова компанія «Дніпроінмед», ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору по 275,60 грн., з кожного (а.с. 203-210 т.3).

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 ОСОБА_3, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про задоволення позовних вимог в повному обсязі (а.с.212-216 т 3).

Також із апеляційною скаргою звернулось ОСОБА_8 «Страхова компанія «Дім страхування», яке є правонаступником відповідача ОСОБА_8 «СК «Дніпроінмед» (а.с.28 т.4), та, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2 до страхової компанії (а.с.14-29 т. 4 ).

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду. Згідно абз. 3 п. 3 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Також п. 8 ч. 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, в редакції, що діє з 15.12.2017 року, передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом учасники справи повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується письмовою розпискою представників ОСОБА_2 ОСОБА_3 та ОСОБА_9, відповідача ОСОБА_5, третьої особи ОСОБА_5, та представника відповідачів ОСОБА_5, ОСОБА_6 - ОСОБА_10 (а.с. 79 т.5). Представник ОСОБА_8 «СК «Дім Страхування» сповіщений телефонограмою (а.с. 83-84 т.5), а також розміщено оголошення про слухання справи на веб-сайті суду (а.с. 85 т.5).

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг і заявлених позовних вимог, колегія вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_8 «СК «Дім Страхування» залишити без задоволення, апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 задовольнити частково, рішення суду першої інстанції частково скасувати з ухваленням у скасованій частині нового судового рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що 30 жовтня 2014 року за участю автомобіля НОМЕР_6, під керуванням водія ОСОБА_5, та автомобіля НОМЕР_7, під керуванням водія ОСОБА_3, відбулась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої зазначені автотранспортні засоби були пошкоджені (а. с. 20 т.1).

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 листопада 2014 року у справі №199/9502/14-п ОСОБА_5 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, що спричинило вказану дорожньо-транспортну пригоду; постанова набрала законної сили 08.12.2014 року (а.с. 41-42 т.1).

Автомобіль марки Lexus RX 350, д/н НОМЕР_2, належить на праві власності ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САО 785663 (а.с. 24 т.1). Цивільно-правова відповідальність володільця вказаного вище автомобіля Lexus RX 350 застрахована ОСОБА_8 «Українська транспортна страхова компанія», що вбачається із копії полісу №АІ3446258 (а.с. 22 т.1).

Автомобіль марки ВАЗ 21011, д/н НОМЕР_1, на час ДТП був зареєстрований за ОСОБА_6 та перебував у правомірному володінні ОСОБА_5 Цивільно-правова відповідальність володільця автомобіля НОМЕР_8 застрахована ОСОБА_8 «СК «Дніпроінмед» на підставі полісу №АІ/0190446 від 17 червня 2014 року, за яким ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну становить 50000,00 грн., шкоду заподіяну життю та здоровю - 100000,00 грн., розмір франшизи 0,00 грн. (а. с. 23 т.1).

Позивач листом від 03.11.2014 року, який був отриманий адресатом 10.11.2014 року, повідомила ОСОБА_8 «СК «Дніпроінмед» про страховий випадок та просила здійснити огляд пошкоджень автомобіля НОМЕР_9, та направити на її адресу інформацію стосовно визначеного розміру відшкодування матеріальної шкоди (а.с. 25-29, 30 т.1).

17 листопада 2014 року ОСОБА_2 направила на адресу ОСОБА_8 «СК «Дніпроінмед» заяву про виплату страхового відшкодування за наслідками події, що мала місце 30 жовтня 2014 року за участю застрахованого даним товариством автотранспортного засобу (а. с. 31-33, 34 т. 1).

Також, листом від 06 січня 2015 року ОСОБА_2 направила на адресу ОСОБА_8 «СК «Дніпроінмед» інформацію про банківські реквізити для перерахування страхового відшкодування (а.с. 38-39, 40, 134 т. 1).

10 березня 2015 року ОСОБА_2 на адресу ОСОБА_8 «СК «Дніпроінмед» були направлені вимога про виплату у 10-денний строк страхового відшкодування у розмірі 50000,00 грн. та 15000,00 грн. моральної шкоди (а. с. 111-120 т.1).

Виплату страхового відшкодування ОСОБА_2, у зв»язку з вказаним вище страховим випадком, ОСОБА_8 «СК «Дніпроінмед» було здійснено 31 березня 2015 року у розмірі 46402,85 грн. на підставі звіту про оцінку вартості матеріальної шкоди, спричиненої власнику колісного транспортного засобу №12/11/14 від 12 березня 2015 року, складеного, на замовлення ОСОБА_8 «СК «Дніпроінмед», субєктом оціночної діяльності ОСОБА_11 на підставі наданих страховою компанією документів та маркетингу ринків збуту. Вказаним висновком, зокрема, було встановлено, що вартість матеріальної шкоди, спричиненої власнику автомобіля НОМЕР_7, складає 52265,72 грн. (а. с. 5-24 т.3). Факт виплати позивачці страхового відшкодування у вказаному вище розмірі підтверджується копією платіжного доручення №941 від 31.03.2015 року (а. с. 17 т. 2).

Висновком судового експерта автотоварознавця по визначенню матеріального збитку нанесеного власнику КТЗ №6255-15, складеного 25 січня 2016 року Дніпропетровським науково-дослідним інститутом судових експертиз на виконання ухвали суду, вартість матеріальної шкоди завданої власнику автомобіля НОМЕР_10, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди від 30 жовтня 2014 року, на день скоєння вказаної ДТП, складає 46001,41 грн. (а.с. 82-93 т.3).

Відповідно до представленого позивачкою звіту з оцінки вартості збитків завданих гр. ОСОБА_2 внаслідок пошкодження легкового автомобіля НОМЕР_11, в дорожньо-транспортній пригоді 30.10.2014 року, складеним ПП «Експерт-Борисфен» від 04 лютого 2015 року, вартість матеріальних збитків, завданих позивачці складає 203855,50 грн. (а.с. 69-96 т.1). Позивачкою також надано копії квитанцій на сплату вартості робіт зі складання зазначеного вище звіту, що становить 2800,00 грн., які були сплачені ОСОБА_2 29 січня 2015 року (а.с. 101, 102 т. 1).

Згідно акту приймання-передачі робіт №12/05-1-2015 від 12.05.2015 року, складеного ФОП ОСОБА_12, було здійснено ремонт автомобіля НОМЕР_11, у зв»язку з пошкодженням у вказаній вище дорожньо-транспортній пригоді. Під час ремонту було здійснено розбирання, збирання, рихтовку, підготовку до фарбування, фарбування відповідних частин автомобіля; витрачено кошти на придбання матеріалів для фарбування, на придбання деталей автомобіля та проведення заміни пошкоджених деталей на нові. Загальна вартість такого ремонту склала 135335,0 грн. (а.с. 130-131 т.4).

Судом встановлено, що вартість проведеного ремонту автомобіля НОМЕР_11 у повному розмірі 135335,00 грн. сплачена позивачкою ФОП ОСОБА_12, що підтверджується копією чека №12/05-1-2015 від 12.05.2015 року, який належним чином завірено підписом та печаткою приватного підприємця ОСОБА_13 Колегія звертає увагу, що, згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, основним видом економічної діяльності ФОП ОСОБА_12 є технічне обслуговування та ремонт атотранспортних засобів (а.с. 134- т.4).

У звязку з перейменуванням відповідача ОСОБА_4 акціонерного товариства «Страхова компанія «Дніпроінмед», до участі у справі залучено його правонаступника Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Дім Страхування», що підтверджується копією наказу від 10.02.2016 року (а.с. 28 т.4).

Частиною 2 ст. 1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За змістом ст. 6 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого.

Згідно п. 33.1.4 вказаного вище Закону, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу.

Пунктом 34.2 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Відповідно до п. 35.1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Згідно п. 22.1 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

Статтею 25 Закону України «Про страхування» передбачено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Також, відповідно до п. 36.2 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

За кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня (п. 36.5 ст. 36 вказаного вище Закону).

Відповідно до п. 21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу страхувальника зобов'язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК).

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності; встановивши, що, на час виплати страхового відшкодування страховою компанією, відновлювальний ремонт автомобіля позивачки проведено не було, - колегія дійшла висновку, що підстави для додаткового стягнення зі страхової компанії на користь позивачки суми страхового відшкодування відсутні. Крім того, місцевий суд правомірно відмовив у задоволенні позовної вимоги про визнання ДТП від 30.10.2014 року страховим випадком, оскільки даний факт визнано відповідачем страховою компанією, отже відповідний спір з даного приводу відсутній.

Доводи кожного з апелянтів щодо непогодження з висновком судового експерта автотоварознавця по визначенню матеріального збиту нанесеного власнику КТЗ №6255-15, складеного Дніпропетровським науково-дослідним інститутом судових експертиз на виконання ухвали місцевого суду, яким встановлено, що розмір матеріальної шкоди завданої власнику автомобіля НОМЕР_10, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди від 30 жовтня 2014 року, на день скоєння вказаної ДТП, складає 46001,41 грн. (а.с. 82-93 т.3), - є безпідставними та необґрунтованими. Колегія звертає увагу, що, згідно змісту вказаного висновку, розмір матеріальної шкоди у сумі 46001,41 грн. визначено без ПДВ станом на день пошкодження автомобіля 30.10.2014 року; вартість витрат на відновлювальний ремонт у даному висновку експертом не визначалась.

Місцевим судом правильно прийнято у якості належного та допустимого доказу розміру матеріальної шкоди саме висновок судового експерта автотоварознавця №6255-15, складеного на виконання відповідної ухвали місцевого суду, та обгрунтовано відхилено висновки спеціалістів, що наведені вище, які були складені на замовлення страхової компанії та позивачки, які є сторонами даного спору та є заінтересованими у результатах розгляду справи.

Встановивши, що ОСОБА_2 направила на адресу ОСОБА_8 «СК «Дніпроінмед» заяву про виплату страхового відшкодування за наслідками події, що мала місце 30 жовтня 2014 року за участю застрахованого даним товариством автотранспортного засобу, 17 листопада 2014 року (а. с. 31-33, 34 т. 1); приймаючи до уваги, що страхове відшкодування виплачене позивачці 31 березня 2015 року, - місцевим судом обгрунтовано встановлено, що ОСОБА_8 «СК «Дніпроінмед» допустило прострочення виплати страхового відшкодування з 16 лютого 2015 року до 31 березня 2015 року.

Доводи апелянта ОСОБА_8 «Страхова компанія «Дім Страхування» про те, що у заяві позивачки від 17.11.2014 року були відсутні необхідні обов»язкові дані для вирішення питання щодо виплати страхового відшкодування - не спростовують правильність висновку місцевого суду про порушення страховою компанією строку виплати, оскільки вказаним відповідачем не надано доказів повідомлення позивачки про недоліки її письмового звернення, враховуючи, що представником позивачки категорично заперечується факт отримання позивачкою відповідної інформації від страхової компанії. Надані страховою компанією копії листів на ім»я позивачки з приводу її звернення для отримання страхового відшкодування та квитанції про оплату поштових відправлень не доводять факту отримання позивачкою вказаної кореспонденції. Клопотань про надання належних доказів, витребування таких доказів судом представником страхової компанії не заявлено, що стверджується протоколом та звукозаписом судового засіданні суду апеляційної інстанції.

Твердження ОСОБА_8 «Страхова компанія «Дім Страхування» про те, що строки виплати страхового відшкодування були порушені через невчасне надання позивачкою банківських реквізитів її рахунка для перерахування суми страхового відшкодування не можуть бути прийняті до уваги судом, оскільки лист з інформацією про банківські реквізити було направлено позивачкою на адресу страхової компанії 06 січня 2015 року ОСОБА_2, тоді як виплату страхового відшкодування було здійснено лише 31 березня 2015 року (а.с. 38-39, 40, 134 т. 1). Крім того, колегія приймає до уваги доводи представника позивача про те, що позивачка не мала заперечень з приводу отримання страхового відшкодування за готівковим розрахунком.

Враховуючи ставку НБУ за період з 16 лютого 2015 року по 03 березня 2015 року складає 19,5% (кількість днів у періоді 16), за період з 04 березня 2015 року по 31 березня 2015 року 30% (кількість днів у періоді 27); індекс інфляції в лютому 2015 року - 105,3%, у березні 2015 року - 110,8%, - місцевий суд дійшов обгрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача страхової компанії суми за прострочення перерахування страхового відшкодування, з урахуванням невиплаченої вчасно суми 46001,41 грн., а саме 3% річних - 163,00 грн., витрат у зв»язку з інфляцією - 7669,47 грн., пені - 2828,12 грн. В оскаржуваному рішенні правильно визначено до стягнення із страхової компанії на користь позивачки 10295,15 грн., виходячи з розрахунку: 163,00 грн. (3% річних) + 7669,47 грн. (інфляційні втрати) + 2828,12 грн. (пеня) + 46001,41 грн. (вартість оціненої матеріальної шкоди) - 46402,85 грн. (фактично сплачені страховою компанією кошти).

Місцевим судом обгрунтовано відмовлено позивачці у стягненні зі страхової компанії моральної шкоди, оскільки дана позовна вимога є недоведеною, крім того, за порушення строку виплати страхового відшкодування позивачці присуджено 3% річних, нарахування у зв»язку із зростанням інфляції та пеню; між вказаними особами наявні договірні правовідносини, які, у даному випадку, не передбачають виплату відшкодування моральної шкоди.

Зважаючи на викладене, колегія дійшла висновку, що оскаржуване рішення в частині часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до відповідача ОСОБА_8 «Страхова компанія «Дім Страхування» підлягає залишенню без змін.

Крім того, не підлягає задоволенню апеляційна скарга представника ОСОБА_2 в частині відмови в задоволенні позовних вимог про солідарне стягнення шкоди до власника транспортного засобу ВАЗ 21011, д/н НОМЕР_1, ОСОБА_6, оскільки, відповідно до вимог ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується володільцем (особою, яка на відповідних правових підставах керує автомобілем) транспортного засобу.

Колегія звертає увагу, що відповідно до статті 1194 ЦК особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Пунктом 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 за №4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", зазначено, що при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди.

Згідно п. 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 за № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Апеляційним судом встановлено, що, у зв»язку з пошкодженнями отриманими під час вказаної вище ДТП, автомобіль позивачки було відновлено у травні 2015 року, на ремонт позивачкою фактично було витрачено 135335,0 грн. (без ПДВ). Викладене підтверджується наведеними вище актом приймання-передачі робіт №12/05-1-2015 від 12.05.2015 року, складеним виконавцем ФОП ОСОБА_12, основним видом економічної діяльності якого є технічне обслуговування та ремонт атотранспортних засобів (а.с. 134 т.4); копією чека №12/05-1-2015 від 12.05.2015 року, який належним чином завірено підписом та печаткою приватного підприємця ОСОБА_13 Наведені в акті приймання-передачі робіт №12/05-1-2015 від 12.05.2015 року види та обсяг проведених робіт, замінених деталей відповідають характеру пошкоджень автомобіля НОМЕР_11, що були ним отримані під час ДТП 30 жовтня 2014 року, які зазначені у дослідницькій частині висновку судового експерта автотоварознавця №6255-15, складеного 25 січня 2016 року Дніпропетровським науково-дослідним інститутом судових експертиз на виконання ухвали суду (а.с. 82-93 т.3).

Відхиляючи у якості належних та допустимих наведені вище докази розміру фактичних витрат на ремонт автомобіля, місцевий суд безпідставно послався на невідповідність обсягу таких витрат розміру матеріальної шкоди, що визначена висновком судового експерта автотоварознавця №6255-15, складеного 25 січня 2016 року ДНДІСЕ. Таке твердження місцевого суду є хибним, оскільки вказаним висновком №6255-15 від 25 січня 2016 року було встановлено розмір матеріальної шкоди на день пошкодження автомобіля (30 жовтня 2014 року), з урахуванням, зокрема, фізичного зносу транспортного засобу та без його безпосереднього огляду; крім того, під час проведення вказаного дослідження експертом ДНДІСЕ не визначався розмір витрат на відновлювальний ремонт транспортного засобу.

Згідно наведених вище правових норм, позивачка має право на відшкодування завданих збитків у повному обсязі, які, у даному випадку, дорівнюють вартості відновлювального ремонту автомобіля на момент виконання таких робіт (травень 2015 року). Крім того, потерпіла особа не може бути обмежена у праві заміни пошкоджених деталей автомобіля на нові, що і було, зокрема, виконано при ремонті автомобіля позивачки та вплинуло на вартість ремонту (у бік збільшення), відповідно до вищенаведеного акту приймання-передачі №12/05-1-2015 від 12.05.2015 року.

Колегія звертає увагу, що згідно листа Управління превентивної діяльності ГУНП у Дніпропетровській області №10/16/1681 від 19.06.2017 року, довідок №812261863 від 16.06.2017 року та №84667788 від 16.06.2017 року (а.с. 216, 217-218, 219-220 т.4), - автомобіль НОМЕР_11, у інших дорожньо-транспортних пригодах не перебував.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши, що пошкоджений у ДТП автомобіль НОМЕР_11, фактично відновлений за 135335,0 грн. (без ПДВ); приймаючи до уваги наявність вини у скоєному ДТП ОСОБА_5, який на правових підставах володів автомобілем НОМЕР_12, - колегія приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з вказаного відповідача на користь ОСОБА_2 матеріальної шкоди у звязку з відновленням транспортного засобу у сумі 88932,15 грн., що є різницею між встановленим розміром витрат на ремонт автомобіля в сумі 135335,00 грн. та розміром отриманого позивачкою страхового відшкодування.

Колегія не приймає до уваги розписку про отримання ОСОБА_3 від ОСОБА_5 30 жовтня 2014 року 10000,00 грн. у зв»язку з ДТП; ОСОБА_3 не є стороною у даному спорі; доказів оформлення даної розписки ОСОБА_3 у якості представника власника пошкодженого автомобіля ОСОБА_2, доказів передачі вказаної грошової суми ОСОБА_2 - суду не надано, клопотань про витребування відповідних доказів не заявлено.

Доводи відповідача ОСОБА_5 щодо непогодження із вартістю відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_11, - є недоведеними та необґрунтованими; від проведення відповідної експертизи, що була призначена судом апеляційної інстанції, ОСОБА_5 категорично відмовився.

Так, для встановлення, зокрема, вартості відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_11, у зв»язку з пошкодженням під час ДТП, що мала місце 30.10.2014 року, судом апеляційної інстанції 25 липня 2017 року було призначено судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої було доручено Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз ім. Засл. проф. ОСОБА_14 Міністерства юстиції України, а оплату експертизи, за погодженням сторін, було зобов'язано здійснити ОСОБА_2 та ОСОБА_5 в рівних частинах (а.с. 40-46 т.5).

Однак, матеріали справи повернуті з експертної установи, в звязку з тим, що експертиза знята з виконання через непроведення її повної оплати, що підтверджується листом Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. ОСОБА_14 №15552 від 02.01.2018 року (а.с. 48 т.5).

Представником позивача надано копію квитанції №0.0.928136964.1 від 28.12.2017 року про своєчасну оплату 1/2 частини вартості експертизи в сумі 6190,00 грн. (а.с. 69 т.5), що відповідає змісту ухвали апеляційного суду про призначення експертизи.

Відповідачем ОСОБА_5 оплата 1/2 частини вартості експертизи, відповідно до ухвали суду, не здійснена. Згідно пояснень вказаного відповідача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, він відмовляється від оплати проведення експертизи, що підтверджується протоколом та звукозаписом судового засідання 17.04.2018 року (а.с. 73, 74-76 т.5).

Колегія зауважує, що на підтвердження доводів відповідача про непогодження з встановленим розміром витрат на відновлення автомобіля позивачки у сумі 135335,00 грн. - відповідних доказів не надано, клопотань про витребування таких доказів судом не заявлено.

На викладене вище місцевий суд увагу не звернув, належної оцінки представленим доказам, у їх сукупності, не надав, що спричинило ухвалення незаконного рішення в частині відмови позивачці у стягненні матеріальної шкоди, що пов»язана з витратами на відновлювальний ремонт автомобіля; оскаржуване рішення в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про стягнення з відповідача ОСОБА_5 на корить ОСОБА_2 матеріальної шкоди у звязку з витратами на відновлення транспортного засобу, у визначеному вище розмірі.

Крім того, згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно п. 9 постанови Пленуму Верховного суду України» Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Приймаючи до уваги, що внаслідок ДТП ОСОБА_2 була завдана моральна шкода, яка полягає у втраті душевного спокою, перебуванні у стані стресу через пошкодження належного їй автомобіля, необхідності додаткових зусиль для здійснення ремонту транспортного засобу, неможливості певний час користуватись автомобілем, - місцевий суд дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_5 на користь позивачки моральної шкоди у достатньому та необхідному розмірі 3000,0 грн.

Колегія звертає увагу, що, згідно змісту кожної з апеляційних скарг, рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 липня 2016 року в частині стягнення із ОСОБА_5 на користь позивачки витрат на проведення оцінки пошкоджень автомобіля в сумі 2800,0 грн., витрат на поштові відправлення в сумі 1049,16 грн., витрат на проведення обстеження автомобіля після ДТП в сумі 1128,0 грн., витрат на поштові відправленням на адресуОСОБА_8 «СК «Дніпроінмед», витрат на перевірку розвал-сходження коліс в сумі 1230,0 грн., що загалом складає 6345,62 грн. - не оскаржується, тому апеляційний суд переглядає дану справу в межах доводів апеляційних скарг, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При розподілі судових витрат колегія приймає до уваги розмір задоволеної частини позовних вимог щодо стягнення матеріальної шкоди (майновий спір) та моральної шкоди (немайновий спір). Отже, підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору, сплаченого позивачем при звернення з позовної заявою та апеляційною скаргою, пропорційно задоволеним позовним вимогам, на користь ОСОБА_2: з ОСОБА_8 «Страхова компанія «Дім Страхування» в розмірі 215,44 грн., з ОСОБА_5 в розмірі 2512,39 грн.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, колегія дійшла висновку про необхідність залишення без задоволення апеляційної скарги правонаступника ОСОБА_8 «Страхова компанія «Дніпроінмед» ОСОБА_8 «Страхова компанія «Дім Страхування», часткового задоволення апеляційної скарги представника ОСОБА_2 та часткового скасування рішення місцевого суду з ухвалення у скасованій частині нового судового рішення.

Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу правонаступника ОСОБА_4 акціонерного товариства «Страхова компанія «Дніпроінмед» ОСОБА_4 акціонерного товариства «Страхова компанія «Дім Страхування» залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 липня 2016 року в частині відмови ОСОБА_2 у задоволенні позовної вимоги про стягнення з ОСОБА_5 матеріальної шкоди у звязку з відновленням транспортного засобу, в частині розподілу судових витрат скасувати та ухвалити у скасованих частинах нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду у звязку з відновленням транспортного засобу у сумі 88932 (вісімдесят вісім тисяч девятсот тридцять дві) грн. 15 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 акціонерного товариства «Страхова компанія «Дім Страхування», яке є правонаступником ОСОБА_4 акціонерного товариства «Страхова компанія «Дніпроінмед», на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 215 (двісті пятнадцять) грн. 44 коп.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 2512 (дві тисячі пятсот дванадцять) грн. 39 коп.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий

Судді