РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №348/2636/17

17 квітня 2018 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківскої області

в складі головуючого-судді: Міськевич О.Я.

секретаря: Скоблей О.В.

з участю позивача: ОСОБА_1

представника позивача-адвоката: ОСОБА_2

відповідача: ОСОБА_3

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Надвірна цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та додаткових витрат,-

ВСТАНОВИВ:

21.12.2017 р. ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

21.02.2018 р. ОСОБА_1 подала до суду заяву про збільшення позовних вимог про стягнення аліментів та додаткових витрат.

Свої вимоги мотивує тим, що вони з відповідачем по справі, ОСОБА_3 перебувають у шлюбі, який зареєстрували 05.06.2004 р. у відділі реєстрації актів цивільного стану Надвірнянського районного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 62.

У шлюбі в них народилося двоє дітей: дочка ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочка ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2, які на даний час проживають разом нею та знаходяться на її утриманні та вихованні.

На даний час вона проживає разом з неповнолітніми дітьми у спільному з відповідачем житловому будинку, земельної ділянки не має, підсобного господарства не веде, працює завідувачем сектору по роботі з персоналом Надвірнянського ОУ ПФУ Івано-Франківській області, однак її доходів не вистачає, щоб забезпечити дітей всім необхідним.

Крім того, дочка ОСОБА_6 постійно хворіє з часу свого народження, перенесла чотири операції, на даний час вона є інвалідом дитинства з діагнозом «аномалія розвитку головного мозку, атактичний синдром, у звязку з чим вона несе додаткові витрати на її догляд та лікування.

Відповідач надає матеріальну допомогу на утримання дітей, однак не регулярно або в недостатньому обємі.

Відповідач офіційно працює на посаді першого заступника голови Надвірнянської районної ради Івано-Франківської області, з чого має постійний та регулярний дохід, тому має можливість надавати допомогу на утримання дітей.

Крім того, дочка ОСОБА_5 через поганий стан здоровя постійно проходила медичні огляди та отримувала призначене лікування, а також часто лікувалась стаціонарно. Останнім часом у дочки погіршився стан здоровя, в звязку чим вона була направлена на стаціонарне лікування. Під час лікування дочки в період з 03.01.2018 р. по 15.02.2018 р. нею було придбано ліків та витрачено та витрачено на лікування кошти в сумі 6440,41 грн., що підтверджується чеками та накладними, долученими до матеріалів позову. Витрати на лікування дочки є додатковими витратами за дитину, які повинні сплачуватись батьками по половині. Однак відповідач не здійснював оплату за лікування дочки, вказану суму вона оплатила сама. Половина вартості лікування дочки, яку повинен був сплатити відповідач, складає 3220,21 грн. Тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача в її користь.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги у збільшеному розмірі підтримала повністю з підстав, зазначених в позовній заяві, просила суд постановити рішення, яким стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітній дітей в розмірі 1/2 частини зі всіх видів його заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Також просила стягнути з відповідача в її користь додаткові витрати на лікування дочки в сумі 3220,21 грн., а також просила стягнути з відповідача в її користь понесені судові витрати.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, суду пояснив, що твердження позивача, викладені в позовній заяві та заяві про збільшення позовних вимог, не відповідають дійсності. Так, твердження позивача, що їхні діти перебувають на її утриманні є неправдивими, оскільки з часу народження старшої дочки ОСОБА_7 вона постійно перебувала в декретних відпустках, і єдиним видом її доходів були соціальна допомога при народженні дитини та соціальна допомога по догляду за дитиною-інвалідом, розмір яких є вкрай малим та не дозволяє утримувати дітей. А в ті періоди, коли позивач працювала, зароблені кошти вона витрачала на власті потреби. За ввесь час шлюбу вся сімя фактично перебувала його утриманні. Твердження відповідача про те, що допомогу на утримання дітей він надає, однак не регулярно або в недостатньому обємі, також не відповідає дійсності, оскільки з часу укладення шлюбу та народження дітей сімя знаходилась на його утриманні, ним побудовано будинок, в якому всі проживають та куплено автомобіль, який використовується для потреб сім'ї. За весь цей час він постійно надавав матеріальну допомогу на утримання дітей, які практично утримувались за його кошти). Також не відповідають дійсності твердження позивача про те, що він належним чином не виконую свого обов'язку по утриманню дочки ОСОБА_6, яка хворіє, оскільки фінансові витрати по лікуванню дочки ОСОБА_5 завжди лежали на ньому, а також здійснювались за допомогою його батьків, які регулярно надавали кошти на закупівлю медикаментів для дочки ОСОБА_6. Крім того не відповідає дійсності й твердження позивача про те, що він нікому не сплачує аліментів, оскільки він кожний місяць сплачує суму 5000 грн. на утримання своєї дочки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3 її мамі, ОСОБА_9, доказом чого є її заява та свідоцтво про народження дитини.

Крім того зазначає, що для забезпечення нормальних умов життя для своєї сім'ї він змушений був взяти на себе багато фінансових зобов'язань у вигляді кредитів, які були витрачені на будівництво житлового будинку за адресою м. Надвірна, вул. Мазепи, буд. 161, який належить йому на праві власності, та де на даний час проживає позивач з дітьми. На даний час його боргові та кредитні зобов'язання складають близько 175000 грн., які він сплачує щомісяця, хоча за словами позивача він витрачає кошти на свої потреби.

Вважає, що його матеріальне становище не дозволяє йому сплачувати більше як 25% від своїх доходів. Після погашення своїх боргових зобов'язань він готовий сплачувати третину від своїх доходів.

Крім того, в зв'язку з хворобою дочки ОСОБА_6, а також у разі додаткової потреби на навчання чи розвиток старшої дочки ОСОБА_7, він готовий брати участь у додаткових витратах на лікування або інших необхідних витратах, які будуть виникати.

Окрім цього, заперечує проти стягнення з нього на користь позивача витрат на правову допомогу.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст. 76, 81 ЦПК України і, які сторона вважає достатніми для обгрунтування і заперечення своїх позовних вимог, та, з'ясувавши фактичні обставини, приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі перебували у шлюбі, який зареєстрували 05.06.2004 р. у відділі реєстрації актів цивільного стану Надвірнянського районного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 62 (а.с. 7).

У шлюбі у них народилося двоє дітей: дочка ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочка ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2, про що свідчить копія свідоцтва про народження (а.с. 8-9).

Рішенням Надвірнянського районного суду від 05.02.2018 р. шлюб між сторонами розірвано (а.с. 97).

Позивач на даний час проживає разом з неповнолітніми дітьми у спільному з відповідачем житловому будинку, земельної ділянки не має, підсобного господарства не веде, працює завідувачем сектору по роботі з персоналом Надвірнянського ОУ ПФУ Івано-Франківській області, однак її доходів не вистачає, щоб забезпечити дітей всім необхідним (а.с. 87-90).

Крім того, дочка ОСОБА_5 постійно хворіє з часу свого народження, перенесла чотири операції, на даний час вона є інвалідом дитинства з діагнозом «аномалія розвитку головного мозку, атактичний синдром, у звязку з чим позивач несе додаткові витрати на її догляд та лікування (а.с. 10-18).

Як вбачається з документів, долучених відповідачем, він офіційно працює на посаді заступника голови районної ради, з чого має стабільний регулярний дохід. Також має фінансові зобов'язання у вигляді кредитів. Крім того, кожний місяць сплачує суму 5000 грн. на утримання своєї дочки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3 її мамі, ОСОБА_9

Вказані обставини дають підстави вважати, що відповідач може сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей (а.с. 32-54, 98).

В ході розгляду справи відповідачем, на підтвердження бажання добровільно сплачувати кошти на утримання дітей, відкрито картковий рахунок юніора від юніорбанку в системі ПАТ КБ «ПриватБанк» на імя ОСОБА_4, куди 16.03.2018 р. перераховано кошти в сумі 12000,00 грн., призначення платежу аліменти від ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 99).

Відповідач факт перерахунку коштів не заперечує, однак вважає дані кошти додатковими витратами на дітей, зокрема на приватні уроки англійської мови та інші заняття. Враховуючи, що відповідачем в судовому засіданні не надано доказів, на підтвердження вказаних обставин, тому суд вважає такі заперечення безпідставними.

Разом з тим, суд зазначає, що зарахування коштів, сплачених в рахунок стягнення аліментів, вирішується в порядку виконання рішенння суду.

Відповідно до ст.ст. 180, 181 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Таким чином, з врахуванням стану здоров'я та матеріального становища дітей, що дочка ОСОБА_6 постійно хворіє та потребує додаткових витрат на лікування та оздоровлення, стану здоровя та матеріального становища платника аліментів, який має постійне місце праці, є фізично здоровою людиною, наявність у платника аліментів на утриманні іншої неповнолітньої дитини, суд прийшов до висновку, що позов в частині стягнення аліментів слід задовільнити частково і стягувати з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 1/3частини зі всіх видів його заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дітьми повноліття.

Крім того, з медичних документів, долучених позивачем вбачається, що малолітня ОСОБА_5 через поганий стан здоровя була направлена на стаціонарне лікування. Під час лікування дочки в період з 03.01.2018 р. по 15.02.2018 р. позивачем було придбано ліків та витрачено на лікування кошти в сумі 6440,41 грн., що підтверджується відповідними чеками та накладними, долученими до матеріалів справи (а.с. 72-80). Дані витрати були понесені позивачем самостійно.

У відповідності до ч.ч. 2, 3 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Витрати на лікування дочки є додатковими витратами на дитину, які повинні сплачуватись батьками по половині. Однак відповідач не здійснював оплату за лікування дочки, вказану суму позивач оплатила сама. Половина вартості лікування дочки, яку повинен був сплатити відповідач, складає 3220,21 грн. Тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача в користь позивача.

Враховуючи вище наведені обставини суд прийшов до висновку, що позов в частині стягнення додаткових витрат на утримання дитини слід задовільнити та стягнути з відповідача на користь позивачадодаткові витрати на утримання дитини половину вартості лікування дочки в сумі 3220,21 грн.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Тому судові витрати підлягають стягненню з відповідача, зокрема: 600 грн. витрат на професійну правничу допомогу в користь позивача згідно квитанції № 0652 серії АЕ від 18.12.2018 р., та704 грн. 80 коп. судового збору в дохід держави.

На підставі ст.ст. 180, 181, 182, 183, 185 СК України, керуючись ст.ст. 4, 19, 258, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та додаткових витрат задовільнити частково.

Стягувати з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5, жителя ІНФОРМАЦІЯ_6 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини зі всіх видів його заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дітьми повноліття.

Стягнення аліментів розпочати з 21.12.2017 року.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5, жителя ІНФОРМАЦІЯ_6 на користь ОСОБА_1 1/2 частини додаткових витрат на лікування дочки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 3220 грн. 21 коп.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5, жителя ІНФОРМАЦІЯ_6 на користь ОСОБА_1 600 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5, жителя ІНФОРМАЦІЯ_6 на користь держави 704 грн. 80 коп. судового збору.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Надвірнянський районний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Міськевич О.Я.

Повний текст рішення виготовлено 26.04.2018 року