УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2018 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді - Шишкіна О.В.,

за участю секретаря - Голуб Ю.О.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, треті особи: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4, Шоста Харківська Державна нотаріальна контора про визнання договорів дарування недійсним та витребування майна з чужого незаконного володіння, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_5, треті особи: ПН ХМНО ОСОБА_4, Шоста ХДНК, про визнання договорів дарування недійсними та витребування майна.

Одночасно з позовом надійшла заява від позивача в якій він просить суд накласти заборону відчуження на 1/2 та 1/4 частку квартири №5, яка знаходиться у м. Харкові, по вул. Солдатська, 37, які належать ОСОБА_5. Необхідність застосування заходів забезпечення позову обгрунтовується тим, що спірні частки квартири належать ОСОБА_5 на праві власності, тому вона має можливість у будь-який час укласти правочин з їх відчуженням, або передати в заставу чи в іпотеку, що в свою чергу може ускладнити або взагалі унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову.

У судове засідання сторони не викликались.

У відповідності до положень частини 1 статті 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Суд дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпеченняпозову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, вказана норма імперативно встановлює, що видизабезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позовними вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ'я сторін, його метою є хоча і негайні, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються з метою гарантування виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Вивчивши заяву про забезпечення позову, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення заяви.

Також, суд приходить до висновку, що відповідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 1/2 та 1/4 частки квартири №5, що знаходиться у м. Харкові по вул. Солдатська, 37 дійсно знаходиться у приватній власності ОСОБА_5, тому відповідач має змогу вчинити будь-які дії направлені на відчуження зазначеного майна. Відтак суд вважає за необхідне накласти заборону вчиняти будь-які дії відносно зазначеного вище нерухомого майна, так як такий вид забепечення є доцільним і відповідає меті і завданню існування інституту забезпечення позову, зокрема, збереження майна, що є предметом позову.

Як передбачено положеннями частини 7 статті 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд також вирішує питання зустрічного забезпечення.

Відповідно до ч.3 ст.154 ЦПК України, суд зобов'язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: 1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або 2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Станом на час розгляд судом заяви про забезпечення позову у суду відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов'язок суду на застосування зустрічного забезпечення, згідно з частиною 3 статті 154 ЦПК України.

Враховуючи викладене суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1-18, 149-150, 153, 154, 157 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, місце реєстрації: АДРЕСА_1) про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти заборону відчуження 1/2 та 1/4 частини квартири №5, яка знаходиться в м. Харкові, по вул. Солдатська, 37, які належать ОСОБА_5 (паспорт серія МН 375826, виданий Дзержинським РВ ГУМВС м. Харкова 21.03.2006, місце реєстрації: АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_2).

Виконання ухвали суду покласти на Департамент реєстрації Харківської міської ради (61003, м. Харків, пл. Конституції, 7).

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: Шишкін О.В.