Постанова

Іменем України

21 березня 2018 року

м. Київ

справа № 521/21574/13-ц

провадження № 61-3144 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач),

Карпенко С. О.,

ОлійникА. С.,

УсикаГ. І.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Енергопостачальна компанія «Одесаобленерго»,

відповідач 1 - ОСОБА_4,

відповідач 2 - ОСОБА_5

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційні скарги ОСОБА_4 та публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Одесаобленерго» на рішення апеляційного суду Одеської області від 18 жовтня 2016 року у складі колегії суддів: Процик М. В., Дрішлюка А. І., Сєвєрової Є. С.,

ВСТАНОВИВ :

У грудні 2013 року публічне акціонерне товариство «Енергопостачальна компанія «Одесаобленерго» (далі - ПАТ «ЕК «Одесаобленерго») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію.

З урахуванням уточнених позовних вимог, позивач просив стягнути солідарно з відповідачів на його користь заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 17 145 грн 24 коп. та судові витрати по оплаті судового збору у сумі 243 грн 60 коп.

Позовна заява мотивована тим, що відповідачі споживають електричну енергію за адресою: АДРЕСА_1 та у відповідності з договором найму житла повинні своєчасно здійснювати розрахунки з енергопостачальником за спожиту електроенергію за обумовленими тарифами (цінами). Згідно з особовим рахунком споживача № НОМЕР_3, відповідно до показань електролічильника№ 09666, загальна сума боргу відповідачів перед позивачем за період з 16 березня 2009 року по 18 травня 2014 року складає 17 145 грн 24 коп. Відповідачі у добровільному порядку сплатити заборгованість за спожиту електричну енергію відмовляються.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 9 грудня 2014 року у складі судді Поліщук І. О., позов ПАТ «ЕК Одесаобленерго» задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5, на користь ПАТ «ЕК «Одесаобленерго» заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 17 145 грн 24 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідачі споживають електричну енергію в квартирі, якою користуються за договором найму, а тому зобов'язані оплачувати спожиту електроенергію у повному обсязі. Відповідач ОСОБА_4 хоч і працював на посаді судді, однак в порядку визначеному Законом України «Про державний бюджет України» не звертався до установи, в якій працює, про відшкодування витрат пов'язаних з наданням йому послуг по електропостачанню, тобто не дотримався порядку надання пільги.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Останнім рішенням апеляційного суду Одеської області від 18 жовтня 2016 року рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 9 грудня 2014 року скасовано. Позов ПАТ «ЕК «Одесаобленерго» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4, і ОСОБА_5, солідарно, на користь ПАТ «ЕК «Одесаобленерго» заборгованість за спожиту електричну енергію у сумі 14 727 грн 51 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що враховуючи 50% знижку, що діяла до 1 січня 2011 року, згідно пункту 9 статті 44 Закону України «Про статус суддів» заборгованість відповідачів по оплаті за спожиту електроенергію за період з 16 березня 2009 року до 1 січня 2011 року складає 2 417 грн 73 коп. (4 835 грн 45 коп. х 50% : 100%). Тому заборгованість, що підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача складає 14 727 грн 51 коп. (2 417 грн 73 коп. + 12 309 грн 78 коп.).

7 листопада 2016 року ПАТ «ЕК «Одесаобленерго» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду апеляційної інстанцій скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що кошторисом бюджетної установи на 2009 та 2010 роки не передбачалися видатки на відшкодування суддям витрат за користування житлом та надані комунальні послуги. Також, покладання на підприємство - постачальника послуг обов'язку відшкодування пільг є неприпустимим, оскільки таке відшкодування передбачалося за діючим на той час законодавством за рахунок місцевого бюджету або видатків установи, у якій працює суддя у відповідні періоди. Крім того, судом апеляційної інстанції залишено поза увагою те, що пільги у вигляді 50% знижки з оплати спожитої електричної енергії надаються тільки за місцем постійного проживання.

21 листопада 2016 року ОСОБА_4 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду апеляційної інстанцій скасувати та передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що рішення суду апеляційної інстанції не містить оцінки обставин щодо допущених позивачем порушень порядку укладення із споживачем договору про користування електричною енергією та не вказано за якими тарифами проведено розрахунок вартості спожитої електричної енергії стягнутої з відповідачів. Відповідно до частини 3 статті 267 ЦПК України ОСОБА_5 неодноразово зверталася до суду з приводу пропущеного процесуального строку позивачем та саме з цієї підстави просила відмовити у позові згідно частини 4 статті 267 ЦПК України (у редакції чинній на час вирішення справи). Крім того, особовий рахунок № 0300-НОМЕР_3 оформлено на ОСОБА_4 на підставі договору № НОМЕР_3 від 1 березня 2014 року укладеного між споживачем та постачальником електричної енергії у письмовій формі, із протоколом розбіжностей про незгоду споживача щодо заборгованості 17 660 грн станом на 14 жовтня 2013 року. Згідно частини 1 статті 816 ЦК України сторони у справі та їхні діти, відповідно договору найму житла від 15 січня 2009 року проживають разом у АДРЕСА_6 й набувають рівних з наймачем прав та обов'язків щодо користування житлом. Крім того відповідно до частини 1 статті 816 ЦК України, апеляційний суд повинен був зробити розрахунки за спожиту електроенергію виходячи з того, що згідно ОСОБА_6 на електроенергію, що відпускається населенню і населеним пунктам, кожний споживач має право щомісяця на оплату по мінімальному тарифу 150 кВт. Тобто, сім'я відповідачів складом у сім осіб має право на оплату по мінімальному тарифу щомісяця - 1050 кВт електроенергії.

21 та 29 листопада 2016 року ухвалами судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження за вказаними касаційними скаргами.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

18 січня 2018 року справу № 521/21574/13 та матеріали касаційного провадження Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ передано до Верховного Суду.

1 та 13 лютого 2018 року ухвалами Верховного Суду у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду справу за позовом ПАТ «ЕК «Одесаобленерго» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію призначено до судового розгляду.

Перевіривши доводи касаційних скарг та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини третьої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду апеляційної інстанції не відповідає.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга ПАТ «ЕК «Одесаобленерго» підлягає задоволенню, а касаційна скарга ОСОБА_4 підлягає задоволенню частково, оскільки апеляційним судом скасоване рішення суду першої інстанції, яке відповідає закону.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, встановивши заборгованість за спожиту електричну енергію, стягнув її з відповідачів у солідарному порядку.

Судами попередніх інстанцій установлено, що згідно з особовим рахунком № НОМЕР_3 ПАТ «ЕК «Одесаобленерго» постачає електричну енергію у квартиру АДРЕСА_2.

Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 13 травня 2005 року власником квартири АДРЕСА_3 є ОСОБА_7

Встановлено, що 15 січня 2009 року між власником житла та відповідачами укладено договір найму житла, згідно пунктів 3.1, 3.2 розділу 3 якого передбачено порядок та умови сплати комунальних та інших послуг, а саме те, що комунальні послуги оплачуються користувачами житла самостійно.

Відповідно до статті 160 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору.

Статтею 162 ЖК України визначено, що плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Відповідно до статей 7, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року виконавець послуги з постачання та розподілу електричної енергії зобов'язаний постачати споживачеві електричну енергію відповідно до умов укладеного договору про постачання з дотриманням встановлених показників якості послуг, а споживач зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до частини 1 статті 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників, так і від будь-кого з них окремо.

Згідно з пунктом 1 Правил користування електричною енергією, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357 Правила регулюють відносини між громадянами та енергопостачальниками.

Відповідно до пункту 42 Правил користування електричною енергією для населення, споживачі електричної енергії зобов'язані: дотримуватися вимог нормативно-технічних документів та договору, забезпечувати технічний стан та безпечну експлуатацію своїх електроустановок та побутових електроприладів,забезпечувати збереження приладів обліку і пломб на них уразі розміщення приладу обліку в квартирі або на іншому об'єкті споживача, оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та ПКЕЕН, надавати розрахункові документи на вимогу представників енергопостачальника для перевірки правильності оплати та відповідності записів у них показанням приладу обліку та інше. Пунктом 19 Правил передбачено, що розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі фактичних показань приладів обліку.

Відповідно до загальних положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги», комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною чи гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезенням побутових відходів в порядку, встановленому законом.

Закон України «Про електронерегетику» регулює відносини пов'язані з виробництвом, передачею, постачанням і використанням електричної та теплової енергії.

Згідно із частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

24 квітня 2012 року ПАТ «ЕК «Одесаобленерго» Південний РЕМ звернулося до Малиновського районного суду м. Одеси з заявою про видачу судового наказу про стягнення з боржника ОСОБА_4, який проживає за адресою: АДРЕСА_7, заборгованості за спожиту електричну енергію в розмірі 8 071 грн 66 коп. та судових витрат у справі.

27 квітня 2012 року суддею Малиновського районного суду м. Одеси винесено судовий наказ по справі № 1519/7373/2012 про стягнення з ОСОБА_4 заборгованості за спожиту електричну енергію.

Ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 17 жовтня 2012 року скасовано судовий наказ про стягнення зазначеної заборгованості за заявою споживача ОСОБА_4 у зв'язку з відсутністю договору про надання послуг з електропостачання та наявністю спору про право між сторонами.

У частині 2 статті 264 ЦК України визначено, що позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також тоді, коли предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Судовий наказ відповідно до частини 1 статті 95 ЦПК України (у редакції чинній на час розгляду справи) є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги.

Ураховуючи, що судовий захист позивача на стягнення грошових коштів може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання позивачем заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом II ЦПК України, перериває позовну давність.

Отже, доводи касаційної скарги ОСОБА_4 про те, що позивач пропустив строк позовної давності є помилковими.

Згідно з розрахунком заборгованості за спожиту електричну енергію за період з 16 березня 2009 року по 12 листопада 2010 року кількість спожитої енергії відповідача складає 18810 кВт./год., відповідно до тарифу 0,2436 до сплати підлягає сума - 4 582 грн 12 коп.; за період з 15 вересня 2013 року по 18 травня 2014 року кількість спожитої енергії складає (1200+5224+1264 кВт./год = 7688 кВт./год.), із застосуванням різних тарифів за різні періоди (0,2802; 0,3648; 0,9576), з врахуванням частково сплаченої відповідачами суми за цей період у розмірі - 366 грн 52 коп., загальна сума заборгованості за період з 16 березня 2009 року по 12 листопада 2010 року та за період з 15 вересня 2013 року по 18 травня 2014 року становить - 7 385 грн 89 коп.

Згідно з розрахунком заборгованості за період з 12 листопада 2010 року по 15 вересня 2013 року, відповідачами було використано електричну енергію в загальній кількості 27827 кВт./год. на суму 9 759 грн 35 коп.

З врахуванням вищезазначених розрахунків загальна сума заборгованості відповідачів за використання електричної енергії за період з 16 березня 2009 року по 18 травня 2014 року складає суму - 17 145 грн 24 коп. (9 759 грн 35 коп. + 7 385 грн 89 коп.), що була стягнута з відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в солідарному порядку за рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 9 грудня 2014 року.

Тобто, звертаючись до суду, ПАТ «ЕК «Одесаобленерго» скористалось наданим йому правом, передбаченим частиною 1 статті 543 ЦК України, щодо стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію в обраний ним спосіб, а саме стягнення заборгованості з користувачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5, визначених у договорі найму від 15 січня 2009 року.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи у справі нове рішення про часткове задоволення позову, апеляційний суд виходив з того, що враховуючи 50% знижку, що діяла до 1 січня 2011 року, згідно пункту 9 статті 44 Закону України «Про статус суддів» заборгованість відповідачів по оплаті за спожиту електроенергію за період з 16 березня 2009 року до 1 січня 2011 року складає 2 417 грн 73 коп. (4 835 грн 45 коп. х 50% : 100%). Тому заборгованість, що підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача складає 14 727 грн 51 коп. (2 417 грн 73 коп. + 12 309 грн 78 коп.).

Проте з такими висновками апеляційного суду повністю погодитись не можна виходячи з наступного.

Відповідно до вимог пункту 9 статті 44 Закону України «Про статус суддів», в редакції від 7 липня 2010 року, суддя мав право на 50% знижку плати за займане ним та членами його сім'ї житло, комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична та теплова енергія, установка та користування індивідуальним домашнім телефоном).

Разом з тим, задовольняючи позов щодо стягнення плати за користування електричною енергією, суд першої інстанції правильно зазначав, що відповідно до Законів України «Про Державний бюджет України» на відповідні роки витрати на безоплатне матеріальне та побутове забезпечення, на яке згідно із законодавством України мають право окремі категорії працівників бюджетних установ, здійснюється за рахунок коштів і в межах бюджетних асигнувань на утримання цих установ.

Відповідачами не було надано доказів звернення до бухгалтерії установи, в якій ОСОБА_4 працював суддею, про відшкодування витрат на безоплатне матеріальне й побутове забезпечення за рахунок коштів установи, як це передбачено Порядком надання пільг, компенсацій і гарантій працівникам бюджетних установ, військовослужбовцям, особам рядового та начальницького складу, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 2003 року № 426.

Крім того, при прийнятті рішення по цій справі судом першої інстанції враховано, що період за який частково утворилася заборгованість за надання послуг за користування електричною енергією, що розпочався з 12 листопада 2010 року, тобто після набрання чинності Закону України «Про судоустрій та статус суддів», в редакції від 7 липня 2010 року.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до частини 1 статті 611 ЦК України, у разі невиконання зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_4 про те, що відповідачі не повинні оплачувати борг, оскільки у них з енергопостачальником не було укладено договору, такий договір був укладений лише 1 березня 2014 року та рахунки приходили на ім'я попереднього власника житла ОСОБА_6 не можуть братися до уваги, оскільки відповідачі в зазначений період, тобто до укладення договору, від отримання електроенергії не відмовлялись, фактично її споживали, погодились на отримання послуги з енергопостачання та її оплату, згідно договору найму житла, а тому саме вони повинні оплатити спожиту ними електроенергію за весь час споживання, який зазначений у позові.

Відповідно до частини першої статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції про задоволення позову ПАТ «ЕК Одесаобленерго» та стягнення солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5, на його користь заборгованості за спожиту електричну енергію в розмірі 17 145 грн 24 коп. ухвалено відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм матеріального та процесуального права та на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин справи, а тому це рішення на підставі статті 413 ЦПК України необхідно залишити в силі, а рішення апеляційного суду - скасувати.

За правилами статті 141 ЦПК України з відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ПАТ «ЕК Одесаобленерго» підлягають стягненню понесені судові витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги у розмірі 146 грн 16 коп. з кожного.

Керуючись статтями 141, 402, 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Одесаобленерго» задовольнити.

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 18 жовтня 2016 року скасувати.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 9 грудня 2014 року залишити в силі.

Стягнути з ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, адреса реєстрації: 65074, АДРЕСА_4), ОСОБА_5 (ІПН НОМЕР_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, адреса реєстрації: 65074, АДРЕСА_5) на користь Публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія Одесаобленерго» (р/р 777 в Філія - Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк», ) по 146 (сто сорок шість) гривень 16 копійок судових витрат, понесених за сплату судового збору за подання касаційної скарги з кожного.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. А. Стрільчук
Судді:С. О. Карпенко
В. О. Кузнєцов
А. С. Олійник
Г. І. Усик