АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

справа № 752/9803/17 Головуючий у 1-й інстанції суддя: Ладиченко С.В.

19 квітня 2018 року м. Київ

Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Саліхова В.В.

суддів: Семенюк Т.А., Прокопчук Н.О.

розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК Українив м. Києві апеляційну скаргу заступника прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 27 лютого 2018 року за заявою представника ОСОБА_1 про зупинення провадження в справі за позовом заступника прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради до ОСОБА_1 про повернення земельної ділянки,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2017 року заступник прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 та просив зобов'язати відповідача повернути земельну ділянку по АДРЕСА_1 загальною площею 1 000,16 кв.м. територіальній громаді м. Києва в особі Київської міської ради, привівши її у придатний для використання стан, шляхом звільнення від розміщених на ній будівель та споруд, у тому числі житлового будинку площею 36,8 кв.м.

У лютому 2018 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про зупинення провадження у справі до розгляду касаційної скарги на рішення Апеляційного суду м. Києва від 19.01.2017 та від 02.03.2017.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 27.02.2018 зупинено провадження у справі за позовом заступника прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради до ОСОБА_1 про повернення земельної ділянки до набрання законної сили судовим рішенням за касаційною скаргою поданою на рішення апеляційного суду м. Києва від 19.01.2017 та додаткове рішення апеляційного суду м. Києва від 02.03.2017 у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про визнання договору інвестування будівництва житлових будинків розірваними, визнання права власності на житлові будинки.

В апеляційній скарзі заступник прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Посилається на порушення судом норм процесуального права. В обґрунтування своїх доводів вказує, що відповідачем самовільно зайнято земельну ділянку, яка є предметом спору, та Київською міською радою рішення про надання її не приймалось. Зазначає, що даний спір можливо самостійно вирішити незалежно від результату розгляду іншої справи.

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/3861/2018
Відповідно до п. 8 ч. 1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Згідно з ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Пунктом 3 Розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У зв'язку з чим, справа підлягає розгляду Апеляційним судом м. Києва.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Постановляючи ухвалу про зупинення провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що вирішення питання про скасування чи залишення в законній силі рішення Апеляційного суду м. Києва від 19.01.2017 та додаткового рішення Апеляційного суду м. Києва від 02.03.2017 у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про визнання договору інвестування будівництва житлових будинків розірваними, визнання права власності на житлові будинки об'єктивно впливає на те чи правомірні були дії відповідача по придбанню нерухомого майна у власність, що кореспондується і у правовідносини щодо користування земельною ділянкою.

З таким висновком суду не може погодитись колегія суддів, враховуючи наступне.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом апеляційної інстанції, що у травні 2017 року заступник прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 та просив зобов'язати відповідача повернути земельну ділянку по АДРЕСА_1 загальною площею 1 000,16 кв.м. територіальній громаді м. Києва в особі Київської міської ради, привівши її у придатний для використання стан, шляхом звільнення від розміщених на ній будівель та споруд, у тому числі житлового будинку площею 36,8 кв.м. (а. с. 2-9). У лютому 2018 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про зупинення провадження у справі до розгляду касаційної скарги на рішення Апеляційного суду м. Києва від 19.01.2017 та від 02.03.2017 (а. с. 49).

В обґрунтування поданої заяви зазначив, що ОСОБА_1є добросовісним набувачем, оскільки житловий будинок придбав у ОСОБА_4 на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 05.12.2016. Продавцю будинок належав на підставі рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 01.02.2016, яке було скасовано Апеляційним судом м. Києва, та ухвалено Апеляційним судом м. Києва нове рішення від 19.01.2017 про відмову у позові. На дане рішення суду подана касаційна скарга, яка прийнята до розгляду Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Вказав, що позов заявлений з підстав скасування Апеляційним судом рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 01.02.2016, то у разі скасування рішення Апеляційного суду м. Києва від 19.01.2017 та додаткового рішення апеляційного суду м. Києва від 02.03.2017 у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про визнання договору інвестування будівництва житлових будинків розірваними, визнання права власності на житлові будинки, відпадуть підстави поданого прокурором позову.

У відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі об'єктивної неможливості розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства,- до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

Пунктом 33 Постанови Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2, визначаючи наявність передбачених статтею 201 ЦПК України підстав, за яких провадження у справі підлягає обов'язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у пункті 4 частини першої цієї статті - неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Таким чином, законодавець надав можливість суду зупиняти провадження по справі, зокрема, у разі неможливості розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи.

Разом з тим, межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Матеріали справи свідчать, що предметом даного спору є повернення земельної ділянки по АДРЕСА_1 загальною площею 1 000,16 кв.м., яка на праві комунальної власності належить територіальній громаді м. Києва, право на розпоряджання якої є лише у Київської міської ради.

У справі №760/22876/15-ц за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_7, вирішується питання визнання договору інвестування будівництва житлових будинків розірваними, визнання права власності на житлові будинки по АДРЕСА_1.

Разом з тим, визнання права власності на житлові будинки ніяким чином не впливає на розгляд даної справи про повернення земельної ділянки, яка на праві комунальної власності належить територіальній громаді м. Києва.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що дана справа підлягає самостійному розгляду, суд першої інстанції зупинив провадження у справі з порушенням п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України та всупереч принципу ефективності судового процесу, направленому на недопущення затягування розгляду справи.

Отже, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Враховуючи наведені обставини, колегія суддів прийшла до висновку, що вищезгадана ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367-368, 371, 374, 379, 381-384, 389-390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу заступника прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради задовольнити.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 27 лютого 2018 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: Н.О. Прокопчук

Т.А.Семенюк