Справа № 639/5726/17
Провадження № 2/639/336/18
05 квітня 2018 року м. Харків
Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Гаврилюк С. М.,
за участю секретаря судового засідання - Макушенко Т. В.,
за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 639/5726/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про надання додаткового строку на прийняття спадщини та встановлення факту родинних відносин,
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 , в якій просить суд надати їй додатковий строк на прийняття спадщини після ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, встановити факт, що ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 є тіткою позивача; встановити факт, що ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4, є двоюрідним братом позивача.
Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що в м. Харкові мешкали її родичі - тітка ОСОБА_5 та її син ОСОБА_4, які постійно підтримували родинні стосунки, тісно спілкувалися. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 померла. Спадкоємцем першої черги після її смерті був її син ОСОБА_7, який прийняв спадкове майно у вигляді 1/2 частини квартири по АДРЕСА_1. Проте, ІНФОРМАЦІЯ_2 останній помер. Єдиним спадкоємцем за правом представлення, як зазначає позивач, є вона. У зв'язку з чим ОСОБА_1 звернулася до нотаріальної контори, але заяву про прийняття спадщини нотаріус від позивача не прийняв з посиланням на відсутність документів, які підтверджували б родинні стосунки між позивачем та ОСОБА_7
Позивач вказує, що у неї, як у спадкоємця за правом представлення, була поважна причина, а саме хвороба, у зв'язку з якою ОСОБА_1 не змогла своєчасно встановити факт родинних стосунків і подати заяву до нотконтори про прийняття спадщини.Крім того, у неї відсутні документи, які підтверджують її родинні стосунки із померлими родичами, і цей факт підлягає встановленнюв судовому порядку.
ОСОБА_1 зазначила, що ОСОБА_5 - рідна тітка позича по лінії батька отаннньої.Матір'ю ОСОБА_5 була ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5. ОСОБА_8 з 1926 року перебувала у шлюбі із ОСОБА_10, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6.
Батьком позивача був ОСОБА_11, який помер ІНФОРМАЦІЯ_7. Його батьками були ОСОБА_10 та мати ОСОБА_8.
Тобто, ОСОБА_5 та батько позивача - ОСОБА_11 були рідними братом та сестрою по лінії матері.
У ОСОБА_5 був рідний син ОСОБА_4, який доводився батьку позивача племінником, а їй відповідно двоюрідним братом.
ОСОБА_7 перебував у шлюбі із ОСОБА_12. Спільних дітей вони не мали. На випадок своєї смерті усе своє майно ОСОБА_7 заповів своїй дружині. Проте, ІНФОРМАЦІЯ_8, ще до відкриття спадщини, ОСОБА_12 померла. Відповідач ОСОБА_3 є онуком ОСОБА_12 , який зареєстрований в квартирі спадкодавця, але місце проживання його на цей час невідомо, зі слів сусідів він знаходиться за межами України.
Так як батько позивача ОСОБА_11 помер ІНФОРМАЦІЯ_7, то на думку ОСОБА_1, єдиним спадкоємцем за правом представлення замість померлого батька є вона.
Позивач та представник позивача ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. При цьому позивач у судовому засіданні пояснила, що інших спадкоємців після ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, окрім неї, немає.
Ухвалою суду від 07.12.2017 задоволено заяву представника позивача про витребування доказів. Витребувано з П'ятої Харківської державної нотаріальної контори відомості стосовно відкриття спадкової справи після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4, який на день смерті проживав за адресою: АДРЕСА_1, а саме: чи надходили заяви про прийняття спадщини або заяви про відмову від спадщини, чи видавалось свідоцтво про право на спадщину (а.с. 36).
Ухвалою суду від 05.04.2018 заяву позивача ОСОБА_1 про виклик свідків повернуто позивачеві без розгляду, оскільки заява не відповідала вимогам ч. 1 ст. 183, ч. 2 ст. 91 ЦПК України (а.с. 65-66).
Відповідач ОСОБА_3, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, згідно вимог ч. 8 ст. 128 ЦПК України, у судове засідання не з'явився, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини особистої неявки суд не повідомив, відзив не подавав.
Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані, зокрема, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об'єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обов'язки, визначені законом або судом.
Частиною 3 ст. 131 ЦПК України передбачено, що у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин.
Згідно статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд зі згоди позивача та представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, докази, надані в обґрунтування позову, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.
Виходячи з вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
У відповідності до вимог ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Виходячи з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 10 ст. 83 ЦПК України передбачено, що докази, які не додані до позовної заяви чи до відзиву на неї, якщо інше не передбачено цим Кодексом, подаються через канцелярію суду, з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або в судовому засіданні з клопотанням про їх приєднання до матеріалів справи.
Проте, ні позивач, ані представник позивача з відповідними клопотаннями про приєднання будь-яких інших доказів до матеріалів справи до суду не зверталися.
Отже, суд ухвалює рішення на підставі нявних в матеріалах справи та належних доказів.
Таким чином, судом встановлено, що 29.08.1998 ОСОБА_4 складено заповіт, яким він на випадок своєї смерті заповів все належне йому майно дружині - ОСОБА_12 (а.с. 21).
Проте, у судовому засіданні позивач стверджувала, що ОСОБА_12 померла ІНФОРМАЦІЯ_8, тобто, ще до відкриття спадщини, яка належала ОСОБА_7
Як вбачається з відповіді П'ятої Харківської державної нотаріальної контори, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 заяви про прийняття та про відмову від прийняття спадщини не подавалися, спадкова справа не заводилася (а.с. 47, 48).
Отже, ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_2, тобто, він дійсно пережив свою дружину, якій заповідав на випадок своєї смерті усе належне йому майно.
Спільних дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_12 не мали.
Тобто, відповідач ОСОБА_3 не входить до кола спадкоємців після померлого ОСОБА_7
Позивачем вказані обставини також зазначені у судовому засіданні. Окрім того, остання наголосила на тому, що є єдиним спадкоємцем після померлого двоюрідного брата - ОСОБА_7
Отже, суд дійшов висновку, що ОСОБА_3 є неналежним відповідачем.
Як роз'яснено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», за відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
Таким чином, оскільки спадщина відкрилася на території м. Харкова, то відповідачем має бути територіальна громада в особі Харківської міської ради.
Про що також свідчить звернення Харківської міської ради з апеляційною скаргою на рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 19.10.2016 у справі за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Харківська міська рада про встановлення факту родинних відносин, яка була задоволена ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 19.01.2017, а рішення першої інстанції скасовано, заяву ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин залишено без розгляду (а.с.11-12).
Судом роз'яснено ОСОБА_1 та її представнику положення ст. 51 ЦПК України щодо заміни неналежного відповідача, що підтверджується протоколом судового засідання від 05.04.2018.
У зв'язку з чим позивачеві та представнику позивача, у судовому засіданні роз'яснено на підставі п. 3 ч. 5 ст. 12 ЦПК України наслідки невчинення такої процесуальної дії, як заміна неналежного відповідача, а саме вимоги закону щодо відмови у задоволенні позову у разі його пред'явлення до неналежного відповідача, однак ні позивач, ані її представник не виявили бажання скористатися своїм процесуальним правом щодо заміни відповідача.
Крім того, позивач просила надати їй додатковий строк для звернення з відповідною заявою до нотаріальної контори для прийняття спадщини.
На що суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом встановленого строку, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України.
Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини.
Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають.
Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач дійсно пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин, а саме хвороби, що підтверджується медичною довідкою Комунальної установи «Токмацька центральна районна лікарня» від 25.04.2016, згідно якої позивач знаходилася на амбулаторному лікуванні у періоди з 17.05.2015 по 15.06.2015 та з 19.10.2015 по 12.11.2015 (а.с. 20).
Однак, суду не надано доказів щодо наявності спору, оскільки жодних доказів, що ОСОБА_1 зверталася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_7 та їй було письмово відмовлено , суду не надано.
Разом з тим пред'явлення вказаного вище позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3
Відповідно до ч. 1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку про наявність правових підстав щодо відмови у задоволенні позову.
Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки у задоволенні позову відмовлено, то судовий збір на користь позивача не стягується.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 76-81, 133, 141, 265, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 11, 16, 1272 Цивільного кодексу України, суд
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про надання додаткового строку на прийняття спадщини та встановлення факту родинних відносин - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним законодавством.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Веб-адреса цього документу у Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua/ з посиланням на номер справи.

Повне рішення складено 13.04.2018.

Суддя С. М. Гаврилюк