Справа № 591/811/18
Провадження № 2/591/1191/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2018 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого: судді Бурда Б.В.

за участю секретаря: Сітало Я.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми справу 591/811/18 за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» (місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул.. Грушевського, буд. 1-Д; ) до ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_2; РНОКПП НОМЕР_1) про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 09.04.2010 року ПАТ КБ „Приватбанк" уклав з відповідачем кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримав кредитний ліміт у розмірі 3575,23 грн. зі сплатою відсотків в розмірі встановленому Тарифам и банку. Відповідно до умов договору відповідач мав щомісячно відповідно до графіку повертати кредит та сплачувати відсотки за користування ним. Однак відповідач порушує графік повернення кредиту та сплати відсотків. Станом на 01.02.2018 року відповідач має перед банком заборгованість по кредиту в розмірі 14405,28 грн. Тому просять стягнути з відповідача на свою користь заборгованості за кредитним договором та понесені по справі судові витрати.

У даній справі 22.02.2018 року було відкрите спрощене провадження та справа призначена до розгляду на 11.04.2018 року з повідомленням сторін.

Відповідач подав відзив на позов в якому просить позов задовольнити частково. Погоджується з розміром заборгованості з повернення тіла кредиту та заборгованості зі сплати відсотків. Визнав свій обов'язок сплатити пеню позивачу, але вважає, що її розмір не відповідає розміру порушеного зобов'язання, а тому просить її зменшити до 318,52 грн. Вимоги банку в частині покладення на нього обов'язку сплатити штрафи.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутність.

Відповідач позов визнав частково та підтримав письмовий відзив на позов. Пояснив, що при укладенні договору підписав анкету - заяву, інших документів йому не надавали та він їх не підписував.

Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши подані суду докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 09.04.2010 року між сторонами, шляхом оформлення й підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, укладено договір про відкриття карткового рахунку, відповідно до якого відповідач отримав кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 3575,23 грн. Вказані обставини підтверджуються копією анкети-заяви (а.с. 9).

З наведеного вбачається, що спірні правовідносини між сторонами є цивільними і врегульовані ст.ст. 207, 526, 527, 1049, 1054, 1055 ЦК України, ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно зазначених положень закону кредитний договір укладається лише у письмовій формі і підписується сторонами. Відповідач, боржник за договором, зобов'язаний добросовісно виконувати свої обов'язки та повернути заборгованість по тілу кредиту, сплатити відсотки за користування.

Відповідно до розділу 2.4-2.5. Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого Постановою Правління Національного банку України, договір укладається в письмовій формі. Один примірник договору зберігається в емітента, а другий примірник договору емітент зобов'язаний надати клієнту під підпис. Емітент зобов'язаний під час видачі спеціального платіжного засобу надати клієнту договір, правила використання спеціального платіжного засобу і тарифи банку. Емітент зобов'язаний забезпечити наявність у договорі таких умов: тип спеціального платіжного засобу; види платіжних операцій, які клієнт має право здійснювати з використанням спеціального платіжного засобу, правила та максимальний строк їх виконання; порядок обслуговування рахунку (за дебетовою, дебетово-кредитною або кредитною схемою, розміри гарантійного забезпечення та/або не знижувального залишку коштів на рахунку, порядок кредитування клієнта, порядок установлення курсу продажу, обміну або конвертації іноземної валюти тощо); тарифи банку на обслуговування операцій з використанням спеціального платіжного засобу на момент укладення договору та порядок повідомлення клієнта про їх зміну; ліміти та/або обмеження за операціями з використанням спеціального платіжного засобу або платіжних додатків, реалізованих у спеціальному платіжному засобі (за наявності); право клієнта на одержання виписок про рух коштів за його рахунком та порядок їх отримання; порядок забезпечення емітентом та клієнтом безпеки під час користування спеціальним платіжним засобом; порядок розгляду спорів; відповідальність емітента та клієнта тощо.

З наданих позивачем розрахунків слідує, що станом на 01.02.2018 року заборгованість відповідача перед банком становить 14405,28 грн. З яких: 637,04 грн.- тіло кредиту, 2861,08 грн. - проценти за користування кредитними коштами, пеня - 9745 грн. , штраф - 500 грн. (фіксована частина), штраф - 662,16 грн. (процентна складова).

Будь-яких доказі на спростування заборгованості з повернення тіла кредиту в розмірі 637,04 грн., суду не надано.

Більш того, у судовому засіданні відповідач визнав позов частково та погодився з визначеною банком заборгованістю з повернення кредиту, сплати відсотків та пенею.

Розрахунки щодо нарахування штрафів, позивач обґрунтовує умовами, викладеними в Умовах і правилах надання банківських послуг та Тарифами банку.

Проте витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та зазначені умови і правила всупереч вимогам ст. ст. 207, 1055 ЦК України та ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» позичальником не підписані й оригінали цих документів кредитором відповідачеві передані не були, у зв'язку з чим їх не можна вважати складовою частиною укладеного сторонами кредитного договору.

Крім того в анкеті-заяві, яку підписав відповідач, зазначено, що при оформленні платіжної картки «Кредитка Універсальна» або карти Gold Пам'ятку, яка містить тарифи і основні умови кредитування отримав і ознайомився з її змістом під розписку. Проте документ, який би засвідчував отримання відповідачем під підпис Пам'ятки, яка містить тарифи і основні умови кредитування, позивачем суду також не надано, не наданої такого документу й суду.

Також суд зазначає, що цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне (при цьому пені двічі) застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. (Правова позиція Верховного Суду України у справі № 6-2003цс15).

В той же час, як встановлено судом, позивач вимагає сплати одночасно як пені, так й штрафів за невиконання відповідачем одного й того саме зобов'язання.

Згідно із статтею 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідач погоджуючись зі своїм обов'язком сплатити пеню на користь банку та не заперечуючи правильність проведення її обрахунку, заявив клопотання про зменшення розміру пені. Своє клопотання, відповідач обґрунтовує не співмірністю розміру пені розміру порушеному зобов'язанню та своїм поганим майновим станом.

За положеннями ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частини перша, третя статті 549 ЦК України).

Отже за змістом ч. 3 ст. 551 ЦК України під розміром збитків слід розуміти суму, на яку нараховано неустойку, а не будь-яку іншу суму збитків.

Судом встановлено, що за невиконання грошового зобов'язання з повернення кредиту та сплати відсотків, позивачем нарахована пеня в розмірі 9745 грн., що майже ніж у три рази перевищує розмір порушеного грошового зобов'язання.

У зв'язку з чим, на підставі положень ч. 3 ст 551 ЦК України, суд вважає за необхідне зменшити розмір пені до 318,52 грн.

Згідно зі ст.ст. 12-13 та 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ст. 526, 530, 1049 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 3816,64 грн. грн. заборгованості за кредитним договором, яка складається з боргу з повернення тіла кредиту, сплати відсотків та пені в сумі 318,52 грн. В задоволенні позову в іншій частині, в тому числі в частині стягнення штрафів, належить відмовити за необґрунтованістю вимог.

У зв'язку з частковим задоволенням позову, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені по справі судові витрати пропорційно задоволеній частині вимог у розмірі 458,12 грн. (26 % від 1762 грн. судових витрат).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5, 10-13, 19, 76-82, 141, 258, 259, 264, 265, 273 ЦПК, суд -

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційного банку „Приватбанк" (місцезнаходження юридичної особи: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д; ) задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_2; РНОКПП НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку „Приватбанк" (місцезнаходження юридичної особи: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д; ) 3816,64 грн. заборгованості за кредитним договором та 458,12 грн. судових витрат.

В задоволенні позову в іншій частині відмовити за необґрунтованістю вимог.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарги подаються учасниками справи через Зарічний районний суд м. Суми.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. .

Повний текст судового рішення складено 11.04.2018 року.

Суддя