Справа № 346/5518/17
Провадження № 2/346/411/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2018 р. м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі: головуючої- судді ОСОБА_1

секретаря Матушевської Г.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломия справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на ? частину квартири,-

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що у 1983 році сторони зареєстрували шлюб, якого розірвано 15 жовтня 2008 року, про що 06.11.2008 року у відділі РАЦСу зроблено відповідну відмітку у паспорті позивача.

Під час спільного проживання у шлюбі 14 травня 2002 року вони за спільні кошти придбали у ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_1, однак даний угоду оформили не договором купівлі-продажу а договором дарування.

Заочним рішенням Коломийського міськрайонного суду від 16 січня 2009 року задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про визнання недійсним договору дарування квартири, визнання укладеним договору купівлі-продажу квартири та визнання права власності на ? частину квартири. Визнано недійсним удаваний договір дарування квартири, посвідчений 14.05.2002 року приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за №Д-1054 згідно якого ОСОБА_4 подарувала ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1.

Визнано дійсним договір купівлі-продажу квартири укладений 14 травня 2002 року по якому ОСОБА_4 продала, а ОСОБА_2, ОСОБА_3 купили квартиру АДРЕСА_2.

Вказане рішення суду набрало законної сили і відповідачка зареєструвала за собою право власності на ? частину спірної квартири.

Таким чином рішенням суду встановлено, що позивач з відповідачкою, перебуваючи у шлюбі за спільні кошти придбали квартиру АДРЕСА_2, де за відповідачкою визнано право власності на ? спірної квартири.

З часу придбання у травні 2002 року і по даний час позивач ОСОБА_2 користується своєю частиною квартири несе всі витрати на її утримання і вважає себе власником ? частини квартири.

На даний час бажає відчужити свою власність, однак не взмозі цього зробити через відсутність правовстановлюючого документа на спірну квартиру, а саме витягу з реєстру права власності на нерухоме майно і через його відсутність не може скористатися своїм правом роз поряджатися майном.

Просить визнати за позивачем ОСОБА_2 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_2.

Позивач та його представник в судове засідання не зявилися, подала до суду заяву про розгляд справи у їхній відсутності, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена згідно чинного законодавства, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності та не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Враховуючи заяви сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способом цього захисту може бути визнання права.

Згідно з положеннями ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном, а ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений його або обмежений у здійсненні.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Стаття 60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку.

Відповідно до ст. 82 ч. 4 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом встановлено, що з 1983 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, якого розірвано 15.10.2008 року.

Під час спільного проживання у шлюбі 14.05.2002 року сторони за спільні кошти придбали квартиру АДРЕСА_3. Однак замість укладення договору купівлі-продажу квартири укладено договір дарування, посвідчений 14.05.2002 року приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за №Д-1054, яким ОСОБА_4 подарувала спірну квартиру позивачу ОСОБА_2

Вказаний договір дарування заочним рішенням Коломийського міськрайонного суду від 16.01.2009 року визнано недійсним, натомість визнано дійсним договір купівлі-продажу квартири укладений 14.05.2002 року по якому ОСОБА_4 продала, а позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 купили квартиру № 16 в будинку № 22 в м. Коломия по вул. Шкрумеляка (а.с. 3).

Крім того, рішенням суду визнано за відповідачем ОСОБА_3 право власності на ? частину вказаної квартири, яку остання, після вступу рішення в законну силу зареєструвала за собою, що підтверджується витягом з реєстру права власності на нерухоме майно (а.с. 4).

Позивач з часу купівлі квартири та по даний час користується своєю частиною квартири, оплачує витрати повязані з її утриманням. Однак на даний час не може в повній мірі розпорядитися належним йому майном через відсутність правовстановлюючого документа на квартиру з відповідною реєстрацією.

Згідно Звіту про оцінку квартири за адресою: АДРЕСА_4, 14, Коломийського району, виконаного ТОВ «Віконт-Консалтинг», станом на 11.11.2017 року ринкова вартість майна становить 103 757,00 грн. (а.с. 8-20).

Отже, враховуючи вищенаведене, суд вважає, що слід визнати за позивачем ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири № 16 за адресою в м. Коломия по вул. Шкрумеляка, буд. 22.

На підставі наведеного та ст.ст. 16, 317, 319, 321, 392 ЦК України, ст. 60 СК України, керуючись ст.ст. ст.ст. 247 ч.2, 268, 273, 354 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовільнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителем ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_3.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Беркещук Б. Б.