Справа № 460/1001/18
Провадження №2/460/1170/18
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

10.04.2018 рокум.Яворів

суддя Яворівського районного суду Львівської області Кондратьєва Н.А.,

ознайомившись із матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його поділ по суті, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Яворівського районного суду Львівської області з позовом до ОСОБА_2 про визнання майна, а саме: будинку за адресою: Львівська область Яворівський район с. Поріччя вул. Т. Шевченка, 3 та земельну ділянку кадастровий номер :04:001:0011 площею 0,2119 га на якій він розташований та автомобіля спільною сумісною власністю подружжя та просить їй виділити 2/3 ідеальних частки будинку, 2/3 частки земельної ділянки, визнати право власності на 2/3 частки транспортного засобу « Peugeot Boxer» номерний знак ВС 7470ВІ та стягнути з відповідача вартість 2/3 частки транспортного засобу. Просить витребувати у відповідача оригінали документів на зазначене нерухоме майно та транспортний засіб.

Окрім того подала заяву про відстрочення сплати судового збору у якій зазначає, що ціна позову їй на час подання заяви невідома, на даний час вона не працює, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, відповідач не сплачує аліменти на утримання дітей і виникла суттєва заборгованість, а також у неї суттєві витрати на комунальні послуги, відтак майновий стан не дозволяє їй сплатити судовий збір і вона просить відстрочити сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно п. 2.1.1 ст. 4 Закону України „Про судовий збір, розмір ставки судового збору із позовних заяв фізичних осіб майнового характеру становить 1 відсоток від ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Що ж стосується клопотання про відстрочення сплати судового збору, то у відповідності до положень ст. 8 Закону України «Про судовий збір», суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але враховуючи майновий стан сторони та не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Відповідно до п. 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», відповідно до статті 8 Закону № 3674-VI та статті 82 ЦПК єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім'ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім'ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати

судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 10 ЦПК повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

З огляду на те, що під відстроченням сплати судового збору розуміється перенесення строку його сплати не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, суду повинні бути надані докази того, що позивач зможе, в майбутньому, сплатити судовий збір.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

З рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998р. та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001р. вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

На обґрунтування заявленого клопотання про відстрочку сплати судового збору позивач посилається на те, що перебуває у скрутному матеріальному становищі, оскільки відповідач ухиляється від допомоги дітям, не сплачує аліменти на їх утримання протягом тривалого часу, внаслідок чого виникла суттєва заборгованість по сплаті аліментів, окрім того збільшилися її витрати на комунальні послуги.

Подаючи клопотання про відстрочку сплати судового збору, позивач не надала суду жодних доказів на підтвердження обставин, що передбачені ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», як підстави для відстрочки сплати судового збору.

Враховуючи, що позивачем до клопотання не надано суду безспірних доказів на підтвердження її майнового стану, а також обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору, не надала доказів на підтвердження обставин, якими вона обгрунтовує клопотання про відстрочення сплати судового збору, приходжу до висновку про відмову позивачу у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Відповідно до ч.2 ст.176 ЦПК України, якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент предявлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

Позивачем при поданні позову сплачено 704,80 грн. Враховуючи предмет спору та керуючись ч.2 ст.176 ЦПК України, суд вважає за необхідне попередьо визначити суму судового збору, яку необхідно сплатити позивачу - 2114,40 грн. Враховуючи, що позивачем сплачено 704,80 грн., необхідно провести доплату у розмірі 1409,60 грн.

Судовий збір за подання позову до Яворівського районного суду Львівської області сплачується на рахунок отримувача УДКСУ в Яворівському районі, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38011710, банк отримувача ГУДКСУ у Львівській області, код банку отримувача (МФО) 825014, рахунок отримувача 0699, код класифікації доходів бюджету 22030101.

Згідно із ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 177 ЦПК України, постановляє ухвалу, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення.

Враховуючи наведене, вважаю, що позовну заяву слід залишити без руху, надавши позивачу термін для усунення недоліків.

Керуючись ст. ст. 175,177, 185 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його поділ по суті - залишити без руху.

Недоліки, зазначені в описовій частині ухвали, можуть бути усунені протягом пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

У випадку невиконання вимог ухвали позовна заява вважатиметься неподаною та буде повернена позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.А. Кондратьєва