РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/239/18

18 квітня 2018 року

м.Костопіль

Костопільський районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя Левчук В.В.

секретар судового засідання Зберун К.Ф.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Костопільського районного суду Рівненської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №564/239/18 за позовом ОСОБА_1 (м.Костопіль Рівненської області, вул.Івана Мазепи 46) до ОСОБА_3 (АДРЕСА_1) про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та зміну способу стягнення аліментів

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Костопільського районного суду Рівненської області з цивільним позовом до ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та зміну способу стягнення аліментів.

В обґрунтування позовних вимог, вказує на те, що з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини від заробітку, щомісячно. Загалом, за п'ятнадцять років від моменту призначення аліментів, відповідачем було сплачено аліментів на суму трохи більше двох тисяч гривень. Враховуючи, що відповідач не має стабільного доходу та постійного місця роботи, позивач просить суд встановити розмір аліментів у твердій сумі. Також, позивач просить суд стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів.

Згідно відзиву на позовну заяву, відповідач визнає позовні вимоги частково та просить суд задоволити позов в частині збільшення розміру аліментів до розміру 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а в частині стягнення пені за несплату аліментів відмовити.

Згідно відповіді на відзив, позивач вважає обґрунтованим та таким, що підлягає до встановлення розмір аліментів у сумі 1500 грн., а також наполягає на стягненні пені за несвоєчасну сплату аліментів у розмірі 29153,91 грн.

Згідно заперечень на відповідь на відзив на позовну заяву, відповідач повторно визнає позов лише частково.

Позивачем подано суду клопотання, в якому просить суд стягнути з відповідача пеню за несвоєчасну сплату аліментів в розмірі 20384,03 грн.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.49 Цивільного процесуального кодексу України, крім прав та обовязків, визначених у статті 43 цього Кодексу, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Заява про зменшення розміру позовних вимог не порушує прав та законних інтересів третіх осіб, а тому приймається судом.

Суд розцінює подане клопотання як заяву про зменшення розміру позовних вимог в частині стягнення пені за прострочення сплати аліментів. Подана заява не порушує прав та законних інтересів третіх осіб, а тому приймається судом.

Присутні в судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково та просить суд задоволити позов у вказаній у відзиві частині. Сам розрахунок прострочених аліментів та пені відповідачем на оспорюється.

Відповідно до ч.4 ст.206 Цивільного процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд, заслухавши пояснення позивача, його представника, відповідача, всебічно, повно та об'єктивно дослідивши наявні у матеріалах справи докази, встановив наступне.

Згідно свідоцтва про народження серії 1-ГЮ №129392 виданого Костопільським райвідділом рагс Рівненської області, 10.04.2002 року народилася ОСОБА_4, батьками якої є ОСОБА_3 та ОСОБА_5, про що складено відповідний актовий запис за №103 /а.с.5/.

Згідно розрахунку заборгованості по аліментах №80627 від 29.11.2017 року виданого Рівненським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, ОСОБА_3 має заборгованість по сплаті аліментів за період з 15.11.2004 року по 15.11.2017 року у сумі 95169,25 грн. /а.с.9-11/.

Згідно вказаного розрахунку, з червня 2017 року, державним виконавцем здійснюється нарахування аліментів, які підлягають сплаті, у розмірі понад 1483 грн.

Згідно довідки №2 від 18.01.2018 року ОСОБА_1 працює вчителем хімії та біології у Пісківській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів Пісківської сільської ради Костопільського району Рівненської області та на даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку /а.с.6/.

Згідно відповіді Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області №3193 від 17.01.2018 року, ОСОБА_3 сплатив аліменти на суму 2680 грн. Залишок несплачених аліментів за період з 15.11.2004 року по 12.01.2018 року становить 67053,20 грн. /а.с.12,13/.

Згідно долучених до відзиву на позовну заяву епікризів, на утриманні відповідача перебуває ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка є інвалідом ІІІ групи /а.с.25-27/.

Окрім того, згідно рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 29.11.2016 року по справі №569/12809/16-ц з відповідача на користь ОСОБА_7 стягуються аліменти на утримання двох дітей в розмірі 500 грн. на кожну дитину, щомісячно /а.с.30,31/.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.196 Сімейного кодексу України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Судом проведено перерахунок суми пені нарахованої позивачем за прострочення сплати аліментів відповідачем, та встановлено, що розрахунок є арифметично вірним, а тому приймається судом.

Відповідачем суду власний розрахунок подано не було. Заперечень щодо суми нарахованої пені на адресу суду, також, не надходило.

Водночас, враховуючи майновий стан відповідача, його особу та перебування у нього на утриманні матері, яка є пенсіонером та інвалідом ІІІ групи, а також сплату ним аліментів на утримання двох дітей від іншого шлюбу, суд дійшов висновку про необхідність зменшення розміру неустойки за прострочення сплати аліментів з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів із суми 20384,03 грн. до суми 10000 грн.

Таким чином, позов ОСОБА_1 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів підлягає до задоволення на вказану суму.

Щодо позовної вимоги про зміну способу стягнення аліментів, судом враховано наступне.

Згідно ч.ч. 1,2 ст.3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Крім того, відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Крім того, стаття 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

В Декларації прав людини проголошено, що дитині законом та іншими заходамиповинен бути забезпечений соціальний захист та надані можливості та умови, які бдозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовнота в соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом, що дитина повинна рости під піклуванням тавідповідальністю своїх батьків та у будь-якому разі в атмосфері матеріальної забезпеченості,що суспільство та органи публічної влади повинні здійснювати особливе піклування продитину, яка не має достатніх коштів для існування,що дитина за будь-яких обставин повинна бути серед тих, хто першим отримує захист та допомогу.

Стаття 3 Конвенції OOH про права дитини передбачає, що усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Таким чином, виходячи як з найкращих інтересів дитини, суд дійшов висновку, що при зміні способу стягнення аліментів, розмір аліментів не може бути зменшений.

Як було зазначено раніше, згідно розрахунку заборгованості по аліментах №80627 від 29.11.2017 року, державним виконавцем здійснюється нарахування аліментів, які підлягають сплаті, у розмірі, який на даний час перевищує 1500 грн.

Водночас, згідно позовної заяви та пояснень позивача, відповідач не приймає участі у рівному розподілі витрат на утримання дочки, призначені аліменти за останні 15 років у встановленому розмірі не сплачував. Позивач самотужки намагається утримувати дитину та забезпечувати її усім необхідним.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно приписів ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст.184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

З урахуванням викладеного, а також, виходячи з першочергових інтересів дитини, відсутність у відповідача офіційного працевлаштування та постійного заробітку, суд дійшов висновку, що позовна вимога про зміну способу стягнення аліментів підлягає до задоволення.

Враховуючи пріоритетність прав дитини на достатнє забезпечення її потреб та інші встановлені обставини, що мають істотне значення для вирішення даної справи, суд дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав для встановлення розміру аліментів у сумі 1500 грн. на утримання дочки, щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до закону, що відповідає розміру нараховуваних аліментів при способі стягнення від частки доходу відповідача.

Відповідно до ч.ч.1,6 ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно приписів п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Враховуючи викладене, судовий збір за подання заяви про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та зміну способу стягнення аліментів підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Відповідно до ч.2 ст.133 Цивільного процесуального кодексу України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Водночас, відповідно до ч.ч.1,3 ст.136 Цивільного процесуального кодексу України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, повязаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно до ст.8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: військовослужбовці; батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; члени малозабезпеченої чи багатодітної сімї; особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоровю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Аналіз такого нормативного врегулювання дає підстави зробити висновок про те, що визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність обставин для звільнення відповідача від сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 180-184, 195, 196 Сімейного кодексу України, ст.ст. 142, 176, 211, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (м.Костопіль Рівненської області, вул.Івана Мазепи 46) до ОСОБА_3 (АДРЕСА_1) про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та зміну способу стягнення аліментів задоволити частково.

Змінити спосіб стягнення аліментів, присуджених за рішенням Костопільського районного суду Рівненської області по справі №2-2402 та визначити аліменти у твердій грошовій сумі.

Стягувати з ОСОБА_3(ІПН:НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1(ІПН:НОМЕР_2) аліменти на утримання дочки, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1500 /одна тисяча пятсот/ грн. щомісячно з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3(ІПН:НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1(ІПН:НОМЕР_2) 10000,00 /десять тисяч/ грн. пені за прострочення сплати аліментів.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Рівненської області через Костопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 /тридцяти/ днів з дня вручення повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення 23 квітня 2018 року.

СуддяОСОБА_8