АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2018 року

м. Київ

справа № 757/72351/17-ц

провадження № 22-ц/796/2685/2018

Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.
СуддівКравець В.А., Музичко С.Г.
при секретаріПотапьонок К.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 05 грудня 2017 року

у справі за позовом ОСОБА_5 до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, третя особа: Управління Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області про визнання відмови у проведенні розрахунку неправомірною та зобов'язання видати довідку про суддівську винагороду, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вимогами про визнання неправомірним визначеного до виплати розміру суддівської винагороди для обчислення щомісячного довічного грошового утримання визначеного до виплати з 01.01.2017 року, згідно довідки Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання №26 від 30.08.2017 року, та зобов'язання відповідача видати довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання із зазначенням, що суддівська винагорода, яка враховується для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, який перебуває на відповідній посаді, станом на 01.01.2017 року складає 65 280 грн., у тому числі посадовий оклад - 38400 грн., доплата за вислугу років - 26 880 грн. /а.с. 7/

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 05 грудня 2017 року відмовлено у відкритті провадження у справі. /а.с. 9-10/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_5 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

№ справи 757/72351/17
№ апеляційного провадження:22-ц/796/2685/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Соколов О.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Лапчевська О.Ф.
На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції невірно визначено характер правовідносин між сторонами, їх права та обов'язки, а також обставини, що стали підставою для їх виникнення. Після звільнення у відставку з посади судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відбулося припинення його публічної служби, що свідчить про те, що спір не має жодного відношення до її проходження чи звільнення з неї, що виключає можливість його розгляду у порядку адміністративного судочинства. Крім того, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у правовідносинах, пов'язаних із неправильним зазначенням розміру суддівської винагороди у виданій довідці, не виступає як орган державної влади, що здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, а отже не може вважатись суб'єктом владних повноважень по відношенню до судді звільненого у відставку.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ своїм правом, відповідно до ст. 360 ЦПК України, не скористався, відзиву на апеляційну скаргу не подав.

Учасники справи у судове засідання не з'явилися, про час та дату судового розгляду повідомлені належним чином, тому колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за їх відсутності у відповідності до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Відповідно до п. 8 ч. 1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України, ч. 6 ст. 147 ЗУ "Про судоустрій і статус суддів", п. 3 Розділу XII Перехідних положень ЗУ "Про судоустрій і статус суддів" до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала суду залишенню без змін, на підставі наступного.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції вірно керувався ч. 5 ст. 125 Конституції України про те, що з метою захисту прав, свобод та інтересів особи у сфері публічно-правових відносин діють адміністративні суди; ч. 2 ст. 2 КАС України /в ред. від 03.08.2017 року/ про те, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження; п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України, яким визначено, що суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень; п. 1 ч. 2 ст. 18 КАС України, про те, що окружним адміністративним судам підсудні адміністративні справи, у разі якщо однією зі сторін в яких є орган державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, обласна рада, Київська, Севастопольська міська рада, їх посадова чи службова особа, крім випадків, передбачених цим Кодексом, та крім справ щодо їх рішень, дій чи бездіяльності у справах про адміністративні проступки та справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам; п.1 ч. 2 ст.122 ЦПК України /в ред. від 03.08.2017 року/ про те, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства; п. 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» № 3 від 01 березня 2013 року.

Встановивши, що позивач звернувся до органу державної влади - суб'єкта владних повноважень у порядку цивільного судочинства з вимогами про визнання визначеного до виплати розміру суддівської винагороди неправомірним та зобов'язання вчинити відповідні дії, що пов'язані з проходженням публічної служби, суд прийшов до обґрунтованого висновку, що розгляд справи повинен проводитися за правилами адміністративного судочинства.

Доводи апеляційної скарги про те, що спір стосується правовідносин з приводу обрахування розміру суддівської винагороди і її виплати не за період перебування позивача на посаді судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а після звільнення його у відставку, колегією суддів не можуть бути прийняті як підстава для визнання необґрунтованими висновків суду першої інстанції, з наступних підстав.

Так, судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі визначеного законом виду судочинства та щодо визначеного кола правовідносин.

За змістом статті 15 ЦПК України /в ред. від 03.08.2017 року/ під цивільною юрисдикцією розуміється компетенція загальних судів вирішувати з додержанням процесуальної форми цивільні справи у видах проваджень, передбачених цим Кодексом.

У порядку цивільного судочинства загальні суди вирішують справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, зокрема, спори, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також із інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства (статті 3, 15 ЦПК України).

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Згідно зі статтею 17 КАС України /в ред. від 03.08.2017 року/ юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку зі здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Відповідно до п. 15 ч. 1 ст. 3 КАС України, публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Критерієм розмежування справ цивільного судочинства від справ адміністративного судочинства є одночасно як суб'єктивний склад учасників процесу, так і характер спірних правовідносин.

За таких обставин, враховуючи, що даний спір стосується питань, пов'язаних з проходженням позивачем публічної служби, оскільки право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді безпосередньо пов'язане з проходженням публічноїслужби, колегія суддів приходить до висновку, що законом встановлено інший порядок розгляду даної справи, тобто, за правилами адміністративного судочинства, про що суд першої інстанції обґрунтовано зазначив в оскаржуваній ухвалі.

При цьому, звільнення позивача у відставку з посади судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ не нівелює публічно-правового характеру відносин, що склалися між ним та відповідачем, оскільки позивач є особою, яка була прийнята на публічну службу, приходила її та була звільнення з публічної служби з підстав встановлених ЗУ «Про судоустрій та статус суддів».

Відтак, відмовляючи у відкритті провадження у справі на підставі п.1 ч.2 ст. 122 ЦПК України, суд першої інстанції вірно визначився з характером спірних правовідносин, прийняв до уваги суб'єктний склад спору, та дійшов обгрунтовнаого висновку, що дана заява не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 05 грудня 2017 року - залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 05 грудня 2017 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції у відповідності до ст. 389 ЦПК України касаційному оскарженню не підлягає.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: