Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
ЄУН 322/1125/17Головуючий у 1-й інстанції Гасанбеков С.С.
Пр. № 22-ц/778/1254/18Суддя-доповідач ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2018 року м. Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Гончар М.С.

суддів Кочеткової І.В., Маловічко С.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 28 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Комфі Трейд» (надалі ТОВ «Комфі Трейд») про заміну товару неналежної якості та відшкодування шкоди

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в якому просив:

- зобовязати відповідача здійснити заміну неякісного товару, а саме: пральної машини Indesit ITW A 5852 W, заводський номер , на новий якісний товар аналогічного типу (пральну машину Indesit ITW A 5852 W);

- стягнути з відповідача на користь позивача по 50,00 грн. в день з моменту звернення позивача щодо заміни неякісного товару з заводським дефектом (з 06.07.2017) до моменту здійснення фактичної заміни на аналогічний якісний товар (що станом на 31.10.2017 року складає 5850,00 грн.).

В обґрунтування свого позову позивач зазначав, що 04.06.2017 позивач придбав за посередництвом Інтернет магазину «Комфі» - в ТОВ «Комфі Трейд» пральну машину INDESIT ITW A 5852 W вартістю 6099,00 грн. з ПДВ.

05.06.2017 позивачу було доставлено зазначену пральну машину, здійснено її установку та перевірку, за результатами чого виявлено якісні істотні її недоліки, а саме: машина самостійно (крім натиснення кнопки «Пуск») не набирає воду.

Про виявлений недолік позивач одразу 05.06.2017 повідомив магазин відповідача з проханням оглянути та усунути виявлені якісні дефекти пральної машини, а в разі неможливості усунення виявлених несправностей (істотних якісних дефектів) здійснити заміну на аналогічний якісний товар.

14.06.2017 року фахівцями сервісного центру «Рома-сервіс» було здійснено огляд та діагностику пральної машини та підтверджено наявність якісного заводського дефекту відсутність самостійного набору води та наявність сигналу щодо відсутності подачі води. При цьому, як стверджує позивач, йому було запропоновано гарантійний ремонт, але визначити строк ремонту працівники сервісного центру «Рома-сервіс» не змогли, а про можливість заміни пральної машини на аналогічний якісний товар також не могли повідомити.

У звязку з цим, позивач відмовився від гарантійного ремонту та звернувся знову до магазину відповідача із відповідною заявою, на яку отримав відмову з посиланням на те, що позивач відмовився від проведення гарантійного ремонту.

До теперішнього часу відповідачем не було проведено заміни товару з заводським істотним дефектом на якісний товар аналогічного типу, а також не здійснено жодної експертизи стосовно якості товару.

Рішенням Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 28 листопада 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено у повному обсязі.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, позивач ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі (а.с.46-60) просив рішення суду першої скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 13 лютого 2018 року (а.с. 70), відстрочено ОСОБА_2 сплату судового збору за подачу апеляційної скарги на рішення Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 28 листопада 2017 року у цій справі у розмірі 1408,00 грн. до ухвалення судового рішення у цій справі та останню призначено до апеляційного розгляду без повідомлення учасників справи в порядку ст. 369 ч. 1 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року (а.с. 76).

В силу вимог ст. 7 ч. 13 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідач ТОВ «Комфі Трейд» подав апеляційному суду відзив на вищезазначену апеляційну скаргу позивача у цій справі (а.с. 84-117).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга позивача ОСОБА_2 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, в силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову позивача у цій справі, керувався ст.ст. 88, 208, 209, 212 215, 218, 223, 294, 296 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року включно, та виходив із необґрунтованості та недоведеності позовних вимог позивача у цій справі.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції, вважає його правильним, а рішення суду першої інстанції таким, що ухвалено із додержанням вимог закону, є правильним та законним.

При перевірці законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі апеляційний суд виходить із положень ЦПК України, в редакції, що була чинною до 14.12.2017 року включно, тобто чинною на час ухвалення оскаржуємого рішення судом першої інстанції у цій справі (28 листопада 2017 року).

Відповідно до ст. 213 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року включно, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно із ст. 214 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року включно, під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції у цій справі відповідає.

Так, судом першої інстанції було правильно встановлено, що 04.06.2017 року позивачем ОСОБА_2 був придбаний товар пральна машина Indesit ITW А 5852 W (EU) в Інтернет-магазині «Comfy», що належить ТОВ «Комфі Трейд» (а.с.12-13).

05.06.2017 року придбаний позивачем товар був доставлений перевізником та прийнятий позивачем ОСОБА_2 Того ж дня позивач ОСОБА_2 самостійно підключив пральну машину та ввів товар в експлуатацію.

05.06.2017 року, виявивши недоліки у роботі товару, позивач ОСОБА_2 звернувся до магазину з письмовою вимогою оглянути виріб та усунути виявлені ним несправності, а в разі неможливості усунути недоліки замінити товар на аналогічний (а.с. 14).

На підставі вказаного звернення, відповідачем було оформлено заказ-наряд на виїзд майстра авторизованого сервісного центру, проведено діагностику товару позивача.

Відповідно до акту № 14.06.5 технічного огляду та діагностики, наданого авторизованим сервісним центром «Рома-сервіс» (а.с. 15), заявлений позивачем недолік (посеред прання зявляється сигнал «немає подачі води») підтвердився; у акті зазначено, що товар є ремонтопридатним, у звязку із чим позивачеві було запропоновано проведення гарантійного ремонту.

Проте, позивач ОСОБА_2 відмовився від гарантійного ремонту, про що також зазначено в акті № 14.06.5 (а.с. 15).

За правилом ч. 1 ст. 10 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року включно, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. 3 ст.10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ч. 1 ст. 11 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За змістом ч. ч. 2 та 4 ст. 60 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ч. 1 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

Згідно із ч. 2 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обовязкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.

Відповідно до п.п. 12, 15 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» істотний недолік недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором (п. 12), а недолік будь-яка невідповідність продукції вимогам нормативно-правових актів і нормативних документів, умовам договорів або вимогам, що предявляються до неї, а також інформації про продукцію, наданій виробником (виконавцем, продавцем) (п. 15).

З аналізу вищенаведених норм Закону України «Про захист прав споживачів» випливає, що право вимоги про заміну товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар виникає у споживача за умови виявлення саме істотного недоліку товару протягом встановленого гарантійного строку, який виник з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи.

При цьому, для віднесення виявленого недоліку до числа істотних цей недолік обовязково повинен: робити неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, бути таким, що виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявлятися знову з незалежних від споживача причин, та має бути наділений хоча б однією з ознак, передбачених підпунктами «а» - «в» п. 12 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів».

Судом першої інстанції було правильно встановлено, що в матеріалах справи відсутні докази істотності виявленого позивачем ОСОБА_2 недоліку у придбаній ним пральній машині, адже позивач відмовився від гарантійного ремонту, незважаючи на те, що в акті № 14.06.5 технічного огляду та діагностики зазначено про ремонтопридатність товару, чим унеможливив зясування питання про те, чи можна реально усунути цей недолік та у який строк, і чи буде проявлятися цей недолік знову після його усунення.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно визнав твердження позивача ОСОБА_2 про істотність недоліку придбаної ним пральної машини необґрунтованим припущенням.

Внаслідок відмови від гарантійного ремонту, позивач ОСОБА_2 не набув права вимоги про надання йому на час ремонту товару аналогічної марки, а відповідно і права на отримання неустойки, передбачених ч. 9 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів».

Виходячи з наведеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовної вимоги позивача ОСОБА_2 до відповідача ТОВ «Комфі Трейд» у цій справі про зобовязання відповідача здійснити заміну неякісного товару, а саме пральної машини Indesit ITW A 5852 W, заводський номер , на новий якісний товар аналогічного типу (пральну машину Indesit ITW A 5852 W).

Також суд першої інстанції правильно вважав, що у звязку із чим, не підлягає задоволенню й похідна позовна вимога позивача у цій справі про відшкодування моральної шкоди, про яку позивач зазначав у своєму позові в його мотивувальній частині.

Таким чином, суд першої інстанції правильно вважав, що недоведеність обставин, на які посилався позивач в обґрунтування заявленого позову, є підставою для відмови у задоволенні цього позову позивача у цій справі у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_2 є такими, що не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, а лише відображають позицію позивача, висловлену у цій справі, яку він вважає такою, що є єдино вірною та єдино можливою.

В силу вимог ст. 3 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року включно, ОСОБА_2 мав право на звернення до суду із вищезазначеним позовом.

Проте, відповідно до ст. 4 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року, здійснюючи правосуддя, суд захищає права…фізичних осіб… у спосіб, визначений законами України.

За змістом ст. 10 ч. 3 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року включно, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Підстави для звільнення позивача ОСОБА_2 від доказування, передбачені ст. 61 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року, у цій справі відсутні.

Позивач ОСОБА_2 не надав суду першої інстанції у матеріали цієї справи належних, допустимих доказів в обґрунтування свого позову у цій справі, зокрема щодо істотності вищезазначеного недоліку вказаного товару, а, відповідно, й свого права споживача на заміну останнього.

Суд першої інстанції мав розглядати дану справу саме в межах заявлених у цій справі вимог позивача на підставі доказів сторін.

За змістом ст. 212 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року включно, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно із ст. 58 ч.1 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року включно, належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст. 59 ч. 2 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року включно, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (допустимість доказів).

Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ст. 60 ч. 4 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року включно).

Суд першої інстанції на виконання вимог ст. 10 ч. 4 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року, сприяв повному та всебічному зясуванню обставин цієї справи.

Проте, особи, які беруть участь у цій справі, у тому числі позивач ОСОБА_2 не заявляли клопотання про проведення у цій справі будь-якої експертизи, у тому числі з метою встановлення (не встановлення) істотності недоліку вищезазначеного товару.

Тому, суд першої інстанції розглянув дану справу з додержанням вимог ст. ст. 10-11, 57-61, 212 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року включно, тобто в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів сторін, яким надав відповідну оцінку.

Порушення норм процесуального права, які є обовязковими підставами для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, передбачені ст. 376 ч. 3 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, у цій справі відсутні.

Також відсутні у цій справі порушення норм процесуального права судом першої інстанції, передбачені ст. 376 ч. 2 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, які б призвели до неправильного вирішення цієї справи судом першої інстанції.

Апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги позивача ОСОБА_2

Оскільки, в силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що обєктивно не залежали від нього.

Однак, докази, передбачені ст. 367 ч. 3 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, у цій справі відсутні, та зокрема позивачем ОСОБА_2 апеляційному суду не надані.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_2, як особи, яка подала апеляційну скаргу у цій справі, не ґрунтуються на законі та належних, допустимих доказах, наявних у матеріалах цієї справи, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим з додержанням вимог ЦПК України.

Крім того, судом першої інстанції правильно, з додержанням вимог ст. 88 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року включно, вирішено питання про розподіл між сторонами у цій справі судових витрат, повязаних із розглядом цієї справи судом першої інстанції.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції у цій справі або ж його зміні.

Також в силу вимог ст. 141 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, у разі відмови позивачу ОСОБА_2 у задоволенні його вищезазначеної апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у цій справі, останній не має права на компенсацію за рахунок відповідача ТОВ «Комфі Трейд» будь-яких судових витрат, повязаних із розглядом цієї справи апеляційним судом.

Крім того, встановлено, що ухвалою апеляційного суду від 13.02.2018 року у цій справі (а.с. 70), відстрочено ОСОБА_2 сплату судового збору за подачу апеляційної скарги на рішення Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 28 листопада 2017 року у цій справі у розмірі 1408,00 грн. до ухвалення судового рішення у цій справі.

Проте, з 21.03.2018 року та станом на час розгляду цієї справи апеляційним судом змінилась правова позиція Верховного Суду, як суду вищої інстанції, висновки якого є обовязковими для всіх загальних судів України, а саме: останній тепер вважає, що позивачі у справах про захист їх прав, як споживачів, звільнені від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» не тільки в суді першої інстанції, але й при подачі апеляційної скарги до апеляційного суду.

Тому, судовий збір у розмірі 1408,00 грн., від сплати якого ОСОБА_2, як споживач в силу вимог Закону України «Про захист прав споживачів», був звільнений при подачі вищезазначеної апеляційної скарги до апеляційного суду у цій справі, підлягає компенсації за рахунок держави.

Разом із тим, апеляційний суд вважає за доцільне розяснити особам, які беруть участь у справі, що ОСОБА_2, як споживач, не позбавлений права на захист свого права у подальшому окремо від цієї справи у судовому або позасудовому порядку в іншій спосіб, передбачений Законом України «Про захист прав споживачів».

Керуючись ст. ст. 10-11, 58-61, 88, 212-215 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року включно, ст.ст. 12, 141, 367-368, 374-375, 381-384, п. п. 8, 9 Перехідних положень ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 28 листопада 2017 року у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду апеляційної інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Верховного Суду, як суду касаційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови апеляційним судом у цій справі складений 19 квітня 2018 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_1 ОСОБА_3ОСОБА_4