Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.04.2018 Справа №607/5246/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Дзюбича В.Л.,

з участю секретаря судового засідання Зубко О.Я.,

позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката ОСОБА_2

представника відповідачів адвоката ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом вселення, усунення перешкод у користуванні автомобілем шляхом зобов'язання надати автомобіль,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7 про усунення перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_4 шляхом вселення позивача у спірну квартиру. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що йому на праві власності належить 1/6 ідеальна частка квартири АДРЕСА_1, власником іншої частки квартири є відповідач ОСОБА_6 На даний час він не має можливості проживати у квартирі та користуватись нею через перешкоди зі сторони відповідачів, які поміняли замки у вхідних дверях та не надали йому комплект нових ключів. Таким чином позивач не має вільного доступу до квартири та не може належно користуватись своїм майном. Із врахуванням наведеного просить суд усунути перешкоди в користуванні квартирою, що знаходиться за адресою АДРЕСА_5 шляхом вселення його у дану квартиру.

Під час розгляду справи позивач подав заяву про уточнення позовних вимог відповідно до якої просить: усунути перешкоди в користуванні квартирою, що знаходиться за адресою АДРЕСА_5 шляхом вселення його у дану квартиру; усунути перешкод в користування автомобілем марки Сітроен Берлінго, 2006 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 державний номерний знак НОМЕР_2 шляхом зобов»язання відповідача ОСОБА_4 передати позивачу вказаний автомобіль. В обґрунтування даної заяви зазначив, що спірний автомобіль придбаний ним із відповідачкою під час перебування у шлюбі і рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23.09.2016 року за ним визнано право на ? ідеальну частку даного автомобіля, однак відповідач чинить йому перешкоди у користуванні транспортним засобом, забрала ключі від нього та переховує автомобіль.

У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали з підстав, викладених у позовній заяві. Просять позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідачів в судовому засіданні відносно позовних вимог в частині вселення позивача у квартиру АДРЕСА_5 не заперечив. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо усунення перешкод у користуванні автомобілем марки Сітроен Берлінго, 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 заперечив, пояснивши, що вказаний автомобіль у відповідачів, зокрема у ОСОБА_4, відсутній і будь-яких перешкод у користуванні ним відповідачі позивачу не чинять. Вказав, що спірний автомобіль знаходиться у позивача, про що останній замовчує.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, заслухавши пояснення сторін, свідків, суд вважає, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Згідно з ч.1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У відповідності до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ст.317 ЦК України власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном, а згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі з 04.10.1991 року, який розірвано у відповідності до рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03.12.2015 року.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24.09.2016 року за позивачем ОСОБА_1 в порядку поділу спільного майна подружжя визнано право власності на 1/6 ідеальну частку квартири АДРЕСА_2 , загальна площа квартири 42,0 кв.м., житлова-26,1 кв.м., а також право власності на ? ідеальну частку автомобіля Сітроен Берлінго, 2006 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 державний номерний знак НОМЕР_2.

У відповідності до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна №71413362 від 26.10.2016 року за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на 1/6 частку квартири АДРЕСА_5

5/6 частин квартири АДРЕСА_5 у м. Тернополі належать на праві приватної власності відповідачу ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 26.11.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Березій З.А., за реєстром №638 та договору дарування ? частки квартири від 21.07.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Фіголь Н.Б., за реєстром №4842, що підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №92538401 від 21.07.2017 року, що також не заперечується та визнається сторонами у справі.

З долучених до матеріалів справи заяв слідує, що ОСОБА_1 неодноразово звертався у правоохоронні органи з приводу неправомірних дій відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_7, які не виконують рішення суду від 24.09.2016 року по поділ майна подружжя та не впускають його у належну йому на праві власності квартиру по АДРЕСА_5

Як вбачається із повідомлень Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області № 19415 від 05.12.2016 року та №1690 від 10.02.2017 року за результатами проведених на підставі звернень ОСОБА_1 перевірок встановлено, що відповідач ОСОБА_7 дійсно відмовляється впускати ОСОБА_1 у спірну квартиру, мотивуючи це тим, що квартира по АДРЕСА_5 належить йому, а позивач розлучений із його матір»ю ОСОБА_4 З приводу невиконання рішення суду про поділ майна позивачу рекомендовано звернутись до суду в порядку цивільного судочинства.

Позивач ОСОБА_1 будучи допитаний в якості свідка, суду пояснив, що він не може користуватись належною йому часткою у квартирі по АДРЕСА_5, оскільки відповідачі не впускають його у квартиру. Також він не може користуватись автомобілем Сітроен Берлінго, 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2, придбаним за час шлюбу із відповідачкою, ? частина якого належить йому відповідно до рішення суду про поділ майна подружжя, оскільки відповідач забрала даний автомобіль у 2016 році і даний час його місце перебування йому невідоме.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном, в тому числі і часткою квартири, на власний розсуд.

У відповідності до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 358 ЦК України визначено, право спільної часткової власності здійснюється власниками за їх згодою. Кожний із власників має право на надання йому у володіння і користування тієї частки спільного майна в натурі, яка відповідає його частці в праві загальної часткової власності. У випадку неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спірним майном, відповідної матеріальної компенсації або пропонувати встановити порядок користування.

Згідно ст. 155 ЖК України власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законом.

Таким чином в ході судового розгляду встановлено і зібраними доказами підтверджується, що відповідач ОСОБА_7, як співвласник 5/6 частин спірної квартири створює перешкоди позивачу у користуванні належною йому часткою квартири АДРЕСА_1 та не впускає його у приміщення квартири, а тому суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні квартирою є підставними, обґрунтованими та підлягають до задоволення шляхом усунення даних перешкод та вселення його у спірну квартиру.

Одночасно суд приходить до переконання, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні автомобілем та зобов'язання надати йому автомобіль марки Сітроен Берлінго, 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 слід відмовити за недоведеністю.

З дослідженого судом повідомлення Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області №3022 від 05.03.2016 року вбачається, що 02.03.2016 року ОСОБА_1 звернувся із заявою про те, що його колишня дружина ОСОБА_4 та її син ОСОБА_7 не повертають йому належний на праві спільної власності автомобіль Сітроен Берлінго, 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2. Проведеною перевіркою встановлено, що ОСОБА_1 в березні-квітні 2015 року виявив відсутність свого автомобіля, який перебував у дворі будинку по АДРЕСА_6 Будучи опитаною, ОСОБА_4 пояснила, що спірний автомобіль придбано подружжям під час шлюбу, однак за її особисті кошти, а колишній чоловік ОСОБА_1 обманом зареєстрував транспортний засіб на своє ім»я та має намір незаконно привласнити його.

На момент розгляду справи, місце перебування належного сторонам на праві спільної власності транспортного засобу не встановлено і в ході судового розгляду з пояснень сторін не з»ясовано, де знаходиться належний їм автомобіль Сітроен Берлінго, 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 і хто ним користується. Позивачем не представлено суду достовірних та переконливих доказів того, що вказаний автомобіль на даний час перебуває у розпорядженні відповідача ОСОБА_4 Покази позивача як свідка про місцезнаходження автомобіля також не дають достовірних відомостей, оскільки останній вказав, що йому невідомо де на даний час знаходиться автомобіль, однак зазначив, що ключі і документи на автомобіль знаходяться у нього.

У відповідності до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За таких обставин, аналізуючи досліджені докази, суд на основі всебічного, повного, об'єктивного та безпосереднього з'ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з'ясувавши їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, приходить до переконання, що позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити частково, усунути перешкоди, які чиняться позивачу у користуванні квартирою АДРЕСА_3 та вселити його у дану квартиру. У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити за недоведеністю.

Крім цього, в силу вимог ч.2 ст.141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_7 в дохід держави слід стягнути 640 грн. судового збору.

Керуючисьст.ст. 4, 12, 13, 81, 89, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 Цивільного процесульного кодексу, ст.ст. 317, 319, 321, 358 Цивільного кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні квартирою АДРЕСА_3 шляхом вселення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_7, ідентифікаційний код: НОМЕР_3) у квартиру АДРЕСА_3.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_6 в доход держави 640 гривень судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення в порядку, визначеному п. 15.5 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий суддяВ. Л. Дзюбич