Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.04.2018 Справа №607/1571/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді - Позняка В.М.

за участю секретаря с/з - ОСОБА_1, позивача ОСОБА_2, її представника ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4, його представника ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про збільшення розміру стягнення аліментів та стягнення додаткових витрат,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_4 про збільшення розміру стягнення аліментів та стягнення додаткових витрат, просить збільшити визначений розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до 4000 грн. щомісяця а також стягнути із відповідача 4979,05 грн. понесених додаткових витрат на розвиток здібностей та лікування дітей одноразово та стягувати 7000 грн. додаткових витрат щорічно.

ОСОБА_8 мотивовано тим, що матеріальне становище позивачки погіршилося у звязку із істотним погіршенням здоровя дітей. Молодша дочка визнана дитиною із інвалідністю, а старша часто хворіє, знаходиться на диспансерному обліку, у звязку із чим потрібні кошти на лікування та на проведення досліджень стану здоровя. Позивачка не працює, тоді як у відповідача матеріальний стан кращий, так як він працює за кордоном. Також, позивачка зазначає, що вона понесла додаткові витрати на лікування та розвиток творчих здібностей дітей, про що надала суду квитанції, та половину вартості понесених витрат просить стягнути із відповідача разово, а також стягувати 7000 грн. щомісячно.

Відповідач надав відзив на позов відповідно до якого позов визнав частково, а саме в частині зміну розміру аліментів до стягнення в твердій грошовій сумі в мінімальному розмірі 746 грн. на одну дитину, та 1492 грн. на двох дітей. При цьому просить врахувати, що він не працює, має поганий стан здоровя проблем із спиною, нерухомого чи рухомого майна немає, має батька пенсіонера. Щодо додаткових витрат на утримання неповнолітніх заперечив, у звязку тим, що не має змоги платити додаткові витрати, а також в 2017 році він оплатив відповідачці додаткові витрати в розмірі 6000 грн., а тому покрив її витрати в цей період.

Ухвалою від 31 січня 2018 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

В судовому засіданні позивачка позов підтримала, пояснила, що вона проживає в батьковій квартирі разом із батьками, які їй допомагають. Батьки ніде не працюють та живуть на заощадження. Позивачка також не працює, оскільки постійно змушена займатися дітьми. Так, молодшій дочці встановлено інвалідність, вона потребує постійного догляду, уваги, харчування. Старша дочка також постійно хворіє, в неї проблеми із щитовидною залозою, яка дає ускладнення на серце. У звязку із цим, дочка часто підхоплює інфекційні захворювання та майже кожного місяця хворіє ГРВ. Крім того, лікування щитовидної залози потребує постійного діагностування, яке дорого коштує. Крім того дочки ходять в садочок, де займаються танцями, англійською, ходять в інтелектуальну школу, за яку позивачка оплачує, недільну школу підготовка до школи, на оплату яких ОСОБА_2 також несе витрати. Зазначає, що матеріальне становище позивача нормальне, він має змогу оплачувати аліменти, оскільки часто виїжджає на роботи в ОСОБА_9.

Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив. Пояснив, що він не має у власності ні нерухомого ні рухомого майна. Проживає разом із батьком. Дійсно деякий час виїжджав на роботи в ОСОБА_9. Зараз має проблеми із спиною, а тому не може повноцінно працювати. Також має обовязок допомагати батькові пенсіонерові. Крім того зазначив, що в нього немає заборгованості із сплати аліментів, а також він оплатив позивачці крім аліментів додаткові витрати на утримання дітей в розмірі 6000 грн., а тому безпідставними є вимоги про оплату додаткових витрат.

Судом встановлено, що ОСОБА_10 та ОСОБА_4 перебували в зареєстрованому шлюбі із 03 листопада 2011 року по 08 лютого 2017 року, що видно із рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 08 лютого 2017 року по справі №599/83/17.

В цьому шлюбі в них народилася дочка ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Після розірвання шлюбу діти проживають із матірю та перебувають на її утриманні.

Рішенням Зборівського районного суду Тернопільської області від 28 лютого 2017 року суд вирішив стягувати із ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 30 липня 2013 року в розмірі 1/3 всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму.

Відповідно до медичного висновку Зборівської центральної районної лікарні №1219 від 10 лютого 2017 року ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_4 має захворювання, яке входить до переліку медичних показань, що дають право на одержання соціальної допомоги на дітей-інвалідів віком до 18 років. Також, відповідно до довідки №44/428 від 08.02.2017 року ОСОБА_11 має статус «дитина-інвалід» та потребує домашнього догляду.

Відповідно до виписки з виписки з медичної карти стаціонарного, амбулаторного хворого №219902, в ОСОБА_7 порушені функції ковтання, харчування, дихання мови, вона потребує заняття з логопедом, пластичного закриття дефекту та індивідуального догляду матері.

Відповідно до витягу із медичної карти №10698, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5 перебувала на лікування в Тернопільській обласній дитячій лікарні з 29.08.2017 року по 11.09.2017 року із діагнозом дифузний токсичний зоб ІІ ст., тиреотоксикоз середнього ступеня важкості. Після виписки рекомендовано тривало вживати еутирокс, контроль ТТГ, Т4в 1 рах в міс., спостереження спеціалістів по місцю проживання.

Як видно із наданих документів, позивачка замовляла в серпні, вересні, жовтні та листопаді лабораторні дослідження «Імунохімія» в лабораторії «Сінево», пацієнт ОСОБА_6.

Відповідно до довідки КНП «Тернопільська міська дитяча комунальна лікарня» від 30.01.2018 року №99 ОСОБА_6 перебуває на обліку лікаря-педіатра поліклініки КНП «ТМКДКЛ» з листопада 2016 року та на диспансерному обліку у ендокринолога з 23.01.2018 року з діагнозом дифузний токсичний зоб ІІ ст., дитина щомісячно хворіє ГРВІ. Дитина ОСОБА_12 знаходиться на обліку у педіатра КНП «ТМДКЛ», їй надано право на отримання соціальної допомоги інваліду дитинства на 5 років.

Як видно із довідок Курівецької сільської ради Зборівського району Тернопільської області від 15.03.2018 року №105,106,107 ОСОБА_4 проживає із батьком пенсіонером ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_6, матірю ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_7 та братом ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_8. За місцем проживання характеризується позитивно, офіційно не працює з 10.02.2015 року.

Як видно із закордонного паспорта відповідача, у періоди 16.03.2016р. -20.08.2016р. 07.10.2016р.-09.12.2016 р., 15.01.2017р. -04.02.2017 р., 04.04.2017р. -02.09.2017 р., 01.10.2017 р.-25.12.2017 р., 12.01.2018 р. -25.02.2018 р. ОСОБА_4 перебував за кордоном. В судовому засіданні він пояснив, що їздив за кордон працювати.

Також позивачем надано довідку від 06.03.2018 року про консультацію лікаря з приводу хвороби хребта.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

В силу вимог ст. 182 СК суд при визначенні розміру аліментів враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до вимог ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Суд вважає, що після рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 травня 2010 року погіршилося матеріальне становище ОСОБА_2, у звязку із погіршенням стану здоровя малолітніх дітей, які потребують постійного лікування, молодшій дочці встановлена інвалідність, у звязку із чим їй потрібен постійний материнський догляд, нагляд спеціалістів, заняття із логопедом. Старшій дочці, у звязку із виявленим в неї захворюванням також потрібен постійне діагностування показників, та у звязку із тим, що вона щомісяця хворіє ОРЗ, потрібно постійно медичні препарати для лікування. Тому суд вважає, що збільшилися потреби неповнолітніх, у звязку із чим матеріальне становище позивача погіршилося, а матеріальне становище відповідача, враховуючи його регулярні поїздки на роботу за кордон покращилося, а також враховуючи інфляційні процеси в державі, розмір аліментів 1/3 доходів від заробітку є недостатнім, та підлягає збільшенню.

Також, як встановлено в судовому засіданні, позивач в Україні офіційно не працює, а тому розмір аліментів слід визначити в твердій грошовій сумі, а не частці в заробітку.

Враховуючи вищенаведене, а саме те, що позивачка не працює, оскільки малолітні діти потребують постійного догляду, у звязку із станом здоровя малолітніх дітей, враховуючи майновий стан позивачки, яка не має у власності нерухомого майна, транспортних засобів, матеріальний стан позивача, який регулярно виїжджає на роботи в ОСОБА_9, має батька пенсіонера, однак також має братів, які також зобовязані піклуватися про батьків, працездатний, його стан здоровя, а також те, що він частково позов визнав щодо міни розміру аліментів на тверду грошову суму із частки доходу, суд приходить до переконання, що аліменти на утримання неповнолітніх слід визначити в розмірі по 1500 грн. щомісяця.

Менший розмір аліментів, враховуючи пояснення позивача, є недостатнім для належного виховання, лікування та утримання неповнолітніх дітей, та забезпечення їх належним рівнем життя, необхідним для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, а також враховуючи, що розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років становить : з 1 січня 2018 року 1860 грн., з 1 липня 1944 грн., з 1 грудня 2027 грн.

Що стосується вимоги позивачки про стягнення із відповідача понесених нею додаткових витрат на утримання неповнолітніх дочок у розмірі 4978,05 грн., то в цій частині позову слід відмовити, виходячи із наступних причин.

Так, як видно із поштових квитанцій, в липі, серпні та грудні відповідач переказував ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі по 2000 грн., що не заперечила позивачка. Вказані кошти ОСОБА_16переказав крім виплачених аліментів для покриття додаткових витрат на утримання дітей.

Тому суд вважає, що ОСОБА_4І, покрив додаткові витрати ОСОБА_2 в 2017 році в розмірі 4979,05 грн. добровільно, а тому позов в цій частині не підлягає до задоволення.

Що стосується вимог про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітніх в розмірі 7000 грн. щомісяця, суд вважає, що такі вимоги також до задоволення не підлягає, з наступних причин.

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв'язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин належить до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

Згідно з частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов'язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17.

Заявляючи розмір додаткових витрат 7000 грн. щомісяця, позивач не зазначила, які саме прогнозовані витрати що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) включені в цю суму, а тому такий позов є передчасним, та до задоволення не підлягає.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат по справі, суд враховує те, що позивач звільнена від сплати судового збору, на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а відтак відповідно до ст. 141 ЦПК України його слід стягнути з відповідача в дохід держави в розмірі 704 гривні 80 копійок.

Керуючись ст.ст.4, 10, 81, 259, 263-268, 272, 273, 352, 354, 355, Цивільного процесуального кодексу України, ст. ст. 180,182,192 Сімейного кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В :

ОСОБА_8 ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про зміну розміру стягнення аліментів та стягнення додаткових витрат задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів, які стягуються в користь ОСОБА_2 із ОСОБА_4 на підставі рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 28 лютого 2017 року та стягувати із ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_9, жителя ІНФОРМАЦІЯ_10, ІПН НОМЕР_1) в користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_11, проживає ІНФОРМАЦІЯ_12, ІПН НОМЕР_2) аліменти на утримання неповнолітніх ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_13 в твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 гривень щомісяця але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи стягувати із 30 січня 2018 року і до досягнення кожним із них повноліття.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_9, жителя ІНФОРМАЦІЯ_10, ІПН НОМЕР_1) в користь держави судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Тернопільської області через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 23 квітня 2018 року.

Головуючий суддяОСОБА_8