Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" квітня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Гончарука В.П.,

за участі секретарів Краснової І.В., Юдицького К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення компенсаціїї вартості частки у спільному майні ,-

учасники справи: представники позивача ОСОБА_3, ОСОБА_4

справа розглянута у відсутність відповідача та її представника

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 про стягнення компенсації вартості частки у спільному майні. Просить суд стягнути з відповідача компенсацію вартості ? частини автомобіля марки «SEAT», модель «LEON Citi Wagen», д/н НОМЕР_1, 2011 року випуску, кузов № НОМЕР_2 в сумі 150 000,00 грн. з одночасним припиненням права власності за ОСОБА_1 на ? частину автомобіля та визнання за відповідачем права особистої власності на спірний автомобіль.

Свої вимоги мотивував тим, що рішенням Апеляційного суду м. Києва від 03.11.2015 року в порядку поділу майна подружжя визнано за позивачем та відповідачем по ? частині автомобіля марки «SEAT», модель «LEON Citi Wagen», д/н НОМЕР_1, 2011 року випуску, кузов № НОМЕР_2. Починаючи з 30.03.2015 року відповідач одноособово користується спірним автомобілем та ніякої компенсації за таке користування не сплачує.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав викладених у змісті позовної заяви та доказів, які долучені до матеріалів справи та просили їх звдовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Причини неявки суду не повідомила.

Будь-яких заяв клопотань зі сторони відповідача на адресу Дніпровського районного суду м. Києва не надходило.

Суд вважає, за можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити заочне рішення, проти чого не заперечує представник позивача, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Вислухавши пояснення сторони позивача, всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

За змістом ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 ст. 61 СК України передбачено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Згідно з ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

В судовому засіданні встановлено, рішенням Апеляційного суду м. Києва від 03 листопада 2015 року в порядку поділу майна подружжя визнано за ОСОБА_2 право власності на ? частину автомобіля марки «SEAT», модель «LEON Citi Wagen», д/н НОМЕР_1, 2011 року випуску, кузов № НОМЕР_2 та в порядку поділу майна подружжя визнано за ОСОБА_1 ? частину автомобіля марки «SEAT», модель «LEON Citi Wagen», д/н НОМЕР_1, 2011 року випуску, кузов № НОМЕР_2.

Крім того рішенням Апеляційного суду м. Києва від 03 листопада 2015 року встановлено, що 25 листопада 2003 року між сторонами було укладено шлюб.

ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася ОСОБА_5, батьками якої записані - ОСОБА_1 та ОСОБА_2

03 жовтня 2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авто А» та ОСОБА_2 було укладено договір № 061/12 купівлі-продажу автомобіля, відповідно до умов якого продавець ТОВ «Авто А» зобов'язується продати (передати право користуватися, володіти та розпоряджатися), а покупець ОСОБА_2 прийняти та оплатити автомобіль марки SEAT, LEON CitiWagen.

Відповідно до п.п. 2.1.1. п. 2.1. Розділу 2 договору № 061/12 купівлі продажу автомобіля, загальна ціна товару, що продається по даному договору складає 140 110 гривень, що включає в себе ПДВ 20%, вартість автомобіля обумовленої комплектації з урахуванням сплати митного збору, акцизного збору, митних та інших процедур.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, 10 жовтня 2012 року автомобіль марки SEAT, модель LEON CitiWagen, 2011 року випуску, кузов НОМЕР_6, державний реєстраційний № НОМЕР_1 було зареєстровано в ВРЕР-4 УДАІ в м. Києва.

10 жовтня 2012 року між Кредитною спілкою «Сімейна позика» та ОСОБА_2 було укладено договір № 997/12-09934/02 про внесення цільового внеску члена кредитної спілки «Сімейна позика».

За цим договором цільовий внесок в сумі 11310 гривень спілка прийняла від вкладника ОСОБА_2 як забезпечення його зобов'язань за договором про надання споживчого кредиту № 997/12-09934/02, розмір якого, відповідно до графіку місячних платежів становить 50000 гривень, термін погашення до 10 жовтня 2013 року.

16 жовтня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № К-3646433, відповідно до умов якого кредитор ПАТ «Дельта Банк» надав позичальнику ОСОБА_2 у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності, забезпеченості та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 112 088,00 гривень зі сплатою плати за користування грошовими коштами у розмірі 18,55% річних з кінцевим терміном повернення заборгованості до 15 жовтня 2017 року включно, на умовах визначених цим договором.

Відповідно до п. 1.2. Розділу 1 кредитного договору, кредит надається позичальнику на придбання транспортного засобу за договором купівлі-продажу автомобіля № 061/12 від 03 жовтня 2012 року, укладеного між ТОВ «Авто А» та позичальником. Позичальник сплатив за рахунок власних коштів частину вартості транспортного засобу - авансовий платіж у розмірі 28 022,00 гривень на користь продавця та надав підтверджуючі документи.

16 жовтня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та ОСОБА_2 було укладено договір застави транспортного засобу № К-3646433/S, відповідно до умов якого в забезпечення виконання заставодавцем ОСОБА_2 зобов'язань перед заставодержателем ПАТ «Дельта Банк» за кредитним договором № К-3646433 від 16 жовтня 2012 року із всіма змінами і доповненнями до нього, заставодавець передав заставодержателю наступний транспортний засіб: автомобіль марки SEAT, модель LEON, 2011 року випуску, кузов НОМЕР_6, державний реєстраційний № НОМЕР_1.

16 жовтня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк», ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір поруки № К-3646433, відповідно до умов якого, поручитель, ОСОБА_1, зобов`язується перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником, ОСОБА_2, зобов`язань щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, а також можливих штрафних санкцій та пені, у розмірі та у випадках, передбачених кредитним договором № К-3646433 від 16 жовтня 2012 року.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 09 липня 2014 року, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до відповіді Головного сервісного центру МВС № 31/606аз від 05.12.2017 року, автомобіля марки «SEAT», модель «LEON Citi Wagen», д/н НОМЕР_1, 2011 року випуску, кузов № НОМЕР_2, зареєстровано на праві власності за ОСОБА_6.

Як роз'яснено у п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

При цьому, при поділі майна суд виходить із того, що якщо між подружжям не досягнуто згоди про спосіб поділу спільного майна, то за позовом подружжя або одного з них суд може постановити рішення: про поділ майна в натурі, якщо це можливо без шкоди для його господарського призначення; про розподіл речей між подружжям з урахуванням їх вартості та частки кожного з подружжя в спільному майні; про присудження майна в натурі одному з подружжя, з покладенням на нього обов'язку компенсувати другому з подружжя його частку грішми.

Якщо річ неможливо розділити, вона присуджується одному з подружжя.

Якщо виділити в натурі частину із загального майна не можна, хтось один із подружжя має право на отримання від іншого грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частини. Проте, така компенсація може бути надана лише за згодою колишньої дружини чи чоловіка. Крім того, присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Таким чином, відповідно до частин 4, 5 ст. 71 СК присудження судом одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на неподільну річ (автомобіль) допускається за його згодою за умовою попереднього внесення другим подружжям відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

За відсутності таких умов присудження грошової компенсації може мати місце, зокрема, на підставах передбачених ст. 364 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом та наявності згоди співвласника на одержання відповідної грошової суми.

Так, відповідно до ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно з законом або є неможливим, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Таке ж право співвласників передбачено і ч. 3 ст. 358 ЦК України.

Таким чином, як встановлено в ході судового розгляду справи, право власності на ? частину автомобіля марки «SEAT», модель «LEON Citi Wagen», д/н НОМЕР_1, 2011 року випуску, кузов № НОМЕР_2, яка була визнана за позивачем відповідно рішення Апеляційного суду м. Києва від 03 листопада 2015 року зареєстровано у встановленому законом порядку не було, що і не заперечувалось стороною позивача в судовому засіданні.

Доказів про реєстрацію права власності на ? частину спірного автомобіля стороною позивача в судовому засіданні не надано, з чого можливо зробити висновок, що рішення Апеляційного суду м. Києва від 03 листопада 2015 року виконано не була у встановленому законом порядку.

Відповідно до п. 6 порядку затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 07.09.1998 року за № 1388 «Про затвердження порядку держаної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, в також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів» транспортні засоби реєструються за юридичними та фізичними особами в сервісних центрах МВС або через центри надання адміністративних послуг. Транспортні засоби, що належать декільком фізичним або юридичним особам (співвласникам), за їх письмовою заявою реєструються за однією з таких осіб. У разі відсутності одного із співвласників державна реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі його письмової заяви. Справжність підпису такого співвласника засвідчується нотаріально.

Згідно п. 8 даного порядку документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлена в установленому порядку копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин.

Крім того стороною позивача не надано суду доказів, що відповідач чинить якимось чином перешкоди у користуванні спірним автомобілем, а також відсутні відомості про місце знаходження даного автомобіля.

Як передбачено ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Положеннями ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Способами захисту свого цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого, припинення дії, яка порушує.

На підставі вище викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення компенсаціїї вартості частки у спільному майні - задоволенню не підлягають.

Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Керуючись ст.ст. 364, 365, 391 ЦК України, ст. 71 СК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», та керуючись ст.ст. 7-13, 76-81, 139, 141, 259, 263-265, 268, 273,280-282, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення компенсаціїї вартості частки у спільному майні - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повне судове рішення буде складено 23 квітня 2018 року.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач -ОСОБА_1 ІПН НОМЕР_4 адреса проживання: АДРЕСА_1 , тел. НОМЕР_7

Відповідач - ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_5 адреса проживання: АДРЕСА_2

Суддя