АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/622/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2018 року м. Хмельницький

Апеляційний суд Хмельницької області у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Грох Л.М., Костенка А.М.,

секретар судового засідання Шевчук Ю.Г.,

з участю позивача ОСОБА_4,

її представника ОСОБА_5,

представника відповідача ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визнання договору купівлі-продажу недійсним за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 січня 2018 року,

встановила:

У серпні 2017 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання договору купівлі-продажу недійсним.

ОСОБА_4 зазначила, що 5 жовтня 2012 року вона позичила ОСОБА_7 15 700 доларів США на строк до 5 жовтня 2014 року. ОСОБА_7 не виконала зобов'язання з повернення позики, внаслідок чого рішенням суду від 28 січня 2016 року стягнуто з неї всю суму боргу. Розуміючи можливість задоволення вимог позивача за рахунок нерухомого майна, 22 серпня 2014 року ОСОБА_7 продала ОСОБА_8 свою частку у праві спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_1. Цей правочин порушує права позивача, не відповідає вимогам закону та є недійсним в силу ст.ст. 203, 215 ЦК країни.

За таких обставин ОСОБА_4 просила суд визнати договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом Оксанюк А.А., недійсним.

Суд залучив ОСОБА_9 до участі у справі як співвідповідача.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 січня 2018 року в позові відмовлено.

Суд виходив з того, що ОСОБА_4 не довела недійсність договору купівлі-продажу та порушення своїх прав цим правочином.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідачі уклали договір купівлі-продажу квартири з метою ухилення ОСОБА_7 від повернення позики, внаслідок чого оспорюваний правочин не відповідає вимогам закону та є недійсним.

Відповідачі ОСОБА_7 і ОСОБА_9, яких належним чином повідомлено про дату, час і місце судового засідання, не з'явилися до апеляційного суду.

ОСОБА_8 подала відзив на апеляційну скаргу, який обґрунтовано тим, що відповідачі уклали договір купівлі-продажу квартири до виникнення зобов'язання ОСОБА_7 з повернення позики, а на час укладення цього договору жодних прав ОСОБА_4 не порушено.

ОСОБА_7 і ОСОБА_9 не скористалися правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу.

Заслухавши учасників судового процесу та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Встановлено, що квартира АДРЕСА_1, належала ОСОБА_11, ОСОБА_7, ОСОБА_9 на праві спільної часткової власності в рівних частках кожному.

За договором купівлі-продажу частини квартири, посвідченим приватним нотаріусом Оксанюк А.А. (реєстраційний № 6397), ОСОБА_7 і ОСОБА_9 продали ОСОБА_8 належні їм 2/3 частини квартири АДРЕСА_1.

5 жовтня 2012 року ОСОБА_4 і ОСОБА_7 уклали договорі позики, за умовами якого остання зобов'язалася повернути ОСОБА_4 15 700 доларів США в строк до 5 жовтня 2014 року. ОСОБА_7 не виконала цього обов'язку, внаслідок чого заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 січня 2016 року стягнуто з неї на користь позивача суму боргу.

Зазначені обставини визнані сторонами, встановлені судовим рішенням і підтверджуються письмовими доказами у справі.

Частиною 1 статті 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Один із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання правочину недійним (п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України).

В силу ч.ч. 1, 5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

За змістом ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст.81 ЦПК України).

У своєму позові ОСОБА_4 не вказала норму закону, відповідно до якої договір купівлі-продажу частини квартири, укладений 22 серпня 2014 року між ОСОБА_7, ОСОБА_9 і ОСОБА_8, є недійсним.

Разом із тим, обґрунтовуючи позов, ОСОБА_4 послалася на те, що оспорюваний правочин укладено відповідачами з метою ухилення ОСОБА_7 від виконання зобов'язання з повернення позики.

Відповідач ОСОБА_8 заперечила цю обставину. До того ж, оспорюваний правочин укладений відповідачами до настання строку виконання ОСОБА_7 зобов'язання за договором позики.

Договір позики грошових коштів від 5 жовтня 2012 року (а.с. 5); матеріали, на підставі яких приватний нотаріус Оксанюк А.А. посвідчила оспорюваний правочин (а.с. 23-53); витяг з кримінального провадження №0001554, розпочатого за заявою ОСОБА_4 щодо шахрайських дій ОСОБА_7 (а.с. 61), - достовірно не вказують на те, що укладений відповідачами договір купівлі-продажу частини квартири від 22 серпня 2014 року суперечить нормам чинного законодавства або є фіктивним.

Не встановлено таких обставин і судовими рішеннями в інших цивільних справах (а.с. 55-56, 59).

Отже ОСОБА_4 не довела недійсність договору купівлі-продажу частини квартири.

Крім того, в порядку цивільного судочинства підлягає захисту порушене, невизнане або оспорюване право особи (ст. 4 ЦПК України). ОСОБА_4 не є стороною вказаного договору, а матеріали справи не містять об'єктивних доказів про те, що його укладення відповідачами призвело до порушення цивільних прав останньої.

Давши належну оцінку дослідженим доказам, суд першої інстанції правомірно виходив з того, що позов ОСОБА_4 є необґрунтованим і не підлягає задоволенню.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду.

Рішення суду ґрунтується на повно та всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 4 травня 2018 року.

Судді: /підпис/ О.І. Ярмолюк

/підпис/ Л.М. Грох

/підпис/ А.М. Костенко

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду О.І. Ярмолюк

____________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Стефанишин С.Л.

Доповідач - Ярмолюк О.І. Категорія 20