Постанова

Іменем України

18 квітня 2018 року

м. Київ

справа № 1423/16201/12-ц

провадження № 61-4995св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Синельникова Є. В., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач),

Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2,

відповідачі: Центральний відділ державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції, приватне підприємство «Спеціалізоване підприємство «Юстиція», Миколаївська філія приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство «Юстиція», ОСОБА_3, ОСОБА_4

третя особа - публічне акціонерне товариство «ОТП Банк»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 28 липня 2016 року у складі колегії суддів: Лівінського І. В., Данилової О. О., Шаманської Н. О.,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2012 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Центрального відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції, приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» (далі - ПП «СП «Юстиція»), Миколаївської філії приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» (далі - МФ ПП «СП «Юстиція»), ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (далі - ПАТ «ОТП Банк») про визнання недійсними прилюдних торгів та акту проведення аукціону.

Позовна заява мотивована тим, що рішенням Центрального районного суду

м. Миколаєва від 02 березня 2010 року з нього на користь ПАТ «ОТП Банк» стягнуто кредитну заборгованість у розмірі 334 747,90 грн.

На виконання цього рішення Центральним відділом державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції 3 травня 2012 року на прилюдних торгах реалізовано його автомобіль Mitsubishi Pajero Wagon,

2008 року випуску, який придбав ОСОБА_3 Проведення прилюдних торгів здійснювало МФ ПП «СП «Юстиція».

Позивач просив визнати зазначені прилюдні торги недійсними та визнати недійсним акт про проведення аукціону з реалізації арештованого майна

від 10 березня 2012 року, посилаючись на те, що в порушення вимог Закону України від 21 квітня 1999 року «Про виконавче провадження» та Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 15 липня 1999року, було обмежено в часі термін реєстрації для участі в торгах, учасниками не сплачено гарантований внесок, а також державним виконавцем порушено порядок уцінки майна.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 06 липня 2015 року у складі судді Подзігун Г. В. позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено. Визнано недійсними публічні торги з реалізації арештованого майна - автомобіля марки Mitsubishi Pajero Wagon, 2008 року випуску, що були проведені МФ ПП «СП «Юстиція» 03 травня 2012 року. Визнано недійсним акт Центрального відділу Державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції про проведення аукціону від 10 березня 2012 року.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що під час проведення спірних торгів було допущено порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених Порядком реалізації арештованого майна, що призвело до порушення прав позивача.

Рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 28 липня 2016 року рішення районного суду скасовано. У задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Апеляційний суд, відмовляючи у задоволенні позову, виходив з того, що при призначенні першого аукціону та проведенні повторного аукціону організатор аукціону дотримався строків, передбачених пунктом 3.6 та пунктом 5.3 Порядку реалізації арештованого майна. При цьому доводи позивача про неправомірність дій державного виконавця у виконавчому провадженні, зокрема, проведення оцінки та переоцінки арештованого майна, не стосуються правил проведення прилюдних торгів та мають самостійний спосіб оскарження, а тому не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними.

У вересні2016 року ОСОБА_2 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції не встановив належним чином обставин справи та не звернув уваги на те, що у порушення вимог Порядку реалізації арештованого майна ПП «СП «Юстиція» надала час для реєстрації учасників торгів менше 8 годин. За такий короткий час покупці не знайшлися і прилюдні торги не відбулися. У подальшому проводилося безпідставне уцінення автомобіля на 25%.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

29 січня 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Судом установлено, що 24 січня 2011 року Центральним відділом державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження щодо виконання виконавчого листа, виданого на підставі рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 2 березня

2010 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ОТП Банк» кредитної заборгованості у розмірі 334 747,90 грн.

Під час виконання виконавчого листа державний виконавець здійснив перевірку наявності у боржника майна та склав акт опису та арешту автомобіля Mitsubishi Pajero Wagon, 2008 року випуску, який належав ОСОБА_2 Ринкова вартість автомобіля згідно з експертною оцінкою складала 179 101 грн.

06 березня 2012 року між Центральним відділом державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції та Миколаївською філією ПП «СП «Юстиція» було укладено договір про надання послуг з реалізації заставленого рухомого майна шляхом його продажу на прилюдних торгах.

З метою реалізації автомобіля з прилюдних торгів ПП «СП «Юстиція» 09 березня 2012 року о 9 годині 38 хвилин розмістило відповідне оголошення на сайті Міністерства юстиції України про проведення торгів 26 березня 2012 року о

9 годині 10 хвилин. При цьому, кінцевим терміном реєстрації зазначено 17 годин 9 березня 2012 року.

Перші торги не відбулися через відсутність покупців.

11 квітня 2012 року державний виконавець Центрального відділ державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції здійснив уцінку майна та зменшив вартість автомобіля на 25% від його початкової, що склало 134 325,75 грн.

Крім того, 17 квітня 2012 року о 17 годині 29 хвилин ПП «СП «Юстиція» розмістило на сайті Міністерства юстиції України оголошення про проведення торгів 3 травня 2012 року о 9 годині 10 хвилин. При цьому, кінцевим терміном реєстрації зазначено 17 годин 19 квітня 2012 року.

Згідно з протоколом присутності на прилюдних торгах з реалізації заставленого рухомого майна учасниками прилюдних торгів 3 травня 2012 року були зареєстровані дві особи ОСОБА_5 та ОСОБА_3

Відповідно до протоколу проведення прилюдних торгів переможцем прилюдних торгів 3 травня 2012 року став ОСОБА_3, який придбав спірний автомобіль за 134 340,75 грн.

На підставі вказаного протоколу Центральний відділ державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції видав акт про проведення аукціону від 10 травня 2012 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу .

Згідно із частиною другою статті 16, статті 215 ЦК України одним із способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням вимог, установлених частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, а відтак є правочином.

Таким чином, ураховуючи, те що відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною на підставі норм цивільного законодавства про недійсність правочину (статті 203, 215 ЦК України).

Необхідно також зазначити, що оскільки виходячи зі змісту частини першої статті 215 ЦК України підставами недійсності укладеного за результатами прилюдних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами прилюдних торгів, то підставами для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених саме Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України

від 27 жовтня 1999 року № 68/5 та зареєстрованого в зазначеному Міністерстві

02 листопада 1999 року за № 745/4838.

Що стосується порушень, допущених державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року, до призначення прилюдних торгів, у тому числі щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно, визначення вартості чи оцінки майна тощо (статті 18, 24-27, 32, 33, 55, 57 цього Закону), то такі дії (бездіяльність) державного виконавця підлягають оскарженню в порядку, передбаченому цим Законом.

Отже, дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними.

Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 24 жовтня 2012 у справі № 6-116цс12.

Згідно пункту 3.6 Порядку організатор аукціону не пізніше ніж за 15 днів до дня проведення аукціону розміщує в порядку, визначеному Положенням про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень, на відповідному веб-сайті інформацію про майно, що реалізується. Оголошення про проведення аукціону має бути розміщене не пізніше семи днів з моменту укладення договору про реалізацію майна, а у випадку проведення повторного аукціону - не пізніше семи днів з моменту складання акта переоцінки майна.

За змістом розділу 5 Порядку майно (лот), яке виставлене але не продане на аукціоні, підлягає переоцінці згідно з частиною третьою статті 61 Закону України «Про виконавче провадження». Уцінка проводиться державним виконавцем. За результатами уцінки складається акт, який додається до актів опису, оцінки та передачі майна. Повторний аукціон проводиться не пізніше 30 днів після складання акта переоцінки майна та дати інформаційного повідомлення про проведення аукціону.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, вірно застосувавши положення Порядку реалізації арештованого майна, дійшов до правильного висновку про те, що при призначенні першого аукціону та проведенні повторного аукціону організатор аукціону ПП «СП «Юстиція» дотрималося строків, передбачених пунктами 3.6 та 5.3 Порядку.

При цьому суд апеляційної інстанції вірно зазначив, що доводи позивача про неправомірність дій державного виконавця у виконавчому провадженні, зокрема, проведення оцінки та переоцінки арештованого майна, не стосуються правил проведення прилюдних торгів та мають самостійний спосіб оскарження, а тому не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними.

Також є безпідставним посилання позивача на порушення організатором аукціону пункту 3.13, оскільки вказаний пункт Порядку був виключений наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року.

Доводи касаційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів, на законність судового рішення не впливають.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржуване рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Враховуючи те, що висновки апеляційного суду відповідають встановленим у справі обставинам, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а судове рішення без змін, відповідно до положень статті 410 ЦПК України.

Керуючись статтями 402, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 28 липня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

Ю. В. Черняк