Постанова

Іменем України

14 березня 2018 року

м. Київ

справа № 161/6921/17

провадження № 61-35св17

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Черняк Ю. В. (суддя-доповідач),Гулька Б.І., Луспеника Д. Д.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_4,

суб'єкт оскарження - державний виконавець другого відділу Державної виконавчої служби м. Луцьк у Волинській області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 листопада 2017 року у складі судді Рудської С. М. та ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 30 листопада 2017 року у складі колегії суддів: Русинчука М. М., Федонюк С. Ю., Матвійчук Л. В.,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року заявник звернулася до суду зі скаргою на дії та бездіяльність державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби м. Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області Суса Ю. В. про скасування постанови та зобов'язання вчинити дії.

Скаргу мотивовано тим, що 25 жовтня 2011 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області на підставі рішення цього суду від 22 липня 2011 року у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства ПАТ «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк») до ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором видано виконавчий лист № 2-5518/11 про солідарне стягнення із ОСОБА_8 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «УкрСиббанк» кредитної заборгованості в розмірі 190 989 грн 17 коп. та внесено до державного реєстру обтяжень рухомого майна реєстраційний запис, за яким накладено арешт на все рухоме майно боржника. Про дану обставину їй стало відомо після отримання відомостей з відкритих джерел інформації - Єдиного реєстру боржників. Станом на день звернення до суду з даною скаргою копії постанов про відкриття виконавчого провадження та арешт майна боржника від другого відділу державної виконавчої служби м. Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області на її адресу не надходили.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_4 просила визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби м. Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області (далі - Другого ВДВС м. Луцьк ГТУЮ у Волинській області) СусаЮ. В. щодо своєчасного повідомлення про винесення постанови про відкриття виконавчого провадження та арешт майна боржника, скасувати постанови про відкриття виконавчого провадження та арешт майна боржника від 03 квітня 2014 року ВП № 53680686; зобов'язати державного виконавця Суса Ю. В. зняти арешт з усього майна ОСОБА_4, накладеного постановою про арешт майна боржника від 03 квітня 2016 року ВП № 53860686, зобов'язати державного виконавця Суса Ю. В. винести постанову про закриття виконавчого провадження ВП № 53680686.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 листопада 2017 року скаргу ОСОБА_4 задоволено частково.

Визнано неправомірною бездіяльність державного виконавця Другого відділу ДВС м. Луцьк ГТУЮ у Волинській області Суса Ю. В. щодо своєчасного повідомлення ОСОБА_4 про відкриття виконавчого провадження від 03 квітня 2017 року ВП № 53680686.

У задоволенні іншої частини вимог ОСОБА_4 відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що у наявних у справі матеріалах та матеріалах виконавчого провадження № 53680686 докази направлення постанови про відкриття виконавчого провадження від 03 квітня 2017 року боржнику ОСОБА_4 та її вручення відсутні. Разом з тим, наведене не є підставою для скасування цієї постанови, оскільки державним виконавцем вимоги чинного законодавства України при винесенні оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження порушено не було.

Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 30 листопада 2017 року ухвала суду першої інстанції залишена без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, надав належну правову оцінку наданим учасниками справи доказам та обґрунтовано дійшов висновку про часткове задоволення скарги.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові ухвали та її скаргу задовольнити.

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувані судові ухвали постановлено без з'ясування всіх обставин, які мають значення для справи, та з порушенням оцінки доказів.

У лютому 2018 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу від державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби м. Луцьк Суса Ю. В., в якому він просив залишити оскаржувані судові ухвали без змін, оскільки вони прийняті при всебічному та повному з'ясуванні обставин справи, ґрунтуються на правильному застосуванні норм чинного законодавства України.

Згідно із положеннями частини другої статті 389 ЦПК Українипідставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що 25 жовтня 2011 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області на підставі рішення цього суду від 22 липня 2011 року у цивільній справі за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором видано виконавчий лист № 2-5518/11 про солідарне стягнення із ОСОБА_8 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «УкрСиббанк» кредитної заборгованості в розмірі 190 989 грн 17 коп (а. с. 115).

Даний виконавчий лист знаходився на примусовому виконанні у Другому ВДВС м. Луцьк ГТУЮ у Волинській області.

06 липня 2012 року при здійсненні примусового виконання виконавчого листа № 2-5518/11 від 25 жовтня 2011 року (ВП №34932860) головним державним виконавцем Другого ВДВС м. Луцьк ГТУЮ у Волинській області Воробей О. А. було накладено арешт на все рухоме і нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_4, та оголошено заборону його відчуження (а. с. 116).

Пунктом 10 частини 1 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» №606-ХІУ від 21 квітня 1999 року (далі - Закон від 21 квітня 1999 року № 606-ХІУ) передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби.

24 червня 2016 року головним державним виконавцем Другого ВДВС ГТУЮ у Волинській області Денисюк В. С. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження та направлення його за належністю до Першого ВДВС м. Луцьк ГТУЮ у Волинській області на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону №606-ХІУ від 21 квітня 1999 року, оскільки боржник ОСОБА_4 проживає за адресою: АДРЕСА_1

Першим ВДВС м. Луцьк ГТУЮ у Волинській області 06 лютого 2017 року виконавче провадження було повернуто на адресу Другого ВДВС м. Луцьк ГТУЮ у Волинській області, як таке, що направлено з порушенням порядку передачі матеріалів виконавчих проваджень, встановленого ст. 25 Закону № 606-ХІУ від 21 квітня 1999 року та розділом 5 Інструкції з організації примусового виконання рішень (а. с. 119).

03 квітня 2017 року державним виконавцем Другого ВДВС м. Луцьк ГТУЮ у Волинській області Сусом Ю. В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-5518/11, виданого 25 жовтня 2011 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області (а. с. 10). Даному виконавчому провадженню було присвоєно новий номер - № 53680686.

31 травня 2017 року державним виконавцем Другого ВДВС м. Луцьк ГТУЮ у Волинській області Сусом Ю. В. винесено постанову про передачу виконавчого документа - виконавчого листа №2-5518/11, виданого 25 жовтня 2011 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області, до Першого ВДВС м. Луцьк ГТУЮ у Волинській області, у провадженні якого з 11 серпня 2017 року знаходиться вказаний виконавчий документ (а. с. 102-103).

Відповідно до п. п. 6, 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII, який набув чинності 05 жовтня 2016 року (далі - Закон від 02 червня 2016 року №1404-VIII), рішення, які виконувалися органами державної виконавчої служби до набрання чинності цим Законом, продовжують виконуватися цими органами до настання підстав для завершення виконавчого провадження. Виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Пунктом 2 частини першої статті 22 Закону від 21 квітня 1999 року № 606-ХІУ передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки: інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з пунктом 1 частини першої та частиною другою статті 23 цього Закону строк пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред'явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Виконавчий лист №2-5518/11 від 25 жовтня 2011 року, з кінцевим терміном пред'явлення до 02 серпня 2012 року, був пред'явлений стягувачем до примусового виконання у Другий ВДВС м. Луцьк ГТУЮ у Волинській області у передбачений Законом річний строк.

Згідно з частинами 1, 2 статті 25 Закону №606-ХІУ від 21 квітня 1999 року державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом і пред'явлений до виконання відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Частиною 5 статті 25 вказаного Закону України передбачено, що копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржнику.

Таким чином, задовольняючи частково скаргу суди попередніх інстанцій обґрунтовано виходили з того, що у наявних у справі матеріалах та матеріалах виконавчого провадження № 53680686 доказів направлення постанови про відкриття виконавчого провадження від 03 квітня 2017 року боржнику ОСОБА_4 та її вручення немає. Разом з тим, наведене не є підставою для скасування цієї постанови, оскільки при її винесенні державним виконавцем вимоги чинного законодавства порушено не було.

За наслідками розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції приймає постанову відповідно до правил, встановлених статтею 35 та главою 9 розділу III цього Кодексу, з особливостями, зазначеними у статті 416 цього Кодексу (частина перша статті 415 ЦПК України).

Згідно зі статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 листопада 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 30 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: Ю. В. Черняк

Б. І.Гулько

Д. Д. Луспеник