Справа № 523/2720/18
Провадження №2/523/2563/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" березня 2018 р. Суворовський районний суд міста Одеси в складі

головуючого - судді Сувертак І.В.

при секретарі Заболотна Л. І.

розглянув в відкритому судовому засіданні в залі суду №5 в місті Одесі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 (65111, АДРЕСА_1) до ОСОБА_2 (65111, АДРЕСА_1), ОСОБА_3 (65111, АДРЕСА_1) про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

Установив:

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування вимог посилається на те, що у 1972 року громадянці ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, Виконавчим комітетом Приморської районної ради депутатів працюючих був виданий ордер № 965 серія ПН на право заселення до трьохкімнатної квартири загальної житлової площею 43,59 кв.м. у квартирі (окремої) за адресою: АДРЕСА_2.

На дату отримання ордеру родина ОСОБА_1 складалася з трьох осіб, а саме: ОСОБА_4 - дочки, ОСОБА_5 - дочки та ОСОБА_6 - дочки.

Ордер був виданий на підставі рішення Виконкому Приморської районної ради депутатів працюючих від 03 листопада 1972 року № 641.

На дату складання позовної заяви за вищевказаною адресою зареєстровані позивачка, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3.

Однак, протягом останніх двох років відповідачі: ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не проживали та не навідувались за місцем своєї реєстрації.

Крім того, за час відсутності за місцем реєстрації та на момент подання даної позовної заяви Відповідачами не було оплачено жодних комунальних платежів, так як усі оплати за квартиру здійснюються ОСОБА_1

Також факт відсутності відповідачів останні два роки за місцем реєстрації підтверджують сусіди позивачки: ОСОБА_7, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_3, ОСОБА_8, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_4 та ОСОБА_9, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_5, з тверджень яких було складено акт про не проживання відповідачів від 22.02.2018 року.

Враховуючи зазначене в позовній заяві, позивачка просила її позов задовольнити.

Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 28.02.2018 року, було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та надано відповідачам строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того відповідачам було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідачі в установлений судом строк надали відзиви на позов та зазначили, що з позовними вимогами погоджуються в повному обсязі.

Згідно до вимог ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд доходить висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що у 1972 року громадянці ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, Виконавчим комітетом Приморської районної ради депутатів працюючих був виданий ордер № 965 серія ПН на право заселення до трьохкімнатної квартири загальної житлової площею 43,59 кв.м. у квартирі (окремої) за адресою: АДРЕСА_2. (а.с.5).

На дату отримання ордеру родина ОСОБА_1 складалася з трьох осіб, а саме: ОСОБА_4 - дочки, ОСОБА_5 - дочки та ОСОБА_6 - дочки.

Ордер був виданий на підставі рішення Виконкому Приморської районної ради депутатів працюючих від 03 листопада 1972 року № 641.

На дату складання позовної заяви за вищевказаною адресою зареєстровані позивачка, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3. (а.с. 12).

Однак, протягом останніх двох років відповідачі: ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не проживали та не навідувались за місцем своєї реєстрації.

Крім того, за час відсутності за місцем реєстрації та на момент подання даної позовної заяви відповідачами не було оплачено жодних комунальних платежів, так як усі оплати за квартиру здійснюються ОСОБА_1 (а.с. 9-11).

Також факт відсутності відповідачів останні два роки за місцем реєстрації підтверджують сусіди позивачки: ОСОБА_7 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_3, ОСОБА_8, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_4 та ОСОБА_9, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_5, з тверджень яких було складено акт про не проживання відповідачів від 22.02.2018 року. (а.с. 13).

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

В силу ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий дім, квартира, інше приміщення, придатне для проживання у ньому (гуртожиток, готель та ін.) у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання" - громадянин України, а також іноземець чи особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язанні протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання.

Що стосується зняття осіб з реєстраційного обліку, дана вимога не є такою, що підлягає розгляду та вирішенню при розгляді справи у порядку цивільного судочинства. Разом з тим, на виконання ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», у тому числі, остаточне рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою) є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання.

На підставі вищезазначеного, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги щодо визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, визнавши ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, такими, що втратили право користування житловою площею в квартирі, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 18, 76-81, 89, 131 141, 206, 211, 223, 258, 263-265, 354 ЦПК України, суд,-

Вирішив:

Позов ОСОБА_1 (65111, АДРЕСА_1) до ОСОБА_2 (65111, АДРЕСА_1), ОСОБА_3 (65111, АДРЕСА_1) про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, такими, що втратили право користування житловою площею в квартирі, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

В частині позовних вимог про зняття осіб з реєстраційного обліку відмовити.

До утворення апеляційних судів в апеляційних округах, апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Суворовський районний суд м. Одеси.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя