АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/554/18Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 48 Льон О. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2018 року

м. Черкаси

Апеляційний суд Черкаської області у складі колегія суддів судової палати у цивільних справах:

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Ювшина В.І.

за участю секретаря: Матюха В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 10 січня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про розподіл майна подружжя,

рішення ухвалено під головуванням судді Льон О.М.

повний текст рішення виготовлено 15 січня 2018 року,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6 про розподіл майна подружжя, мотивуючи свої вимоги тим, що 27 липня 2013 року між сторонами було укладено шлюб. Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 05 липня 2016 року розірвано. За період шлюбу ними було спільно набуте наступне майно: автомобіль ВАЗ - 21104, 2009 року випуску - 50 000 грн., комп'ютер - 6000 грн., скутер - 2500 грн., комод - 1200 грн., пилосос - 500 грн., електром'ясорубка - 500 грн., набір каструль - 500 грн., всього на загальну суму - 61 200 грн. Відповідачу ОСОБА_6 він сплатив грошові кошти в сумі 1950 доларів США за автомобіль ВАЗ - 21104, 2009 року випуску, про що свідчить письмова розписка.

Позивач стверджує, що автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки був придбаний в період шлюбу за 50000 грн.

У зв'язку з чим просив суд визнати за ОСОБА_5 право власності на легковий автомобіль ВАЗ 21104 д.н.з. НОМЕР_1. Припинити за ОСОБА_6 право власності на легковий автомобіль ВАЗ 21104 д.н.з. НОМЕР_1. Стягнути з ОСОБА_6 на користь позивача грошову компенсацію, що становить ? вартості автомобіля в сумі 23574,50 грн., ? за комп'ютер - 3000 грн., ? за скутер - 1250 грн., ? за електром'ясорубку - 250 грн., ? за набор каструль - 250 грн. та 3000 грн. на правову допомогу.

Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 10 січня 2018 року позов задоволено частково. Визнано за ОСОБА_6 право власності на комп'ютер, пилосос «Артем», електром'ясорубку «Мirta» та набір емальованих каструль (червоного кольору). Стягнуто з ОСОБА_6, на користь ОСОБА_5, грошову компенсацію замість його частки у праві спільної сумісної власності на це майно, що становить 1/2 за пилосос - 200 грн., 1/2 за електром'ясорубку - 240 грн., 1/2 за набір каструль - 120 грн., 1/2 за комп'ютер - 820 грн., а всього на загальну суму - 1380 грн. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з вказаним рішення ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, вважаючи, що рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 10 січня 2018 року прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права і просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким заявлені позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд не врахував ту обставину, що позивачем відповідачці було сплачено майже повну вартість автомобіля, оскільки станом на 15.06.2016 року 1950 доларів США складало 48574,50 грн., а автомобіль на час придбання коштував 50000 грн.

В відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_6 заперечує, що судом було порушено норми матеріального та процесуального права та вважає, що автомобіль уже не може бути майном спільної сумісної власності, оскільки в червні 2016 року позивач сплатив частину його вартості за домовленістю, про що свідчить розписка.

Відповідно до п. п. 8 п. 1 розділу ХIII Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 року, ч. 6 ст. 147 та абз. 3 п. 3 розділу ХII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII апеляційний суд Черкаської області діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Черкаського апеляційного суду в апеляційному окрузі.

Пунктом 2 частин 1 статті 176 так ст. 19 ЦПК України даний спір за ціною позову віднесений до категорії малозначних справ.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вимогам, оскільки ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в сукупності.

Частково задовольняючи позов ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про розподіл майна подружжя, суд першої інстанції прийшов до висновку, що в червні 2016 року автомобіль вибув із спільної сумісної власності, оскільки між сторонами була письмова домовленість про те, що ОСОБА_5 сплачує ОСОБА_6 частину коштів за вартість автомобіля, а автомобіль залишається у власності ОСОБА_5 Крім того, вартість автомобіля була визначена за домовленістю сторін, що не суперечить закону.

Колегія суддів повністю погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Встановлено, що з 27 липня 2013 року по 05 липня 2016 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6 перебували в зареєстрованому шлюбі. Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області шлюб між сторонами розірвано.

В період шлюбу подружжя придбало майно, а саме: автомобіль ВАЗ - 21104, 2009 року випуску, комп'ютер, комод, пилосос, електром'ясорубку, набір каструль.

Відповідно до аналітичних висновків ПП «Інформаційно-консультаційний центр» станом на 06.06.2017 року вартість спірного майна становить: автомобіль ВАЗ 2110 - 80026 грн.; комп'ютер - 1640 грн.; комод - 720 грн.; пилосос - 400 грн.; електром'ясорубка - 480 грн.; набір каструль - 240 грн.

Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку.

Відповідно до вимог ст. 70 СК України в разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Частиною 1 та 2 ст. 71 СК України визначено що поділ майна, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними, або реалізується через виплату грошової чи матеріальної компенсації вартості його частки (ч. 2 ст. 364 ЦК України).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що комод використовується відповідачем для зберігання дитячих речей і не відноситься до об'єкту спільної сумісної власності подружжя, оскільки його було придбано сторонами для їх спільної доньки. Дане майно не є особистою приватною власністю чоловіка чи дружини відповідно до вимог ст. 57 Сімейного кодексу України. Крім того сторонами визнається сам факт придбання комода в період шлюбних відносин.

Посилання апелянта в своїй апеляційній скарзі про те, що між сторонами не було домовленості з приводу розподілу автомобіля, є безпідставним та не спростовує висновків суду першої інстанції, оскільки не ґрунтується на законі, а лише на припущеннях. В матеріалах справи міститися розписка відповідачки, написана власноруч, яка підтверджує, що між сторонами автомобіль був поділений ще в 2016 році. Таким чином сторони добровільно визначили вартість автомобіля стан7ом на 2016 рік і позивач сплатив ? вартості відповідачці, залишивши автомобіль собі у власність. Доводи ОСОБА_5 про те що на час розгляду справи в суді в 2017 році автомобіль мав іншу вартість і він зробив переплату ОСОБА_6 у вартості ? частини автомобіля є неприйнятними, так як право сторін визначати добровільно вартість спільного майна була ними реалізована в 2016 році.

Судом першої інстанції правильно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, а тому рішення суду першої інстанції не підлягає до скасування, а апеляційна скарга підлягає до відхилення.

Керуючись ст.ст. 258, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів судової палати,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 10 січня 2018 року залишити без задоволення, а рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 10 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає до касаційного оскарження.

Н.І. Гончар

Ю.В. Сіренко

В.І.Ювшин