Справа № 367/7003/17
Провадження №2/367/152/2018
05 квітня 2018 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:
головуючої судді Саранюк Л. П.,
при секретарі Кузнецовій К.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Ірпінського міського суду при судовому розгляді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Ірпінської міської ради Київської області, третя особа: ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні власністю, -
Позивач звернувся до суду із даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що будинок № 58 по вулиці 3. Алієвої в м. Ірпені Київської області та земельна ділянка, на якій він розташований, належить: їй, позивачу по справі, відповідачу ОСОБА_2 та ОСОБА_3
Квартира № 2 та земельна ділянка площею 0,0540 га належить відповідачу у справі ОСОБА_2.
Квартира № 3 належить ОСОБА_3
Від її земельної ділянки вздовж земельної ділянки відповідача ОСОБА_2 до вулиці 3. Алієвої знаходиться єдиний прохід загального користування, який забезпечує їй можливість користування будинком, можливість проїзду та проходу з вулиці на подвіря.
Викладені обставини підтверджуються: технічним паспортом ситуаційною схемою земельної ділянки М 1:500, топографічною зйомкою, ситуаційною схемою М 1:2000, ситуаційним планом із зазначенням місця розташування електроустановки.
Проте відповідач ОСОБА_2 самовільно захопила прохід загального користування побудувавши паркани з обох боків, які перешкоджають їй вільно користуватись проходом загального користування, який став недоступним для неї, і взагалі позбавляє її можливості потрапити до будинку.
Внаслідок протиправних дій відповідача вона не має можливості потрапити у власний будинок, а відповідач використовує прохід загального користування для власних потреб.
Оскільки вона не може дійти згоди з відповідачем у справі з приводу користування проходом загального користування до вулиці З. Алієвої, вона вимушена звернутися до суду з позовом про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом зобовязання відповідача звільнити прохід загального користування по вулиці З. Алієвої, 58 шляхом демонтажу встановлених нею парканів.
Таким чином, встановлення відповідачем ОСОБА_2 парканів на проході загального користування та позбавлення її можливості проходу, є протизаконним та самовільним захопленням відповідачем земельної ділянки загального користування, в результаті чого порушуються її права як власника сусідньої земельної ділянки, які підлягають захисту.
Представник позивача в судове засідання не зявилась, подала до суду заяву з проханням слухати справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі і просить задоволити.
Відповідач ОСОБА_2 та третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не зявились, про час, дату та місце слухання справи повідомлялись належним чином, що підтверджується оголошенням в газеті «Урядовий курєр», причину неявки суду не повідомили.
Представник Ірпінської міської ради Київської області в судове засідання не зявився, про час, дату та місце слухання справи повідомлений належним чином. Подали до суду заяву з проханням слухати справу без його участі за наявними доказами в матеріалах справи.
Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким що підлягає до задоволення по слідуючих підставах:
Судом встановлено, що будинок № 58 по вулиці 3. Алієвої в м. Ірпені Київської області та земельна ділянка, на якій він розташований, належить: позивачу по справі, відповідачу ОСОБА_2 та ОСОБА_3
Квартира № 2 та земельна ділянка площею 0,0540 га належить відповідачу у справі ОСОБА_2.
Квартира № 3 належить ОСОБА_3
Від земельної ділянки позивачки вздовж земельної ділянки відповідача ОСОБА_2 до вулиці 3. Алієвої знаходиться єдиний прохід загального користування, який забезпечує їй можливість користування будинком, можливість проїзду та проходу з вулиці на подвіря.
Викладені обставини підтверджуються: технічним паспортом ситуаційною схемою земельної ділянки М 1:500, топографічною зйомкою, ситуаційною схемою М 1:2000, ситуаційним планом із зазначенням місця розташування електроустановки.
Проте відповідач ОСОБА_2 самовільно захопила прохід загального користування побудувавши паркани з обох боків, які перешкоджають позивачці вільно користуватись проходом загального користування, який став недоступним для позивачки, і взагалі позбавляє її можливості потрапити до будинку.
Внаслідок протиправних дій відповідача позивачка не має можливості потрапити у власний будинок, а відповідач використовує прохід загального користування для власних потреб.
Таким чином, встановлення відповідачем ОСОБА_2 парканів на проході загального користування та позбавлення її можливості проходу, є протизаконним та самовільним захопленням відповідачем земельної ділянки загального користування, в результаті чого порушуються її права як власника сусідньої земельної ділянки, які підлягають захисту.
Ч. 1 ст. 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Ч. 1 ст. 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до п. ч. 4 ст. 83 ЗК України до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо).
Відповідно до п. г ч. 1 ст. 91 ЗК України власники земельних ділянок зобовязані не порушувати права власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів.
Відповідно до правил ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.
Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом:
а) визнання прав;
б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав;
в) визнання угоди недійсною;
г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органі місцевого самоврядування;
г) відшкодування заподіяних збитків;
д) застосування інших, передбачених законом, способів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
По таким підставам суд вважає за можливе задоволити позовні вимоги в повному обсязі.
На підставі вищевикладеного, ст.ст. 15-16 ЦК України, ст.ст. 258-259, 263-265, 273, 354 ЦПК України ЦПК України, -
Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 640,00 гривень.
Копію рішення направити сторонам для відому.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 30-денний строк з моменту виготовлення повного тексту рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: Л.П. Саранюк