АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
апеляційне провадження №22-ц/796/3950/2018
справа №755/2631/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2018 року м.Київ

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Білич І.М., Соколової В.В.

розглянувши у письмовому провадженні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва, постановлену під головуванням судді Галаган В.І. 26 лютого 2018 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по аліментам,-

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2018 року ОСОБА_2 звернулась до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом про стягнення заборгованості по аліментам. Позов подано за зареєстрованим місцем проживання позивача у Дніпровському районі м.Києва.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 26 лютого 2018 року цивільну справу передано до Романівського районного суду Житомирської області, за територіальною підсудністю.

Не погодившись з постановленою ухвалою, ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В апеляційній скарзі посилається на помилковість висновків суду про непідсудність справи цьому суду.

Відповідно до п.8 ч.1 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення ЦПК України у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч.6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п.3 Розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду судом у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону №2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року.

Відповідно до ст.369 ЦПК України справа розглядається в порядку письмового провадження без виклику сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Передаючи справу на розгляд іншого суду, суд першої інстанції виходив з того, що предметом спору є вимога позивача про стягнення заборгованості по аліментам, що не є вимогами розгляду спору у порядку виключної або альтернативної підсудності, відтак підсудність даної справи підлягає визначенню за загальними правилами підсудності за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача.

З такими висновками колегія суддів не погоджується з огляду на наступне.

З матеріалів справи убачається, що 16 серпня 2011 року між сторонами укладений договір про участь у вихованні дітей, яким визначено порядок та розмір виплати аліментів, що сплачуються відповідачем. Оскільки останнім свої зобов'язання не виконувались належним чином, виникла заборгованість зі сплати аліментів, про стягнення якої позивач звернулась до суду із цим позовом.

Відповідно до ч.1 ст.27 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч.1 ст.28 цього Кодексу позови про стягнення аліментів, оплату їх додаткових витрат на дитину, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Дана стаття встановлює випадки альтернативної підсудності, за якої позов за вибором позивача може бути пред'явлений в одному з двох і більше судів. Суд не має права обмежувати вибір позивача для розгляду справи у конкретному суді. Аналіз вказаної норми свідчить про те, що позови про стягнення аліментів охоплюють всі вимоги, пов'язані з невиконанням обов'язку по утриманню, передбачені статями 180-201 СК України, можуть пред'являтись також за зареєстрованим місцем проживання позивача.

Положення ч.1 ст.28 ЦПК України вказує на те, що позов про стягнення виплат, які призначаються для забезпечення розвитку та утримання дитини, може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Поняття "заборгованість" не змінює суті цільового призначення аліментів та не змінює природи цієї виплати, а лише вказує на неотримання грошових коштів, що призначені для забезпечення розвитку та утримання дитини, та які батько зобов"язався сплачувати відповідно до договору.

Отже, стягнення такої виплати може провадитись у судовому порядку за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

З матеріалів справи убачається, що позивач реалізувала своє право вибору підсудності справи та пред'явила позов за своїм зареєстрованим місцем проживання.

Суд першої інстанції належним чином не звернув уваги на зміст позовних вимог та зміст ч.1 ст.28 ЦПК України, помилково застосувавши до даних правовідносин норми ст.27 ЦПК України.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 379, 381, 383, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 26 лютого 2018 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 19 квітня 2018 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді І.М. Білич

В.В.Соколова