Справа № 199/6445/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

17.01.2018 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Якименко Л.Г.

за участю секретаря Борулько М.Ю.

представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2, відповідачки ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за законом, за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення від права на спадкування,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що її матері ОСОБА_5 на праві спільної часткової власності належала 1/2 частина квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівліпродажу від 24.11.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6, реєстровий №4315. Власницею іншої 1/2 частини спірної квартири АДРЕСА_1 є рідна сестра позивачки ОСОБА_3.

Мати позивачки ОСОБА_5 померла 08.07.2015 року, актовий запис №1340, після смерті якої відкрилась спадщина на належну їй 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, яку позивачка прийняла належним чином, протягом шести місяців після відкриття спадщини звернулась із заявою про прийняття спадщини до Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори.

Позивачка зазначила, що оскільки в неї були відсутні правовстановлюючі документи на спірну квартиру, які знаходились у відповідачки разом із технічною документацією, тому постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25.05.2016 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої матері ОСОБА_5, у звязку із чим вона змушена звернутись до суду з даним позовом.

ОСОБА_3 також звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про усунення її від права на спадкування посилаючись на те, що до 2000 року вона разом із сестрою ОСОБА_4 та батьками ОСОБА_5 та ОСОБА_7 мешкали в квартирі АДРЕСА_2, яку після смерті батька ОСОБА_7 на вимогу відповідачки ОСОБА_4 було продано.

Після продажу вказаної квартири ОСОБА_3 разом із матірю ОСОБА_5 придбали в рівних частках по 1/2 частині спірну квартиру АДРЕСА_1 на підставі договору купівліпродажу від 24.11.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6, реєстровий №4315, а решту коштів віддали ОСОБА_4 з умовою, що у подальшому вона не буде претендувати на спірну квартиру АДРЕСА_1. На отримані від матері ОСОБА_5Р кошти відповідачка придбала собі домоволодіння по вул.Робітничій у місті Дніпропетровську

Позивачка ОСОБА_3 зазначила, що сестринські стосунки між нею та ОСОБА_4 значно погіршились, оскільки остання віддалилась від сімї, рідко відвідувала матір, вороже ставилась до позивачки та своєї племінниці, оскільки дуже турбувалась, щоб матір ОСОБА_5 не залишила заповіту на належну їй 1/2 частину квартири на користь позивачки ОСОБА_3.

В останні роки перед смертю ОСОБА_5 відповідачка ОСОБА_4 остаточно розірвала сімейні звязки, а під час рідких зустрічей поводилась грубо та агресивно. Такі відносини дуже пригнічували матір ОСОБА_5, тому під час свого безпорадного стану вона не отримувала від відповідачки ОСОБА_4 належного догляду та турботи про її здоровя. Догляд за матірю ОСОБА_5 та надання матеріальної допомоги на придбання продуктів харчування та ліків здійснювала виключно позивачка ОСОБА_3.

Також ОСОБА_3 зазначила, що відповідачка ОСОБА_4 не приховувала своїх виключно матеріальних інтересів у відносинах із матірю, а також навмисно перешкоджала спадкодавцеві ОСОБА_5 зробити розпорядження щодо свого майна, що підтверджується одним випадком здійсненим ОСОБА_4 під час свого візиту, коли у присутності свідків відповідачка влаштувала обшук у спірній квартирі з метою відшукати будь-які коштовності або документів на підтвердження наявності заповіту на користь позивачки ОСОБА_3.

Оскільки зазначені дії, зокрема здійснення перешкод ОСОБА_4 для складання спадкодавцем ОСОБА_5 заповіту, що сприяє виникненню права на спадщину в неї самої та ухилення від надання допомоги спадкодавцю, яка через похилий вік була у безпорадному стані, свідчать про наявність правових підстав для усунення ОСОБА_4 від права на спадщину після смерті ОСОБА_5, яка померла 08.07.2015 року, тому позивачка ОСОБА_3 просила суд її позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою суду від 11.07.2017 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення від права на спадкування за законом був об'єднаний з позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за законом.

Представник позивачки ОСОБА_4 ОСОБА_2 позовні вимоги основного позову підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, проти задоволення обєднаного позову ОСОБА_3 заперечував, зазначивши, що після смерті спадкодавця ОСОБА_5 сторони ОСОБА_4 та її сестра ОСОБА_3 є єдиними спадкоємцями першої черги. Оскільки відсутнє розпорядження щодо майна з боку спадкодавця ОСОБА_5, тому відповідно до закону позивачка ОСОБА_4, що прийняла спадщину після померлої 08.07.2015 року ОСОБА_5 шляхом звернення до Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, має право на спадкування 1/4 частину від спадкової маси за законом. Зазначені позивачкою ОСОБА_3 обставини щодо наявності перешкод з боку ОСОБА_4 спадкодавцю ОСОБА_5 у складанні заповіту та ухилення нею від надання допомоги спадкодавцю, яка через похилий вік була у безпорадному стані, вважав безпідставними та недоведеними, тому у вимогах обєднаного позову просив суд відмовити повністю.

Відповідачка ОСОБА_3 у судовому засіданні проти позовних вимог ОСОБА_8 про визнання права власності на 1/4 частину спірної квартири АДРЕСА_3 в порядку спадкування за законом заперечувала, просила суд у позові відмовити, вимоги обєднаного позову про усунення від права на спадкування - підтримала, надала пояснення, аналогічні викладеним у позові.

Вислухавши пояснення представника позивачки за основним позовом ОСОБА_2, та позивачки за обєднаним позовом ОСОБА_3, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги основного позову підлягають задоволенню, а вимоги обєднаного позову задоволенню не підлягають з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 на праві спільної часткової власності належала 1/2 частина квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівліпродажу від 24.11.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6, реєстровий №4315. Власницею іншої 1/2 частини спірної квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_3, яка є рідною сестрою ОСОБА_4.

Мати сторін ОСОБА_5 померла 08.07.2015 року, актовий запис №1340 (а.с.55), після смерті якої відкрилась спадщина на належну їй 1/2 частину квартири АДРЕСА_1. Спадкоємцями першої черги є діти: ОСОБА_3 та ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про народження, актовий запис №715 від 25.02.1971 року (а.с. 8), свідоцтвом про шлюб з ОСОБА_9, актовий запис №1009 від 23.08.1989 року (а.с.9), свідоцтвом про шлюб з ОСОБА_10, актовий запис №700 від 15.08.1997 року (а.с.11), свідоцтвом про шлюб з ОСОБА_11, актовий запис №190 від 30.06.2006 року (а.с.13).

ОСОБА_3 на момент відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем ОСОБА_5 та була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 в у місті Дніпропетровську, що підтверджується довідкою КП «Жилсервіс-9» від 25.04.2016 року № 1676. Спадщину після померлої 08.07.2015 року ОСОБА_5 прийняла шляхом звернення із заявою про прийняття спадщини до Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори від 14.07.2015 року №1761 (а.с. 51).

ОСОБА_4 спадщину після померлої 08.07.2015 року матері ОСОБА_5 прийняла шляхом звернення із заявою про прийняття спадщини до Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори від 21.07.2015 року №1830 (а.с. 59), однак постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25.05.2016 року, виданою державним нотаріусом Четвертої Дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_12 (а.с. 69), у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено.

Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належність та допустимість доказів регламентуються ст.ст. 77, 78 ЦПК України за якими, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті відповідно до ст. 1218 ЦК України.

Згідно зі ст.1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

За ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з вимогами ст.1278 ЦК України, частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними.

Відповідно до ч. 2, 5 ст. 1224 ЦК України, не мають права на спадкування особи, які умисно перешкоджали спадкодавцеві скласти заповіт, внести до нього зміни або скасувати заповіт і цим сприяли виникненню права на спадкування у них самих чи в інших осіб або сприяли збільшенню їхньої частки у спадщині.

За рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Оскільки за своє життя спадкодавець ОСОБА_5, що померла 08.07.2015 року, не залишила будь-якого розпорядження щодо належного їй майна, а факт здійснення перешкод ОСОБА_4 для складання спадкодавцем ОСОБА_5 заповіту, що сприяло виникненню права на спадщину в неї самої та ухилення ОСОБА_4 від надання допомоги спадкодавцю, яка через похилий вік перебувала у безпорадному стані, не знайшли свого підтвердження через відсутність належних та допустимих тому доказів, тому підстав для усунення ОСОБА_4 від права на спадкування суд не вбачає.

Усі посилання ОСОБА_3Г ґрунтуються виключно на її емоційному негативному ставленні до неналежного, на її думку, виконання сестрою ОСОБА_4 обовязків по догляду за матірю, надання допомоги, приділення належної уваги тощо.

Доказів потребування допомоги саме від ОСОБА_4 та звернення матері ОСОБА_5 за життя за вказаною допомогою до доньки ОСОБА_4 у звязку з перебуванням у безпорадному стані, а також умисне ненадання нею такої допомоги, суду також не надано, у звязку з чим у позовних вимогах ОСОБА_3 про усунення ОСОБА_4 від права на спадкування після померлої 08.07.2015 року ОСОБА_5, суд вважає відмовити.

Приймаючи до уваги законне право на спадкування ОСОБА_4, як спадкоємця першої черги за законом, виконання нею вимог закону щодо порядку прийняття спадщини, що повністю знайшло своє підтвердження в ході судового розгляду, виходячи з рівності часток кожного спадкоємця у праві на спадщину, суд вважає визнати за ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_4, що складається з приміщень: 1-коридор площею4,2 кв.м, 2-кладова площею 0,3 кв.м, 3-ванна площею 2,1 кв.м, 4-туалет площею 1,1кв.м, 5-кухня площею 7,6 кв.м, б-житлова кімната площею 10,3 кв.м, 7-житлова кімната площею 17,0 кв.м, 8-житлова кімната площею 12,2 кв.м, 9-кладова площею 0,4 кв.м, I-лоджія площею 2,7 кв.м, загальна площа квартири 57,9 кв.м, житлова плода - 39,5 кв.м, в порядку спадкування за законом після ОСОБА_5, яка померла 08 липня 2015 року.

Згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України, судові витрати у сумі 551 гривню 20 копійок підлягають стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 80, 81, 82 89, 129, 131, 141, 223, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1222, 1223, 1261, 1278 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_4, ІПН НОМЕР_1, до ОСОБА_3, ІПН НОМЕР_2, про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за законом, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_5, яка складається з приміщень: 1-коридор площею 4,2 кв.м, 2-кладова площею 0,3 кв.м, 3-ванна площею 2,1 кв.м, 4-туалет площею 1,1 кв.м, 5-кухня площею 7,6 кв.м, 6-житлова кімната площею 10,3 кв.м, 7-житлова кімната площею 17,0 кв.м, 8-житлова кімната площею 12,2 кв.м, 9-кладова площею 0,4 кв.м, І-ложія площею 2,7 кв.м, загальна площа квартири становить 57,9 кв.м, житлова площа - 39,5 кв.м, в порядку спадкування за законом після ОСОБА_5, яка померла 08 липня 2015 року.

Стягнути з ОСОБА_3, ІПН НОМЕР_2, на користь ОСОБА_4, ІПН НОМЕР_1, 551 гривню 20 копійок судових витрат.

ОСОБА_3, ІПН НОМЕР_2, в позові до ОСОБА_4, ІПН НОМЕР_1, про усунення від права на спадкування, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частину рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя: