Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/1872/17
Провадження № 2/382/128/18
РІШЕННЯ

Іменем України

12 квітня 2018 р. Яготинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Литвин Л.І.

при секретарі Чемерис С.О.

за участю адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Яготин справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова Компанія "ПРОВІДНА", м. Київ проспект Повітрофлотський, 25 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу,

ВСТАНОВИВ:

В позові до суду позивач вказав, що 20 листопада 2014 року між ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» та Представництвом «ОСОБА_3 Ташимаджилик Ветіджарел ЛТД» було укладено Поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/2415430, згідно якого було застраховано цивільно-правову відповідальність водія транспортного засобу марки «МАN» державний номер НОМЕР_1.

23 жовтня 2015 року о 17 год. 25 хв. на вул. Київській у с.Софіївська-Борщагівка, Києво-Святошинського району. Київської області сталася дорожньо-транспортна пригода. ОСОБА_2, керуючи забезпеченим транспортним засобом автомобілем НОМЕР_2, в порушення Правил дорожнього руху України, скоїв зіткнення із автомобілем НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_4 в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Відповідно до Постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18.03.2016 р. по справі №369/13423/16-п відповідача було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України.

22 березня 2016 року до ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» із заявою про виплату страхового відшкодування звернувся ОСОБА_4

Виконуючи зобовязання за укладеним договором страхування, ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» здійснило виплату страхового відшкодування за шкоду, завдану майну потерпілого у розмірі 17 375,43 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №0023462 від 30.05.2016 року та відомістю з реєстром отримувачів.

Відповідно до г) пп. 38.1.1. п. 38.1. ст. 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»: «Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу. який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо: він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону; він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.».

Однак, ні відповідач ні власник автомобіля Представництво «ОСОБА_3 Ташимаджилик Ветіджарел ЛТД» не повідомили позивача про настання дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 23 жовтня 2015 року.

Мотивуючи тим, що в силу ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом просили стягнути з ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПРОВІДНА» (ідентифікаційний код 23510137) суму відшкодування у розмірі 17 375,43 грн., а також судові витрати по справі.

В судове засідання представник позивача не зявився про день та час розгляду справи вчасно повідомлений, в заяві до суду вимоги підтримав та просив задоволити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги позивача не визнав. Заперечуючи проти вимог позивача надав до суду відзив на позовні вимоги в якому просив у задоволенні вимог позивачеві відмовити.

В судовому засіданні встановлено наступне.

Так як видно із постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18.03.2016 року по справі №369/13423/16-п (а.с.8) ОСОБА_2, 23.10.2015 року, керуючи сідловим тягачем «МАН» номерний знак НОМЕР_1 із напівпричепом «Ozturk» номерний знак НОМЕР_4, перевозив екскаватор КАМАТSU. Рухався в с. Софіївська Борщагівка по вул. Київська. В наслідок порушення п.п.10.1, 11.2, 12.3 ПДР України вчинив зіткнення з автомобілем «TOYOTA Tundra», державний номерний знак НОМЕР_5 під керуванням ОСОБА_4. Тим самим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Як вбачається із полісу №АІ/2415430 від 21.11.2014 року (а.с.3) між ПрАТ «СК «Провідна» та представництвом «ОСОБА_3 ТАШИМАДЖИЛИК ОСОБА_5 ЛІМІТЕД ШИРКЕТІ» укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності транспортного засобу MAN д.н.з. НОМЕР_6, тобто автомобіль, яким керував ОСОБА_2 є власністю ТОВ «ОСОБА_3 ТАШИМАДЖИЛИК ОСОБА_5 ЛІМІТЕД ШИРКЕТІ» .

Як вбачається із трудової книжки відповідача (а.с.37-38) ОСОБА_2 з 21.07.2015 року по 28.12.2016 рік перебував у трудових відносинах із «ОСОБА_3 ТАШИМАДЖИЛИК ОСОБА_5 ЛІМІТЕД ШИРКЕТІ» та працював на посаді водія автотранспортного засобу.

Як видно із заяви № (а.с.4-5) до ПрАТ СК «Провідна» звернувся ОСОБА_4 із заявою про виплату страхового відшкодування по збитку спричиненому в результаті ДТП, яке сталося за участі автомобілів «TOYOTA Tundra», державний номерний знак НОМЕР_5 під керуванням ОСОБА_4 та автомобілем НОМЕР_7 під керуванням водія ОСОБА_2

Як видно із звіту №223 про оцінку автомобіля НОМЕР_8 (а.с.9-15) завданий збиток в наслідок ДТП склав 17375,43 грн.

Як вбачається із відомості на виплату коштів страхових відшкодувань ОСОБА_4 отримав 17375,43 грн.(а.с.17).

Згідно p ч. 3ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

В силу ст. 1172 ЦК Ук;раїни юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під чс виконання ним своїх трудових (службових) обов"язків.

Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За приписами ч.1 ст.1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

В силу статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Зазначена правова норма також кореспондується зі статтею 993 Цивільного кодексу України.

Частиною 1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: а) якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; б) якщо він керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії; в) якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником); г) якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху; ґ) якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону; д) якщо страховий випадок настав з використанням забезпеченого транспортного засобу в період, не передбачений договором внутрішнього страхування (при укладенні договору страхування з умовою використання транспортного засобу в період, передбачений договором страхування).

Постанова Пленуму № 4 від 01.03.2013 року містить роз"яснення, що не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв'язку з виконанням своїх трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до статті 1191 ЦК.

На особу, яка перебувала в трудових відносинах на підставі трудового договору (контракту) і завдала шкоди життю чи здоров'ю у зв'язку з використанням транспортного засобу, що належить роботодавцю, відповідальність за завдання шкоди може бути покладена лише за умови, якщо буде доведено, що вона заволоділа транспортним засобом неправомірно (частини третя і четверта статті 1187 ЦК).

Таким чином, під час розгляду справи достовірно встановлено, що відповідач ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах із ОВ «ОСОБА_3 ТАШИМАДЖИЛИК ОСОБА_5 ЛІМІТЕД ШИРКЕТІ». Керуючи забезпеченим транспортним засобом автомобілем НОМЕР_2, він виконував свою роботу та діяв в межах своїхтрудових (службових) обов'язків.

Додказів стосовно того, що ОСОБА_2 незаконно заволодів транспортним засобом «МАN» державний номер НОМЕР_1суду не надано.

Враховуючи, що в силу ст. 27 ЗУ "Про страхування", до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування може перейти право вимоги, яке страхувальник або інша особа має до особи, відповідальної за заподіяний збиток, а згідно ст. 1172 ЦК України такою особою є «ОСОБА_3 ТАШИМАДЖИЛИК ОСОБА_5 ЛІМІТЕД ШИРКЕТІ», то для задоволення позовних вимог підстав немає.

Керуючись ст.ст. 10, 81,259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 22, 23, 983, 1166, 1167, 1168, 1187, 1188, 1194, 1195 ЦК України, ст. 38 Закону України "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ", ст. 27 ЗУ "Про страхування", суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Приватного акціонерного товариства "Страхова Компанія "ПРОВІДНА", м. Київ проспект Повітрофлотський, 25, 03049, до ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний код: 23510137 про відшкодування шкоди в порядку регресу відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається до Апеляційного суду Київської області через Яготинський районний суд Київської області.

Суддя Литвин Л.І.