КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/1329/18
Провадження № 2/552/655/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24.04.2018 року Київський районний суд м. Полтави в складі:
головуючого судді Кузіної Ж.В.
з участю секретаря Павленко Л.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Полтави цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 ПриватБанк до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості , суд,-
Позивач звернувся в суд з позовом про стягнення з відповідача заборгованості посилаючись на те, що відповідно до заяви б/н від 13 квітня 2017 року, відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту у розмірі 300 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 43,20 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти. Відповідач не виконує взяті на себе зобовязання в результаті чого утворилась заборгованість у сумі 26 859 грн. 05 коп.
У судове засідання представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» не зявився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2 відзив на позовну заяву відповідно до норм ст. 178 ЦПК України не надала, заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження не надходило. У судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належно, причина неявки невідома.
Відповідно до ст.274 ЦПК України розгляд справи проведено в порядку спрощеного позовного провадження.
Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав, передбачених ст.223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в судове засідання не з'явились, з ухваленням заочного рішення.
Суд, дослідивши докази по справі, приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що 13 квітня 2017 року відповідач підписала заяву, згідно умов якої отримала кредит у сумі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту зі сплатою відсотків за користування у розмірі 43,20 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти.
Позивачем перерахував кошти обумовлені у заяві № б/н від 13.04.2017 року.
На підставі довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитних карт по картковому рахунку ОСОБА_2здійснювалась зміна кредитного ліміту.
13.04.2017 року кредитний ліміт збільшено до 12 000 грн. та в той же день кредитний ліміт зменшено до 300 грн.
Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У звязку з невиконанням відповідачем умов боргового зобов»язання, станом на 02 березня 2018 року утворилась заборгованість у розмірі 26 859 грн. 05 коп., яка складається з заборгованості по тілу кредита 11 995 грн. 60 коп., заборгованості за відсотками 3699 грн. 00 коп., заборгованість за пенею 9409 грн. 26 коп., крім того, штраф (фіксована складова) 500 грн., штраф (процентна складова) 1255 грн. 19 коп.
Відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення порядку й строків погашення кредиту суперечить частині першій статті 61 Конституції України.
Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового.
Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).
Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).
За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Умовами спірного договору, а саме пунктом 2.1.1.7.6 передбачено застосування пені та штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення.
Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.
У звязку із вище викладеним, стягненню з відповідача підлягає: заборгованість по кредиту нараховані відсотки за користування кредитом та заборгованість за пенею та комісією, а всього 25 103 грн. 86 коп.
В частині стягнення з ОСОБА_2 штрафу (фіксована складова) 500 грн., штрафу (процентна складова) 1255 грн. 19 коп., то в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.
З відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1762 грн. на відшкодування понесених позивачем судових витрат при зверненні з позовом до суду.
Керуючись ст. ст. 525, 526, 549, 1054 ЦК України, ст. 4, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд,-
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банк ПриватБанк заборгованість за заявою б/н від 13.04.2017 року у розмірі 25 103 грн. 86 коп., витрати по справі у розмірі 1762 грн. 00 коп., а всього 26 865 грн. 86 коп. (двадцять шість тисяч вісімсот шістдесят п»ять грн. 86 коп.).
У задоволенні інших позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуючий Ж.В. Кузіна