РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2018 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого судді Мороз В.О.,

за участю секретаря Козельської Г.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницькому цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, -

встановив :

11 грудня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_3 на його користь майнову шкоду в сумі 18 600 грн., посилаючись на ст.ст. 22, 1166 ЦК України та мотивуючи вимоги тим, що 1 червня 2014 р. громадянином ОСОБА_3 йому були нанесені тілесні ушкодження. Внаслідок чого, за його заявою було внесено про даний факт до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 10002720 і його визнано потерпілим. Внаслідок нанесених йому тілесних ушкоджень у нього було виявлено рвано - забійну рану нижньої повіки правого ока з розривом нижнього слізного канальця а також струс мозку. Спричинені тілесні ушкодження потягли за собою необхідність відновлення стану здоровя. Під час лікування ним було витрачено: на придбання ліків та лікарських засобів 3 136 грн.71 коп. Та на цьому лікування ще не завершилося і він буде змушений відвідувати офтальмолога для відновлення ока, яке було пошкоджено внаслідок травми. Зазначає, що відповідач ОСОБА_3 обвинувачений в кримінальному провадженні № 16 примирився з потерпілим ОСОБА_1 і в рахунок примирення зобовязався компенсувати матеріальну та моральну шкоду ОСОБА_1, яку він отримав в результаті його протиправного діяння в розмірі 33 000 грн. Вказану суму ОСОБА_3 зобовязався сплачувати до 01.01.2020 року рівним частинами протягом кожного року, однак нічого йому не відшкодував.

06.03.2018 року позивач збільшив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача на його користь майнову шкоду в сумі 33 000 грн.

Позивач та його представник в судовому засіданні вимоги позову підтримали та просили задовольнити з підстав наведених у позові. Позивач також зазначив, що на лікування ним було витрачено 3 000 грн., а інших 30 000 грн. просить стягнути на майбутнє лікування. Вказав, що при написанні розписки відповідачем ним було визначено 3 000 грн. як матеріальна шкода та 30 000 грн. як моральна шкода. Також зазначив, що він дав відповідачу вибір або сплатити кошти або його притягнуть до кримінальної відповідальності, внаслідок чого і була написана розписка.

Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечили щодо задоволення позову, посилаючись на те, що під час написання розписки на відповідача був здійснений тиск, тому він таку написав, так як побоювався кримінальної відповідальності. Однак із сумою завданої шкоди відповідач не згідний, оскільки позивач не витратив таких коштів на лікування.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд приходить до висновку, про відмову в задоволенні позову, з наступних підстав.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що органом досудового слідства ОСОБА_3 обвинувачувався в тому, що він, 05.06.2014, близько 20 год. 30 хв., перебуваючи в коридорі кв. 23, по вул. Шевченка, 40, м. Хмельницького, на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно, наніс удар кулаком правої руки в область обличчя ОСОБА_1, а саме у праве око, від якого останній впав спиною на дзеркало, яке було розміщено позаду його спини, внаслідок чого ОСОБА_3 спричинив потерпілому ОСОБА_1 тілесні ушкодження у вигляді тупої травми правого ока з крововиливом м'яких тканин правої надбрівної ділянки голови, обох повік правого ока з переходом на виличну та щічну ділянку обличчя, набряком м'яких тканин нижньої повіки, тотальним крововиливом під кон'юнктиву правого ока, садном шкіри верхньої повіки, раною м'яких тканин в проекції правої надбрівної дуги, двома ранами нижньої повіки правого ока з розривом нижнього слізного каналу, крововиливів м'яких тканин зовнішньої поверхні правого плечового суглобу, зовнішньої поверхні правого плеча, заднє-бокової поверхні правої половини грудної клітки на рівні 7-8-го ребер, в проекції нижнього кута лівої лопатки, заднє-бокової поверхні лівої половини грудної клітки на рівні 12-го ребра, лівого плеча в проекції верхнє-зовнішнього квадранту лівого великого грудного м'язу, саден шкіри в проекції зовнішнього та нижнього кутів лівої лопатки, лівої біля-хребтової ділянки на рівні 1-го поперекового хребця, задньої поверхні лівого ліктьового суглобу, які відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень, що спричиняють тривалий розлад здоров'я.

Вказані дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.1 ст.122 КК України як умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоровя.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 06 лютого 2015 року кримінальне провадження № 686/1900/15-к відносно ОСОБА_3 за обвинуваченням у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КК України закрито на підставі п.7 ч.1 ст.284 КПК України у звязку з відмовою потерпілого ОСОБА_1 від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Цивільний позов залишено без розгляду.

Із консультативних висновків від 11.06.2014 р. та від 01.07.2014 р. вбачається, що ОСОБА_1 05.06.2014 р. було проведено операцію нижньої повіки правового ока. Пацієнт самостійно зняв повязку. Рекомендовано огляд лікарів, догляд за раною та прийом левомеколю, дицонона та сульфацил натрію.

27.01.2015 року ОСОБА_3, написав розписку як обвинувачений в кримінальному провадженні, що примирився із потерпілим ОСОБА_1 та в рахунок примирення зобовязується компенсувати матеріальну та моральну шкоду в розмірі 33 000 грн., яку зобовязується оплачувати рівними частинами до 01.01.2020 року, а саме рівними частинами протягом кожного року. У випадку невиконання зобовязання, погодили, що ОСОБА_1 матиме право примусово стягнути дану суму достроково.

В судовому засіданні встановлено, що з даної суми в розмірі 33 000 грн., позивач визначив 3 000 грн. як матеріальна шкода та 30 000 грн. як моральна шкода.

Позивач просить стягнути дані кошти в сумі 33 000 як матеріальну шкоди, посилаючись на ст. ст. 22, 1166 ЦК України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила, або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Для застосування деліктної відповідальності як виду цивільно-правової відповідальності необхідною є наявність відповідних умов: а) завдання шкоди; б) протиправності у поведінці заподіювана шкоди; в) причинного звязку між першими двома елементами; г) вини заподіювана шкоди.

Наявність всіх вищезазначених умов є обовязковим для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди (п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992 р.).

За змістом зазначеної норми закону у правовідносинах з відшкодування шкоди діє презумпція вини заподіювача шкоди. Обов'язок доказування наявності шкоди та її розміру покладається на позивача, відсутність вини у заподіянні шкоди повинен довести відповідач.

Законом не покладається на позивача обовязок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір (постанова Верховного Суду України від 03.12.2014 року у справі №6-183цс14).

В силу ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як передбачено ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_3 дійсно спричинив потерпілому ОСОБА_1 тілесні ушкодження, внаслідок чого ОСОБА_1 було проведено операцію нижньої повіки правового ока, проте матеріали справи не містять достатніх та об'єктивних доказів про те, що ОСОБА_1 завдано майнової шкоди на суму 33 000 грн., а саме висновки, рекомендації лікарів на придбання ліків та квитанції оплати таких.

Судом неодноразово розяснювалося позивачу та його представнику право на подання даних доказів. Суду таких не надано.

Так, позивачем надано квитанції на купівлю простатилен цинку (засоби, що застосовуються при доброякісній гіпертрофії передміхурової залози) від 30.06.2016 на суму 215,90 грн., напою Тархун від 05.06.2014 р на суму 39,03 грн., адвокарду (комбіновані кардіологічні засоби) від 07.07.2014 р. на суму 44,70 грн., сиднофарму (вазодилататори, що застосовуються при лікуванні захворювань серця) від 15.09.2014 р. на суму 41,50 грн., від 07.04.2014 р. на суму 36,78 грн., від 22.06.2012 р. на суму 84,90 грн., метрогил дента (засоби для застосування у стоматології) від 29.09.2014 р. на суму 24 грн., корега табс (для фіксації зубних протезів) від 10.10.2014 р. на суму 28,82 грн., біле вугілля (джерело ентеросорбентів з метою зниження наслідків вживання неякісної їжі та алкоголю, відновлення нормальної діяльності шлунково-кишкового тракту) від 21.07.2014 р. на суму 36,54 грн., гинко билоба (препарат для покращення памяті) від 29.09.2014 р. на суму 26,90 грн., креон (препарати, що поліпшують травлення) від 15.01.2015 р. на суму 112,67 грн., гилоба (засоби для лікування деменції), ортофен (нестероїдні протизапальні та протиревматичні засоби) від 14.12.2014 р. на суму 67,77 грн., а всього на суму 759, 51 грн. Проте дані квитанції не мають ніякого відношення до встановлено діагнозу позивачу, а деякі з них купувалися раніше отримання пошкодження. Рекомендацій лікарів на придбання даних препаратів саме для лікування офтальмологічних та невротичних захворювань суду не надано. А тому такі судом до уваги не приймаються.

Щодо розписки, то таку відповідач ОСОБА_3 написав під тиском з боку позивача ОСОБА_1, так як позивач дав відповідачу вибір або сплатити кошти або його притягнуть до кримінальної відповідальності. Про даний факт в судовому засіданні вказав сам позивач, а саме те, що під час написання розписки він дав відповідачу вибір або сплатити кошти або його притягнуть до кримінальної відповідальності.

Таким чином в задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди слід відмовити, оскільки в судовому засіданні не встановлено об'єктивних доказів про те, що ОСОБА_1 завдано майнової шкоди на суму 33 000 грн., матеріали справи таких не містять, а суду таких не надано.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 10, 12, 13, 81, 141, 258-273 ЦПК України, та ст. ст. 22, 1166 ЦК України, суд -

ухвалив :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, відмовити.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції- Апеляційного суду Хмельницької області через Хмельницький міськрайонний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя

Повний текс рішення виготовлено 13.04.2018 р.