Справа № 738/172/17 Провадження № 22-ц/795/131/2018 Головуючий у I інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Скрипка А. А.
Категорія - цивільна
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2018 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - судді Скрипки А.А.

суддів: Лакізи Г.П., Онищенко О.І.

секретар: Поклад Д.В.

за участі: позивача ОСОБА_2, вiдповiдача ОСОБА_3, її представника - адвоката ОСОБА_4, представника вiдповiдача Менської міської ради Чернігівської області - Білогуба І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Менського районного суду Чернігівської області у складі судді Сови Т.Г. від 23 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Менської міської ради Чернігівської області, ОСОБА_3 про скасування рішення 16 сесії 5 скликання Менської міської ради Чернігівської області від 23 жовтня 2007 року, визнання недійсними державних актів, - третя особа: відділ держгеокадастру у Менському районі,

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом, в якому просив скасувати рішення 16 сесії 5 скликання Менської міської ради Чернігівської області від 23.10.2007 року в частині затвердження технічної документації із землеустрою, щодо складання документів, які посвідчують право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_6 у м.Мені, та передачі у власність земельної ділянки площею 0,1193 га ОСОБА_3 Також позивач просив визнати недійсними: державний акт на право власності на земельну ділянку, НОМЕР_1 виданий на ім'я ОСОБА_3, який зареєстровано у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №98 від 20.11.2007 року; державний акт на право власності на земельну ділянку, серії НОМЕР_2, виданий на ім'я ОСОБА_3, який зареєстровано у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №99 від 20.11.2007 року. Вимоги заявленого позову ОСОБА_2 обґрунтовував тим, що йому на праві власності належить житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по АДРЕСА_1 На початку листопада 2016 року позивач звернувся до Менської міської ради Менського району Чернігівської області із заявою про вирішення земельного спору між власниками домогосподарств по АДРЕСА_2 щодо відновлення меж. Також на замовлення позивача, ПП ''ІАЦ Відродження'' виготовило кадастровий план земельної ділянки ОСОБА_2 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_3 Чернігівської області. 08.11.2016 року комісією по вирішенню земельних спорів Менської міської ради Менського району Чернігівської області було встановлено, що позивачу надано земельну ділянку загальною площею 0,10 га по АДРЕСА_4, а відповідно до кадастрового плану земельної ділянки, виготовленого ПП ''ІАЦ Відродження'', фактична площа присадибної ділянки становить 0,0877 га, що не відповідає проекту забудови земельної ділянки по АДРЕСА_4 Чернігівської області. ОСОБА_3, згідно рішення №284 виконкому Менської міської ради від 19.10.1990 року, була надана земельна ділянка площею 0,05 га в АДРЕСА_5 При приватизації земельних ділянок ОСОБА_3 зовнішні межі земельних ділянок по АДРЕСА_6, позивач не погоджував, як суміжний землекористувач. У вимогах заявленого позову ОСОБА_2 вказував, що складовою частиною проектно-технічної документації є акт визначення та погодження зовнішніх меж земельної ділянки, який він не підписував, тому за даних обставин, відповідачем Менською міською радою Чернігівської області порушено норми чинного законодавства, що призвело до порушення позивача, у зв'язку з чим він звернувся з даним позовом до суду.

Рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 23.11.2017 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Менської міської ради Чернігівської області, ОСОБА_3, - третя особа: відділ держгеокадастру у Менському районі, про скасування рішення 16 сесії 5 скликання Менської міської ради Чернігівської області від 23.10.2007 року, визнання недійсними державних актів. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування понесених судових витрат 1 600грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги заявленого позову. Доводи апеляційної скарги зазначають, що оскаржуване рішення суду є необґрунтованим, ухваленим без дотримання норм матеріального і процесуального права, при цьому судом першої інстанції неповно з'ясовані обставини, які мають значення для справи. Доводи апеляційної скарги вказують, що відмовляючи у задоволенні вимог заявленого позову, суд першої інстанції прийшов до висновку, що даний позов ОСОБА_2 пред'явлено до суду з пропуском строку позовної давності, і застосував позовну давність за заявою ОСОБА_3 Доводи апеляційної скарги стверджують, що даний висновок суду першої інстанції є необґрунтованим, оскільки про порушення своїх прав ОСОБА_2 дізнався у листопаді 2016 року, під час оформлення технічної документації із землеустрою ПП "ІАЦ Відродження". У доводах апеляційної скарги ОСОБА_2 стверджує, що також є необгрунтованою і друга підстава для відмови судом першої інстанції у задоволенні вимог заявленого позову, а саме, безпідставність вимог заявленого позову. На думку ОСОБА_2, висновок суду першої інстанції щодо безпідставності та необґрунтованості заявлених позовних вимог не підтверджується належними доказами. При цьому ОСОБА_2 вказує, що судом першої інстанції не було надано відповідної оцінки доказам про порушення його прав, а саме, технічній документації із землеустрою ПП "ІАЦ Відродження" та акту комісії про вирішенню земельних спорів Менської міської ради Чернігівської області від 08.11.2016 року, згідно яких межі земельної ділянки позивача не відповідають проекту забудови земельної ділянки індивідуального забудовника, оскільки площа його присадибної ділянки становить не 0,1000 га, як це передбачено правовстановлюючими документами, а 0,0877 га, внаслідок того, що ширина земельної ділянки позивача складає на 20 метрів, а 19,40 метрів. Доводи апеляційної скарги зазначають, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку про оформлення ОСОБА_3 права власності на земельні ділянки належним чином, оскільки до приватизації ОСОБА_3 мала право на користування земельною ділянкою площею 0,05 га. ОСОБА_2 зазначає, що 27.07.2001 року уповноваженими особами було розглянуто питання щодо його земельної ділянки та земельної ділянки ОСОБА_3, при цьому визначено опорні точки вказаних земельних ділянок згідно технічної документації на присадибні ділянки, і вказані обставини підтверджуються актом комісії Менської міської ради від 27.07.2001 року, проте, ОСОБА_3 відмовилась підписати вказаний акт. ОСОБА_2 у доводах апеляційної скарги також вказує про відсутність рішення Менської міської ради Чернігівської області про надання ОСОБА_3 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок за адресою: АДРЕСА_2, площею 0,1000 га і площею 0,0193 га. Доводи апеляційної скарги зазначають, що ОСОБА_2 в ході судового розгляду даної справи не заявляв клопотання про призначення по справі судової земельно-технічної експертизи, проте, як вказує ОСОБА_2, суд першої інстанції у судових засіданнях не ставив на обговорення учасників судового розгляду питання про призначення по справі експертизи.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просить відхилити апеляційну скаргу у зв'язку з її безпідставністю та залишити без змін обґрунтоване рішення суду першої інстанції від 23.11.2017 року.

У судовому засіданні апеляційного суду позивач ОСОБА_2 підтримав доводи та вимоги поданої апеляційної скарги.

У судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача Менської міської ради Менського району Чернігівської області - Білогуб І.О. підтримав апеляційну скаргу. При цьому пояснив, що комісія виїздила на місце, пропонувала мирним шляхом вирішити дане питання, ОСОБА_3 було запропоновано встановити межі земельної ділянки та погодити їх з ОСОБА_2, проте, цього зроблено не було.

У судовому засіданні апеляційного суду відповідач ОСОБА_3 та її представник-адвокат ОСОБА_4 просили залишити без задоволення апеляційну скаргу у зв'язку з її безпідставністю та залишити без змін обґрунтоване рішення суду першої інстанції від 23.11.2017 року.

Представник третьої особи - відділу держгеокадастру у Менському районі, належним чином повідомленого про час і місце судового розгляду даної справи, відповідно до повідомлень про час і місце розгляду даної справи (а.с.239,251), не з'явився. Згідно приписів ч.2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду даної справи, дослідивши матеріали справи, матеріали інвентаризаційних справ №4401, №4246 Чернігівського міжміського бюро технічної інвентаризації на житлові будинки АДРЕСА_2 перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд на підставі приписів п.4 ч.1, ч.2 статті 376 ЦПК України приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції від 23.11.2017 року, - зміні, шляхом виключення з мотивувальної частини вказаного рішення висновку суду першої інстанції про сплив позовної давності звернення до суду з даним позовом, як на одну з підстав відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Менської міської ради Чернігівської області, ОСОБА_3 про скасування рішення 16 сесії 5 скликання Менської міської ради Чернігівської області від 23.10. 2007 року, визнання недійсними державних актів.

В іншій частині рішення Менського районного суду Чернігівської області від 23.11.2017 року підлягає залишенню без змін.

Відповідно до п.6 ч.1 статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

В ході судового розгляду даної справи встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що рішенням виконавчого комітету Менської міської ради народних депутатів від 10.02.1989 року (а.с.10) ОСОБА_2 надано право індивідуального будівництва на земельній ділянці АДРЕСА_2 площею 500 кв.м за рахунок міськземфонду.

Згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого на підставі рішення виконкому Менської міської ради народних депутатів від 21.02.2002 року № 42, ОСОБА_7 є власником домоволодіння по АДРЕСА_2

Як вбачається із архівної виписки із протоколу засідання виконкому Менської міської ради народних депутатів №7 від 11.07.1989 року, ріш. № 202 (а.с.18), ОСОБА_2 було дорізано 0,02 га землі до присадибної ділянки у м.Мені по пр.Леніна (а.с.18). Рішенням виконавчого комітету Менської міської ради Менського району Чернігівської області від 21.12.2000 року № 381 (а.с.19), надано ОСОБА_2 додатково до присадибної ділянки у АДРЕСА_2 земельну ділянку розміром 0,03 га в постійне користування; зобов'язано його змінити конфігурацію своєї присадибної ділянки для забезпечення проїзду на ділянки для городництва сусідів, та компенсувати частину земельної ділянки ОСОБА_8 по її згоді.

Рішенням Менської міської ради 19 сесії 4 скликання від 23.12.2005 року "Про надання дозволу на виготовлення технічної документації для передачі земельної ділянки у приватну власність" (а.с.65), надано дозвіл на виготовлення технічної документації для передачі безоплатно ОСОБА_3 у приватну власність в межах м.Мена, АДРЕСА_6: земельної ділянки орієнтовною площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; земельної ділянки орієнтовною площею 0,0193 га для ведення особистого селянського господарства. Також вирішено виготовити технічну документацію та державний акт на право приватної власності на землю за рахунок власних коштів; виготовлену технічну документацію представити на чергову сесію Менської міської ради для затвердження.

Як вбачається із акту від 12.06.2007 року встановлення і погодження зовнішніх меж земельної ділянки з суміжними землевласниками (землекористувачами), яка розташована: АДРЕСА_2 що надається у власність ОСОБА_3 (а.с.68), даний акт складено у тому, що встановлено в натурі і погоджено межі земельної ділянки ОСОБА_3 із суміжними землевласниками (землекористувачами ); ніяких претензій при встановленні меж не заявлено. При цьому суміжний землевласник (землекористувач) ОСОБА_2 від підпису відмовився.

При цьому необхідно зазначити, що підписання акту погодження меж не має самостійного значення, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Від самого факту підписання або відмови від підписання акту погодження меж земельної ділянки не залежить набуття права власності на земельну ділянку і момент цього набуття.

Відповідно до рішення шістнадцятої сесії п'ятого скликання Менської міської ради від 23.10.2007 року "Про затвердження технічної документації на право приватної власності на земельну ділянку ОСОБА_3" (а.с.26), затверджено технічний звіт про передачу у власність земельної ділянки ОСОБА_3 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_2 Передано у власність ОСОБА_3 земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,0193 га в АДРЕСА_2. Також вирішено видати ОСОБА_3 акт на право приватної власності на земельну ділянку.

Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 від 20.11.2007 року (а.с.27), ОСОБА_3 на підставі рішення 16 сесії 5 скликання Менської міської ради від 23.10.2007 року є власником земельної ділянки площею 0,1000 га у межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована у м.Мені, АДРЕСА_6, цільове призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №98. Кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_4

Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 20.11.2007 року (а.с.28), ОСОБА_3 на підставі рішення 16 сесії 5 скликання Менської міської ради від 23.10.2007 року є власником земельної ділянки площею 0,0193 га у межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована у м.Мені, АДРЕСА_6, цільове призначення земельної ділянки - для ведення особистого селянського господарства. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №99. Кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_5

Як вбачається з акту комісії від 08.11.2016 року по вирішенню земельних спорів на території міста Мена стосовно розгляду звернення ОСОБА_2 (від 03.11.2016 року), ОСОБА_2 було надано земельну ділянку площею 0,10 га у м.АДРЕСА_2 шириною згідно проекту забудови земельної ділянки від АДРЕСА_7 20 метрів, але згідно кадастрового плану, виготовленого ПП ''ІАЦ Відродження'', площа земельної ділянки 0,0877 га, шириною 19.40 м в АДРЕСА_2

З постанови про закриття кримінального провадження від 18.08.2017 року (а.с.116) за результатами розгляду матеріалів досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000282 від 01.06.2017 року вбачається, що 31.05.2017 року до чергової частини Менського ВП ГУНП в Чернігівській області звернувся із заявою ОСОБА_2 про те, що при оформленні права на земельну ділянку в м.Мена по АДРЕСА_6, були допущені порушення, внаслідок чого ОСОБА_3 протиправно отримала право на приватизацію земельної ділянки. Вказаною постановою кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000282 від 01.06.2017 року, закрито у зв'язку з відсутністю складу злочину.

Як вбачається із оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 23.11.2107 року, відмовляючи у задоволенні вимог заявленого позову, суд першої інстанції виходив із необгрунтованості та безпідставності вимог заявленого позову, а також із тієї підстави, що при зверненні до суду з даним позовом ОСОБА_2 пропущено строк позовної давності. При цьому суд першої інстанції застосував наслідки спливу позовної давності за заявою відповідача ОСОБА_3, зробленою до винесення судом рішення, відповідно до приписів статті 267 ЦК України. Суд першої інстанції виходив з того, що про обставини, які є предметом позову, позивач дізнався і повинен був дізнатися у 2007 році, але, звертаючись з даним позовом до суду, не просив поновити йому строк позовної давності.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що є необґрунтованим висновок суду першої інстанції щодо безпідставності вимог заявленого позову, не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи, і за даних обставин вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції від 23.11.2017 року у вказаній частині.

Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції від 23.11.2017 року щодо відсутності підстав для задоволення вимог заявленого позову про скасування рішення 16 сесії 5 скликання Менської міської ради Чернігівської області від 23.10.2007 року та про визнання недійсними: державного акту на право власності на земельну ділянку, НОМЕР_1 виданого на ім'я ОСОБА_3, який зареєстровано у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №98 від 20.11.2007 року; державного акту на право власності на земельну ділянку, серії НОМЕР_2, виданого на ім'я ОСОБА_3, який зареєстровано у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №99 від 20.11.2007 року.

При вирішенні вимог заявленого позову судом першої інстанції обґрунтовано зазначено у оскаржуваному рішенні, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог, оскільки судом не встановлено порушення відповідачами положень статей: 12, 116, 118 Земельного кодексу України.

Як вбачається із акту від 27.07.2001 року, складеного комісією у складі: міського голови ОСОБА_9, спеціаліста із земельних питань та містобудування ОСОБА_10, спеціаліста райземвідділу ОСОБА_11, спеціаліста архітектурно-планувального бюро ОСОБА_12 (а.с.174), розглянуто питання по внесенню в натуру земельних ділянок жителів АДРЕСА_2 ОСОБА_2 та АДРЕСА_6 ОСОБА_3 У присутності домовласників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було визначено опорні точки земельних ділянок згідно технічної документації на присадибні ділянки, про що складено відповідний акт. До вказаного акту додається схема присадибних ділянок.

При цьому в ході судового розгляду даної справи встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що ОСОБА_2 відмовився погоджувати межі земельної ділянки суміжному землевласнику ОСОБА_3, при приватизації нею земельних ділянок у 2007 році, а саме: відмовився від підпису у акті від 12.06.2007 року встановлення і погодження зовнішніх меж земельної ділянки із суміжними землевласниками (землекористувачами), яка розташована: м.Мена, АДРЕСА_6, яка надається у власність ОСОБА_3 (а.с.68). При цьому, як встановлено судом першої інстанції та зазначено у оскаржуваному рішенні суду від 23.11.2017 року, позивач самостійно встановив вказані межі у 2003-2005 роках, побудувавши впродовж усієї межі земельної ділянки паркан із шиферу на бетонному фундаменті.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що суд першої інстанції при вирішенні даного спору по суті не прийняв до уваги висновки акту комісії від 08.11.2016 року по вирішенню земельних спорів на території міста Мена стосовно розгляду звернення ОСОБА_2 (від 03.11.2016 року), на думку апеляційного суду, не можуть бути підставою для задоволення вимог заявленого позову, з наступних підстав. Як вбачається із даного акту від 08.11.2016 року (а.с.24), ОСОБА_2 було надано земельну ділянку площею 0,10 га у АДРЕСА_2 шириною згідно проекту забудови земельної ділянки від АДРЕСА_7 20 метрів, але згідно кадастрового плану, виготовленого ПП ''ІАЦ Відродження'', площа земельної ділянки 0,0877 га, шириною 19.40 м в АДРЕСА_2 Разом з тим, відповідно до приписів ч.2, ч.3 статті 89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що висновки суду першої інстанції про необґрунтованість вимог заявленого позову ґрунтуються на зібраних у справі доказах в цілому, яким суд надав відповідну оцінку в оскаржуваному рішенні, із наведенням мотивів їх відхилення або врахування.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що резолютивна частина оскаржуваного рішення не містить в собі висновку суду першої інстанції щодо позовних вимог про визнання недійсними державних актів, не може бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції від 23.11.2017 року. Оскільки мотивувальна частина оскаржуваного рішення суду першої інстанції містить в собі висновок суду щодо недоведеності позовних вимог про визнання недійсними державних актів, при цьому суд першої інстанції зазначив, що будь-яких порушень щодо отримання державних актів на право власності на земельні ділянки відповідачем ОСОБА_3, судом не встановлено, і за даних обставин вимоги заявленого позову задоволенню не підлягають. Приймаючи до уваги ч.2 статті 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Доводи апеляційної скарги стверджують, що ОСОБА_2 в ході судового розгляду даної справи не заявляв клопотання про призначення по справі судової земельно-технічної експертизи, проте, як вказує ОСОБА_2, суд першої інстанції у судових засіданнях не ставив на обговорення учасників судового розгляду питання про призначення по справі експертизи. З огляду на висновок суду першої інстанції про необґрунтованість та безпідставність вимог заявленого позову, вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції від 23.11.2017 року і задоволення вимог заявленого позову.

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги не містять в собі підстав для скасування висновку оскаржуваного рішення суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні вимог заявленого позову у зв'язку з їх недоведеністю, ухваленого на підставі норм матеріального права, які регламентують спірні правовідносини та на основі з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Разом з тим, необхідно зазначити, що в ході апеляційного розгляду даної справи знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги відносно необґрунтованого застосування судом першої інстанції спливу позовної давності, як ще однієї підстави для відмови у задоволенні вимог заявленого позову. Як вбачається з оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 23.11.2017 року, відмовляючи у задоволенні вимог заявленого позову, суд послався на встановлену в ході судового розгляду даної справи відсутність підстав для задоволення позовних вимог, при цьому суд першої інстанції також послався на сплив позовної давності звернення до суду з даним позовом, як на ще одну підставу для відмови у задоволенні позовних вимог. За даних обставин апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що посилання суду першої інстанції на сплив позовної давності звернення до суду з даним позовом, як на ще одну підставу для відмови у задоволенні позовних вимог не узгоджується з роз'ясненнями п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12. 2009 року №14 ''Про судове рішення у цивільній справі''. Зокрема, відповідно до вказаного роз'яснення, встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Таким чином, відмовляючи у задоволенні позову з підстав пропуску строку позовної давності, суд має встановити обґрунтованість чи безпідставність позовних вимог, належним чином мотивувати свої висновки. Так, у випадку обґрунтованості позовних вимог, суд може відмовити у їх задоволенні у зв'язку з пропуском строку позовної давності. У випадку недоведеності позову суд відмовляє у його задоволенні саме з цих підстав, а не застосовує наслідки пропуску позовної давності. За даних обставин, висновки про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на їх недоведеність виключають необхідність застосування до правовідносин, що склалися, наслідків спливу позовної давності.

Приймаючи до уваги наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню. При цьому рішення Менського районного суду Чернігівської області від 23.11.2017 року необхідно змінити, виключивши з мотивувальної частини вказаного рішення висновок суду першої інстанції про сплив позовної давності звернення до суду з даним позовом, як на одну з підстав відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Менської міської ради Чернігівської області, ОСОБА_3 про скасування рішення 16 сесії 5 скликання Менської міської ради Чернігівської області від 23 жовтня 2007 року, визнання недійсними державних актів.

В іншій частині рішення Менського районного суду Чернігівської області від 23.11.2017 року підлягає залишенню без змін.

З врахуванням приписів статей 137,141 ЦПК України, апеляційний суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 1 000 (одну тисячу) грн. в рахунок часткового відшкодування документально підтверджених (а.с.234-236) понесених витрат на правову допомогу в суді апеляційної інстанції.

Керуючись статтею 256 ЦК України, статтями: 367, 368, 374, п.4 ч.1, ч.2 статті 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Менського районного суду Чернігівської області від 23 листопада 2017 року змінити, виключивши з мотивувальної частини вказаного рішення висновок суду першої інстанції про сплив позовної давності звернення до суду з даним позовом, як на одну з підстав відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Менської міської ради Чернігівської області, ОСОБА_3 про скасування рішення 16 сесії 5 скликання Менської міської ради Чернігівської області від 23 жовтня 2007 року, визнання недійсними державних актів.

В іншій частині рішення Менського районного суду Чернігівської області від 23 листопада 2017 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 1 000 (одну тисячу) грн. в рахунок відшкодування понесених витрат на правову допомогу в суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Дата складення повної постанови - 17.04.2018 року.

Головуючий:Судді: