Справа № 236/280/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2018 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Ткачова О.М.,

при секретарі Грицай Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Лиман цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

05 лютого 2018 року до Краснолиманського міського суду Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/4 частку житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3, який помер 22 жовтня 2016 року в смт. Дробишеве Лиманського району Донецької області.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явилась, просить розглянути цивільну справу без її участі та задовольнити позовні вимоги, про що надала до суду відповідну заяву (а.с. 60).

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилась, просить розглянути цивільну справу без її участі, позовні вимоги визнала в повному обсязі, про що надала до суду відповідну заяву (а.с. 54 ).

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, а також враховуючи те, що відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії І-НО № 959108, виданого Лиманським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області 22 жовтня 2016 року (а.с. 17), ОСОБА_3 помер 22 жовтня 2016 року в смт. Дробишеве Лиманського району Донецької області.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на 1/2 частку житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться по вулиці Морозова, буд. 18, смт. Дробишеве, Лиманського району, Донецької області. Зазначена 1/2 частка житлового будинку належала померлому ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на жилий будинок, видане виконкомом Дробишевської селищної ради 24.11.1989 та зареєстроване в Слов'янському бюро технічної інвентаризації 24.11.1989 за № 468 (а.с. 18,19).

Інша 1/2 частка зазначеного житлового будинку (спільна часткова власність) належить відповідачу ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на жилий будинок, видане виконкомом Дробишевської селищної ради 24.11.1989 та зареєстроване в Слов'янському бюро технічної інвентаризації 24.11.1989 за № 468 (а.с. 18,19).

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця, в тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно до вимог ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Спадкове майно, після смерті ОСОБА_3, в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України, прийняли позивачка (донька померлого- спадкоємиця за законом) ОСОБА_1 та відповідач (дружина померлого - спадкоємиця за законом) ОСОБА_2 (а.с.14,16), оскільки вони постійно проживали із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою Лиманської міської ради Донецької області від 01.02.2018 № 330 (а.с.42).

Відповідно до ч.1 ст.1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Постановою державного нотаріуса Лиманської державної нотаріальної контори від 12.12.2017 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 на 1/2 частину житлового будинку із відповідною часткою господарсько-побутових споруд та будівель, що знаходиться в смт. Дробишеве Лиманського району, вул. Морозова, буд.18, оскільки правовстановлюючий документ щодо належності цього майна спадкодавцеві пошкоджено (а.с. 21).

На теперішній час спадкоємець ОСОБА_1 не має можливості оформити свої спадкові права, тому вимушена звернутися з позовом до суду.

Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 14 березня 2018 року у справі № 236/278/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/4 частку житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд в порядку спадкування за ОСОБА_2 визнано право власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_3, який помер 22.10.2016 року в смт. Дробишеве, Лиманського району, Донецької області, та складається з 1/4 (однієї четвертої) частки житлового будинку "А-1", загальною площею 68,6 кв.м, в тому числі житловою площею 41,1 кв.м., з відповідною часткою господарсько-побутових будівель та споруд: літня кухня, сарай "Б", сарай "В", вбиральня "Г", сарай ''Д'', гараж ''Е'', колонка № 1, колодязь № 2, огорожа № 3, розташованих за адресою: вулиця Морозова, будинок № 18 в смт. Дробишеве, Лиманського району, Донецької області (а.с. 55-58).

Частиною 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 14 березня 2018 року встановлено, що житловий будинок "А-1", загальною площею 68,6 кв.м, в тому числі житловою площею 41,1 кв.м., з відповідною часткою господарсько-побутових будівель та споруд: літня кухня, сарай "Б", сарай "В", вбиральня "Г", сарай ''Д'', гараж ''Е'', колонка № 1, колодязь № 2, огорожа № 3, розташованих за адресою: вулиця Морозова, будинок № 18 в смт. Дробишеве, Лиманського району, Донецької області належав на праві власності ОСОБА_3, який помер 22.10.2016 року в смт. Дробишеве, Лиманського району, Донецької області. Доне рішення набрало законної сили 16 квітня 2018 року (а.с. 55-58).

Отже, позивач ОСОБА_1 як спадкоємець першої черги має право на 1/4 частку вказаного житлового будинку із господарськими спорудами, які правомірно належали ОСОБА_3

Стаття 16 Цивільного кодексу України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому одним із способів такого захисту може бути і визнання права власності.

Статтею 25 частиною 4 ЦК України визначено, що цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 1297 ЦК України встановлено обовязок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обовязку у виді втрати права на спадщину.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Статтею 41 Конституції України гарантовано кожному право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності визнано непорушним.

У відповідності зі ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Враховуючи викладене, суд вважає що позовні вимоги ОСОБА_1 обгрунтовані та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.316, 319,328, 392, 1216-1218, 1261, 1267-1270 1297, 1298 ЦК України, ст.ст.263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності- задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 РНОКПП - НОМЕР_1 :право власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті батька ОСОБА_3, який помер 22.10.2016 в смт.Дробишеве Лиманського району Донецької області, та складається з: 1/4 (однієї четвертої) частки житлового будинку "А-1", загальною площею 68,6 кв.м, в тому числі житловою площею 41,1 кв.м., з відповідною часткою господарсько-побутових будівель та споруд: літня кухня, сарай "Б", сарай "В", вбиральня "Г", сарай ''Д'', гараж ''Е'', колонка № 1, колодязь № 2, розташованих по вулиці Морозова- 18 в смт. Дробишеве Лиманського району Донецької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційё1ної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

Суддя -