Справа № 462/8386/13-ц Головуючий у 1 інстанції: Палюх Н.М.
Провадження № 22-ц/783/466/18 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Ванівського О.М., Струс Л.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу судді Залізничного районного суду м. Львова Палюх Н.М. від 22 січня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа: інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про знесення самовільно побудованого індивідуального будинку, -

в с т а н о в и л а :

ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 22 січня 2018 року клопотання ОСОБА_2 про забезпечення позову - повернуто заявниці.

Вказану ухвалу оскаржила ОСОБА_2

В своїй апеляційній скарзі просить ухвалу скасувати та направити клопотання про забезпечення позову до суду першої інстанції для розгляду його по суті. Зазначає, що суд не викликав ні її, ні її представника для дачі пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, як передбачено ч.3 ст. 153 ЦПК України, розглянув питання про забезпечення позову без виклику сторін у судове засідання, не надав належної правової оцінки окремо кожному доводу заявника, в тому числі посиланням заявника на правові акти вищої юридичної сили та на практику ЄСПЛ, як на джерело права, не зазначив мотивів відхилення кожного доводу заявника та не обґрунтував це, не вказав чому в порушення верховенства права застосував верховенство закону, яким керувався суд при відхиленні доводів позивача. Вказує на те, що всі докази були подані ще до уточнення позовної заяви і містяться у матеріалах справи.

Відповідно до ст. 368, ч.2 ст. 369 ЦПК України, розгляд справи проводився без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Із змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що суд посилаючись на ч.1 ст. 151, ч.9 ст. 153 ЦПК України та повертаючи клопотання про забезпечення позову виходив з того, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2, ОСОБА_8 звернулися до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про демонтаж самочинного будинку по АДРЕСА_1 та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою на АДРЕСА_1. З метою забезпечення позову ОСОБА_2 подала, також, клопотання, в якому просить вжити заходи забезпечення позову, зокрема, - зобов'язати відповідача ОСОБА_4 припинити проводити будівельні роботи по будівництву прибудови, яка позначена в технічному паспорті на присадибний житловий будинок на АДРЕСА_1 від 23.12.2013р. «літ. А-1» до індивідуального будинку, що розміщений на земельній ділянці, що знаходиться на АДРЕСА_1. Суд вважав за необхідне клопотання про забезпечення позову повернути заявниці, оскільки його подано з порушенням ст.151 ЦПК України, зокрема подано клопотання про забезпечення позову, а не заяву; не надано суду доказів про те, що на земельній ділянці, що знаходиться на АДРЕСА_1 ведуться будь-які будівельні роботи, а також доказів, що невжиття вказаних заходів забезпечення позову може в подальшому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Колегія суддів вважає, що такі висновки обставинам, що мають значення та вимогам закону не відповідають.

Відповідно до ч.1 ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв'язку та адресу електронної пошти, за наявності;

3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову;

4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник;

6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення;

7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ч.9 ст.153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст.151 ЦПК України, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Як вбачається зі змісту ухвали, що оскаржується підставами для повернення клопотання ОСОБА_2 про забезпечення позову стали по суті три: 1) подання ОСОБА_2, клопотання, а не заяви про забезпечення позову; 2) не надання доказів про те, що на земельній ділянці, що на АДРЕСА_1 ведуться будь-які земельні роботи; 3) не надання доказів, що невжиття заходів забезпечення позову може в подальшому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Колегія суддів вважає, що такі підстави для повернення клопотання (заяви) ОСОБА_2 про забезпечення позову не слід вважати обґрунтованими та такими, що свідчать про дотримання вимог закону судом при розгляді клопотання (заяви).

Так, що стосується першої із підстав повернення клопотання (по суті письмової заяви під назвою «клопотання про забезпечення позову»), то, - слід вважати, що вказавши на таку обставину, як підставу для повернення клопотання позивача ОСОБА_2, - суд проявив надмірний формалізм при розгляді письмової заяви (звернення) позивача, оскільки із поданого позивачем документу чітко вбачається, що такий по суті є заявою про забезпечення позову, оскільки поданий документ фактично за формою та змістом відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України та у такому, зокрема, і вказано, що такий є «клопотанням про забезпечення позову» ним фактично уточнюється таке ж клопотання, що було заявлене у первісній позовній заяві від 30.10.2013 року (п. 2 прохальної частини позовної заяви а.с. 3). У такому, також, зазначено: суд до якого таке подається; учасники справи (їх представники), адреси їх місць проживання чи місць знаходження; зазначено предмет позову; вказано захід забезпечення позову, який належить застосувати, також, вказано посилання на норми закону, якими позивач обґрунтовує клопотання, вказана дата складення клопотання, міститься підпис особи, якою заявлене клопотання та ін.

Тобто, по суті є зрозумілим, що позивачем ОСОБА_2 подано заяву про забезпечення позову та формальне не зазначення у назві документу слова «заява» не свідчить про недоліки, які б унеможливлювали її розгляд через незрозумілість змісту та зобов'язували б суд вживати заходи щодо повернення зави (ч.9 ст. 153 ЦПК України).

Про недопустимість надмірного формалізму при вирішенні питання «доступу до суду» йдеться, зокрема, у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі ТзОВ «Фріда проти України» (заява №. 24003/07) від 8.12.2016 року, пункти 32-38.

Що стосується двох інших підстав повернення клопотання позивача про забезпечення позову, то про такі, як необхідні елементи заяви про забезпечення позову, відсутність яких унеможливлює розгляд заяви, - у ч.1 ст. 151 ЦПК України, на яку посилався у і суд першої інстанції, - не йдеться. Слід вказати, що оцінка обґрунтованості доводів заяви про забезпечення позову (оцінки доказів щодо обґрунтованості заяви) виходить за межі переліку питань, які підлягають вирішенню до розгляду заяви по суті та такі можуть бути вирішені лише при розгляді заяви по суті.

Тому доводи апеляційної скарги слід визнати підставними, а саму скаргу задовольнити, оскаржувану ж ухвалу, як таку, що постановлена всупереч вимогам закону та обставинам, що мають значення слід скасувати з направленням клопотання (заяви) ОСОБА_2 про забезпечення позову до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п. 6, 379 ч.1 п.2-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 22 січня 2018 року - скасувати.

Клопотання (заяву) ОСОБА_2 про забезпечення позову направити до Залізничного районного суду м. Львова для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 13.04.2018 року.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді : О.М. Ванівський

Л.Б. Струс