Справа №461/1754/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2018 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Зубачик Н.Б.

секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Львові за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 (місце проживання: 81144, Львівська область, Пустомитівський район, с. Чишки, вул. Шевченка, 148) до Галицького відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області (місцезнаходження: 79058, м. Львів, пр. Чорновола, 39) про скасування тимчасового обстеження у праві виїзду за кордон

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Галицького відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області, в якому просить скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон, встановлене ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 12.11.2009 року у справі № 2-2417-2009.

В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що 02 березня в пункті пропуску «Краківець», їй було відмовлено в перетині державного кордону України, на підставі ухвали Галицького районного суду м. Львова від 12 листопада 2009 року у справі № 2-2417-2009, якою ОСОБА_2 тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України. Підставою для обмеження стало невиконання договірних зобовязань перед АКБ «Індустріалбанк» за кредитним договором KRI/1000/398/07 від 09 жовтня 2007 року. Зазначає, що станом на 30.01.2013 р. заборгованість за вказаним договором була погашена. Державний виконавець не може скасувати обмеження у праві виїзду за кордон, оскільки відсутня ухвала суду від 12 листопада 2009 року постановлена у справі № 2-2417-2009. Просить позов задоволити.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 20 березня 2018 року відкрито провадження у справі, судове засідання призначене на 10.00 год. 19 квітня 2018 року, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивач у судове засідання не зявилась, однак через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі. Зазначила, що позов підтримує, просить такий задоволити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

З урахуванням ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у звязку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задоволити, виходячи з наступного.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 07 грудня 2009 року з ОСОБА_2 на користь АКБ «Індустріалбанк» стягнуто 694233,97 грн. заборгованості за кредитним договором KRI/1000/398/07 від 09 жовтня 2007 року та 1820 грн. судових витрат, всього 696053,97 грн. /а.с. 7/.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 12 листопада 2009 року у справі №2-2417 від ОСОБА_2 тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України до виконання рішення від 07 грудня 2009 року.

Постановою державного виконавця Галицького ВДВС ЛМУЮ від 26 лютого 2010 року відкрито виконавче провадження по виконанню ухвали №2-2417 від 12.11.2009 р. /а.с. 12/.

15 березня 2010 року державним виконавцем Галицького ВДВС ЛМУЮ винесено постанову про закінчення виконавчого провадження /а.с. 13/.

Станом на 30 січня 2013 року заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором KRI/1000/398/07 від 09 жовтня 2007 року відсутня, кредит погашено повністю, що підтверджується листом АКБ «Індустріалбанк» №89 від 30.01.2013 року /а.с. 10/.

02 березня 2018 року, ОСОБА_2 було відмовлено у перетині державного кордону України, на підставі ухвали Галицького районного суду м. Львова від 12.11.2009 р. справа № 2-2417-2009 /а.с. 7/.

15.03.2018 р. позивач звернулася до Галицького відділу державної виконавч служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області з проханням скасувати обмеження виїзду за кордон. Листом №4721 від 15 березня 2018 р. позивача повідомлено, що її заява залишена без задоволення, оскільки для скасування тимчасового обмеження потрібна ухвала Галицького районного суду м. Львова від №2-2417 від 12.11.2009 р. про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України /а.с. 11/.

З відповіді Галицького районного суду м. Львова від 07 березня 2018 р., вбачається, що згідно архівних даних за 2009 рік цивільні справи знищені, а копія ухвали від 12.11.2009 р. відносно ОСОБА_2 про заборону на виїзд за кордон не збереглася /а.с. 9/.

Згідно п.19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до пункту 5 частини 1, частини 2 статті 6 Закону України «Про порядок виїзду і в'їзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, в тому числі, якщо він ухиляється від виконання покладених на нього судовим рішення зобов'язань - до виконання цих зобов'язань.

Відповідно до ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Враховуючи, що заборгованість, згідно кредитного договору KRI/1000/398/07 від 09 жовтня 2007 року, яка стала підставою для обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 відсутня, кредит погашено повністю, то відповідно відпала необхідність в застосуванні тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України, як заходу забезпечення виконання судового рішення.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги необхідно задоволити, а відтак скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон, встановлене ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 12.11.2009 року у справі № 2-2417-2009.

Окрім того, суд вважає за необхідне сплачений судовий збір залишити за позивачем відповідно до ст.141 ЦПК України, оскільки питання щодо розподілу судових витрат позивачем не ставилося.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про виконавче провадження», Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», ст.ст. 259, 263-268, 441 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Позов задоволити.

Скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_2 (місце проживання: 81144, Львівська область, Пустомитівський район, с. Чишки, вул. Шевченка, 148, РНОКПП НОМЕР_1), встановлене ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 12 листопада 2009 року у справі № 2-2417-2009.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду . Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя Зубачик Н.Б.