Справа № 303/5594/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

17 квітня 2018 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючої - Готри Т.Ю.,

суддів - Фазикош Г.В., Собослоя Г.Г.,

з участю секретаря - Терпай С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на заочне рішення Мукачівського міськрайонного суду від 13 грудня 2017 року (головуючий суддя Пак М.М.) в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2017 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі- Банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, який мотивувало тим, що 21.09.2006 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту №305/143-Ж, згідно якого Банк надав, а позичальник ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 21240 доларів США, зі сплатою 13 % річних, з кінцевим терміном погашення заборгованості по кредиту до 20.09.2016 року.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 21.09.2006 року між Банком та ОСОБА_1 був укладений іпотечний договір №305143-Ж, згідно якого відповідач передав в іпотеку Банку квартиру, загальною площею 65,30 кв.м, житловою площею 40,40 кв.м, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

Посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_1 своїх зобов'язань за кредитним договором належним чином не виконав,внаслідок чого станом на 25.05.2017 року у нього виникла заборгованістьв сумі 212579,18 грн., з яких: 164733,22 грн. - заборгованість по кредиту; 33499,75 грн. -заборгованість за відсотками; 9760,59 грн.- інфляційні витрати за кредитом; 4585,82 грн.- інфляційнівитрати за відсотками, Банкпросив суд врахунок погашення зазначеної заборгованості за договором кредиту№305/143-Ж від 21.09.2006 рокузвернути стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру, загальною площею 65,30 кв.м, житловою площею 40,40 кв.м, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження», за початковою ціною встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності /незалежним експертом/ на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. А також стягнути з ОСОБА_1витрати по сплаті судового збору.

Заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 13 грудня 2017 позов задоволено.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №305/143-Ж від 21.09.2006 року в розмірі 212579,18 грн., з яких: 164733,22 грн. - заборгованість по кредиту; 33499,75 грн. - відсотки; 9760,59 грн.- інфляційні витрати за кредитом; 4585,82 грн.- інфляційні витрати за відсотками, звернено стягнення на предмет іпотеки - квартиру, загальною площею 65,30 кв.м, житловою площею 40,40 кв.м, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 шляхом проведення прилюдних торгів згідно з Законом України «Про виконавче провадження» за початковою ціною встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності /незалежним експертом/ на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Вирішено питання про судові витрати.

Виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого, як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не підлягає виконанню.

В апеляційній скарзі ПАТ «Укрсоцбанк» просить змінити зазначене рішення суду в частині його виконання,виключивши з його мотивувальної та резолютивної частини посилання на Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».Вказує на те, що рішення суду першої інстанції частково не відповідає обставинам справи, внаслідок не дослідження судом доказів, наданих Банком на підтвердження своїх вимог, оскільки відповідно до розрахунку заборгованості та додаткових угод кредит було переведено у гривневий еквівалент, тобто валюта кредиту є гривня, а тому він не підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Заслухавши доповідача,пояснення відповідача ОСОБА_1, який апеляційну скаргу не визнав, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п. 9 Перехідних положень ЦПК України (в редакції чинній з 15 грудня 2017 року) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 21.09.2006 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту №305/143-Ж, згідно якого Банк надав, а позичальник ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 21240 доларів США, зі сплатою 13 % річних, з кінцевим терміном погашення заборгованості по кредиту до 20.09.2016 року.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 21.09.2006 року між Банком і ОСОБА_1 був укладений іпотечний договір №305143-Ж, згідно якого відповідач передав в іпотеку Банку квартиру, загальною площею 65,30 кв.м, житловою площею 40,40 кв.м, що знаходиться за адресоюАДРЕСА_1.

Додатковими угодами від 20.05.2009 року, від 06.12.2010 року про внесення змін та доповнень до Договору кредиту №305/143-Ж від 21 вересня 2006 рокубуло погоджено новий графік погашення кредиту, встановлено нову процентну ставку за користування кредитними коштами в розмірі 14,86%, а також встановлено погашення залишку кредитної заборгованості згідно з новим графіком.

14 вересня 2012 року між Банком і ОСОБА_1 було укладено Договір про внесення змін до Договору кредиту №305/143-Ж від 21 вересня 2006 року, де п.1.1 цього договору змінено валюту кредиту, а саме переведено суму кредиту 16051,47 доларів США із нарахованими процентами в сумі 5906,71 доларів СШАв гривневий еквівалент, що станом на дату укладення цього договору становить 178959 гривень 17 копійок (а.с.10).

14 вересня 2012 року між сторонами було укладено додатковий правочин про внесення змін та доповнень до іпотечного договору №305

143-Ж від 21 вересня 2006 року, згідно якого пункти 1.3.1, 1.3.2 ст.1 іпотечного договору викладено у наступній редакції : « 1.3.1 повернення кредиту в сумі 178959 гривень 17 копійок, з кінцевим терміном погашення кредиту до 13 вересня 2020 року» (а.с.22).

Зазначені зміни про обтяження були внесені до Державного реєстру іпотек, що стверджується Витягом про реєстрацію у Державному реєстрі іпотек (реєстрація змін) від 14.09.2012 року, згідно якого розмір основного зобов'язання (після змін) становить суму 178959,17 гривень, строк виконання зобов'язання (після змін) 13.09.2020 року (а.с.23).

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Однак, відповідач ОСОБА_1 своїх зобов'язань за кредитним договором належним чином не виконав,внаслідок чого станом на 25.05.2017 року у нього виникла заборгованість в сумі 212579,18 грн., з яких: 164733,22 грн. - заборгованість по кредиту; 33499,75 грн. - заборгованість за відсотками; 9760,59 грн. - інфляційні витрати за кредитом; 4585,82 грн. - інфляційні витрати за відсотками, що стверджується копією розгорнутого розрахунку заборгованості (а.с.29-31).

3гідно частини 1 статті 33 3акону України «Проіпотеку» у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Положеннями статті 35 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателяз алишається без задоволення, іпотеко держатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Разом з тим, вказані положення, відповідно до частини 2 статті 35 цього Закону, не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.

Статтею 589 Цивільного кодексу Українипередбачено, що в разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета заставиза ставодержатель має право задовольнити в повномуобсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Задовольняючи позов,суд першої інстанції виходив із того, що відповідач ОСОБА_1своїх зобов'язань за кредитним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 25.05.2017 року у нього виникла заборгованість в розмірі 212579,18 грн., з яких: 164733,22 грн. - заборгованість по кредиту; 33499,75 грн. - заборгованість за відсотками; 9760,59 грн. - інфляційні витрати за кредитом; 4585,82 грн. - інфляційні витрати за відсотками, і не виконав вимогу Банку від 10.08.2017 року про усунення порушення протягом 30 днів з моменту отримання цієї вимоги, а тому правильно дійшов висновку про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення зазначеної заборгованості.

Разом з цим, висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 отримав споживчий кредит в іноземній валюті, на забезпечення виконання якого передав в іпотеку квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка ним використовується як постійне місце проживання і іншого нерухомого житлового майна він не має, а тому вважав, що на дані правовідносин поширюється дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», який набув чинності 07 червня 2014 року, у зв'язку з чим вважав, що виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії зазначеного Закону не підлягає виконанню,є помилковим, оскільки матеріалами справи встановлено, що 14 вересня 2012 року кредит в іноземній валюті 16051,47 доларів США було переведено у гривневий еквівалент 178959,17 гривень, тобто валюта кредиту є гривня, а тому даний кредит не підпадає під дію зазначеного Закону.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції у відповідності до ст.376 ЦПК України слід змінити, шляхом виключення вказівки про застосування Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», а апеляційну скаргу ПАТ «Укрсоцбанк» задовольнити.

Керуючись статтями 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» - задовольнити.

Заочне рішення Мукачівського міськрайонного суду від 13 грудня 2017 року - змінити. Вказівку про застосування Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» - виключити.

У решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 03 травня 2018 року.

Головуюча:

Судді: