АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2018 року м. Київ

Справа №754/14169/16-ц

Резолютивна частина постанови оголошена 02 квітня 2018 року

Повний текст постанови складено 03 квітня 2018 року

Апеляційний суд м. Києва в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

секретаря: Павлишина П.О.

сторони: позивач ОСОБА_2 відповідачі Публічне акціонерне товариство «АТП-2240» ліквідатор Публічного акціонерного товариства «АТП-2240» Звєздічев Максим Олександрович

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача Публічного акціонерного товариства «АТП-2240» в особі ліквідатора Звєздічева Максима Олександровича на заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва, ухваленого 02 жовтня 2017 року суддею Клочко І.В. в приміщенні Деснянського районного суду м. Києва, час і дата складання повного тексту рішення невідомі, у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «АТП-2240», ліквідатора Публічного акціонерного товариства «АТП-2240» Звєздічева Максима Олександровича про зобов'язання здійснити перерахунок заробітної плати, здійснити оплату праці та видати довідку про заробітну плату, -

В С Т А Н О В И В:

Справа №754/14169/16-ц
№ апеляційного провадження:22-ц-796/1910/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Клочко І.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Стрижеус А.М.
Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідача про зобов'язання здійснити перерахунок заробітної плати, здійснити оплату праці та видати довідку про заробітну плату.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що в 1986 році він працював в АТП-13055 (на даний час АТП-2240) на посаді старшого майстра. На підставі наказу підприємства від 27 жовтня 1986 року на строк з 29 жовтня 1986 року по 29 листопада 1986 року він був направлений у відрядження до м.Чорнобиль - с.Іллінці. Він здійснював роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС переважно в м.Чорнобиль, де проживав протягом усього часу відрядження. Згідно посвідчення про відрядження № 040, він 29 жовтня 1986 року прибув до м.Чорнобиль - с.Іллінці і вибув з м.Чорнобиль 28 листопада 1986 року. Йому були видані табелі-довідки на виплату заробітної плати, як залученому персоналу, який приймав участь у виконанні робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, відповідно до діючих нормативних актів за жовтень та листопад 1986 року. В м.Чорнобиль йому було видано довідку начальником зведеної колони УРСР про те, що з 29 жовтня 1986 року по 29 листопада 1986 року, в тому числі по суботах та неділях, він був зайнятий на роботах, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, в зоні небезпеки № 1 тривалістю 372 години і має пільги, встановлені законодавством. Але відповідач заробітну плату в зоні № 1 за період з 29 жовтня 1986 року по 31 жовтня 1986 року безпідставно йому не нараховує. Так, відповідно до роз'яснень Міністерства праці та соціальної політики України від 05 листопада 2002 року № 18-733, м.Чорнобиль було віднесено з 15 липня 1986 року по 01 березня 1987 року до зони № 1 з оплатою праці у 2-х кратному розмірі, понад збережену середньомісячну заробітну плату, але йому була нарахована заробітна плата з кратністю 1, що не відповідає рішенню Урядової комісії.

Посилаючись на викладені обставини, а також на обов'язок відповідача видати довідку про заробітну плату, що відповідає чинним нормативним актам, позивач просить задовольнити його вимоги, а саме: зобов'язати ПАТ «АТП-2240» здійснити йому (позивачу) перерахунок заробітної плати в період з 29 жовтня 1986 року по 31 жовтня 1986 року включно, з урахуванням постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року №207-7 оплати праці працівників підприємств, установ і організацій, відряджених у зону відчуження, за роботи, пов'язану з ліквідацією аварії на ЧАЕС в зоні небезпеки №1 з підвищенням її в двократному розмірі в порівнянні з встановленим розміром підприємством та здійснити її виплату; зобов'язати ПАТ «АТП-2240» видати відповідну довідку про заробітну плату в період з 29 жовтня 1986 року по 31 жовтня 1986 року з урахуванням проведеного перерахунку для пред'явлення до органів пенсійного фонду України для нарахування пенсії.

Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2017 року позовну заяву ОСОБА_2 про зобов'язання здійснити перерахунок заробітної плати, здійснити оплату праці та видати довідку про заробітну плату - задоволено.

Зобов'язано Публічне акціонерне товариство «АТП-2240» здійснити ОСОБА_2 перерахунок заробітної плати в період з 29 жовтня 1986 року по 31 жовтня 1986 року включно, з урахуванням постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року №207-7 оплати праці працівників підприємств, установ і організацій, відряджених у зону відчуження, за роботи, пов'язану з ліквідацією аварії на ЧАЕС в зоні небезпеки №1 з підвищенням її в двократному розмірі в порівнянні з встановленим розміром підприємством та здійснити її виплату.

Зобов'язано Публічне акціонерне товариство «АТП-2240» видати відповідну довідку про заробітну плату в період з 29 жовтня 1986 року по 31 жовтня 1986 року з урахуванням проведеного перерахунку для пред'явлення до органів пенсійного фонду України для нарахування пенсії.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «АТП-2240» на користь держави судовий збір в розмірі 1280 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідачем ПАТ «АТП-2240» в особі ліквідатора Звєздічева Максима Олександровича, подано апеляційну скаргу, в якій він просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог позивачаё посилаючись на те, рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п.8 ч.І Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно- територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 Розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402 - VIII апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду судом у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 проти доводів апеляційної скарги заперечував, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду.

Відповідач ліквідатор ПАТ «АТП-2240» Звєздічев М.О. до суду надав клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції в Соснівському районному м. Черкаси, про те, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи (а.с.126), в судове засідання не з'явився.

Апеляційний суд в складі колегії суддів враховує, що закон створює рівні умови для осіб, що володіють правом звернення до суду, зобов'язавши суд повідомляти цих осіб про час і місце розгляду справи.

Суд прийняв вичерпні заходи для повідомлення відповідача ліквідатора ПАТ «АТП-2240» Звєздічева М.О. про час та місце розгляду справи, забезпечивши можливість з'явитися до суду і захистити свої права.

За змістом ст.14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права особа сама визначає обсяг своїх прав і обов'язків у цивільному процесі. Тому особа, визначивши свої права, реалізує їх на свій розсуд. Розпорядження своїми правами на розсуд особи є одним з основоположних принципів судочинства.

Враховуючи завдання судочинства, принцип правової визначеності, поширення загального правила, закріпленого в ч.1 ст.372 ЦПК України, відкладення судового розгляду у випадку неявки в судове засідання будь-кого з осіб, що беруть участь у справі, за відсутності відомостей про причини неявки в судове засідання не відповідало б конституційним цілям цивільного судочинства, що, у свою чергу, не дозволить розглядати судову процедуру в якості ефективного засобу правового захисту в тому сенсі, який закладений в ст.6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ст.ст. 7, 8 і 10 Загальної декларації прав людини і ст.14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права.

За таких обставин, апеляційний суд в складі колегії суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши обґрунтованість та законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд в складі колегії суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_2 є учасником ліквідації аварії на ЧАЕС 1-ї категорії (а.с.10).

Відповідно до копії довідки, виданої начальником зведеної колони автотрансу УРСР, позивач ОСОБА_2 з 29 жовтня 1986 року по 29 листопада 1986 року, в тому числі по суботах та неділях, був зайнятих на роботах, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС в зоні № І тривалістю 372 години (а.с.6).

Як свідчить копія табелю-довідки на виплату заробітної плати залученому персоналу, що приймав участь у виконанні робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС відповідно до діючих нормативних актів, позивач ОСОБА_2 відпрацював у зоні І 29 жовтня 1986 року - 12 годин, 30 жовтня 1986 року - 12 годин, 31 жовтня 1986 року - 12 годин, всього відпрацьовано 3 дні тривалістю 36 годин (а.с.11).

В той же час, згідно довідки ПАТ «АТП-2240» № 589 від 17 вересня 2013 року, позивачу за вказаний період нараховано заробітну плату з кратністю «1» (а.с.9).

Позивач звернувся до суду з даним позовом, вказуючи на те, що відповідачем неправомірно застосовано кратність «1» до заробітної плати, нарахованої за період з 29 жовтня 1986 року по 31 жовтня 1986 року, замість кратності «2», в зв'язку з чим просить задовольнити його вимоги.

Умови оплати праці в період виконання позивачем робіт з ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС визначалася постановами та розпорядженнями Ради Міністрів СРСР та УРСР в залежності від категорії працюючих (працівники, особи рядового та начальницького складу, військовозобов`язані, призвані на збори, військові строкової служби) та місце знаходження працівника залежно від встановлених зон в період виконання цих робіт (1, 2, 3 зони небезпеки, зони іонізуючого випромінювання (30-кілометрова зона).

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону її життя і здоров`я та єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Статтею 10 вказаного Закону визначено, що учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов'язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 4 ст.15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачена видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період підприємствами, установами, організаціями (військкоматами).

Згідно ч.1 ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством.

Порядок оплати праці осіб, які виконували роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС врегульовано листом Міністерства праці та соціальної політики України від 13 квітня 2001 року № 03-3/1652-018-2 «Про оплату праці у зоні відчуження ЧАЕС у 1986-1990 років осіб, які виконували роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища». У цьому листі зазначено про розсекречування низки постанов та розпоряджень центральних органів управління про порядок оплати праці осіб, які приймали участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Постановою ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07 травня 1986 року № 524-156 «Про умови оплати праці та матеріального забезпечення працівників підприємств і організацій зони ЧАЕС» і Постановою Ради Міністрів УРСР від 8 травня 1986 р. №168-5 передбачено проводити оплату праці працівників, безпосередньо зайнятих на роботах, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС по підвищеним до 100% тарифним ставкам.

ПостановоюРади Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05 червня 1986 року № 665-195 «Про умови оплати та матеріального забезпечення працівників підприємств і організацій, зайнятих на роботах, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС і запобіганню забруднення навколишнього середовища» встановлено працівникам підприємств та організацій, які виконують роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, максимальний розмір премії 60% тарифної ставки в місяць (п.4) та дозволено залучати працівників на роботи у святкові та вихідні дні з оплатою праці в 2-х кратному розмірі (п.5).

Отже, виходячи з п. 1 Постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР, ВЦРПС від 07.05.1986 № 524-156, пунктів 1,4 постанови Ради Міністрів СРСР та ВЦРПС від 05.06.1986 № 665-195, пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Української республіканської Ради професійних спілок від 10.06.1986 № 207-7, оплата за роботу у зонах небезпеки провадиться з урахуванням кратності зони небезпеки по тарифній ставці, підвищеній у два рази.

Також, з 01 січня 2012 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якою затверджено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Указаним нормативним актом проведено перерахунок пенсії за інвалідністю особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, виходячи із розміру заробітної плати, одержаної за роботу у зоні відчуження у 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків.

Крім того, відповідно до абзацу четвертого підпункту 1 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207-7, оплата праці працівників підприємств, організацій і установ, відряджених у зону відчуження для виконання робіт, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС в зоні відчуження і запобіганням забрудненню навколишнього середовища, провадилась у III, II, I зонах небезпеки у 4-, 3-, 2-кратному розмірах тарифної ставки понад середньомісячну заробітну плату, яка відповідно до чинного законодавства зберігалась за основним місцем роботи.

Вимоги до заповнення довідок про заробітну плату встановлені Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затверджених постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року№ 22-1; постановою Ради Міністрів УРСР, Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207-7 «Про умови оплати праці і матеріального забезпечення робітників підприємств, організацій і установ, зайнятих на роботах, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобіганням забруднення навколишнього середовища»; розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 року № 964-рс «Про виділення Міненерго СРСР додаткового фонду заробітної плати»; розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 23 травня 1986 № 1031-рс «Про оплату праці військовослужбовців-учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС»; постановою Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 07 травня 1986 № 153/10-43; постановою ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР і ВЦРПС від 07 травня 1986 року № 524-156 «Про умови оплати праці і матеріального забезпечення робітників підприємств і організацій зони Чорнобильської атомної електростанції»; постановою Ради Міністрів СРСР від 08 травня 1986 року № 168-5 «Про умови оплати праці і матеріального забезпечення робітників підприємств і організацій зони Чорнобильської атомної електростанції»; розпорядженням Ради Міністрів УРСР від 06 січня 1988 року № 12-р; Основними положеннями по обліку праці та заробітної плати у промисловості і будівництві, затвердженими Держкомпраці СРСР, Міністерства фінансів СРСР і ЦСУ СРСР 27 квітня 1973 року.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи, доведені.

Висновки суду щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог сторін, відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність, а тому не можуть бути прийняті до уваги.

Порушень норм матеріального та процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.268, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «АТП-2240» в особі ліквідатора Звєздічева Максима Олександровича - залишити без задоволення.

Заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів до Верховного Суду з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач: А.М.Стрижеус

Судді: Л.Д. Поливач

О.І.Шкоріна