Справа №461/961/18>
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2018 року Галицький районний суд м. Львова

у складі:

головуючого судді Юрківа О.Р.,

секретаря судового засідання Кузьми Д.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, третя особа ОСОБА_3, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

позивач звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 за захистом своїх прав. Позовні вимоги мотивує тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_1. За адресою квартири ще до її придбання позивачем зареєстрований відповідач по справі. При цьому останній не проживає в квартирі та не знімається з реєстрації. Просить суд усунути перешкоди у здійснення права власності, визнавши відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Позивач в судове засідання не прибула. До суду надійшла її заява про слухання справи без її участі, підтримання у повному обсязі позовних вимог. Проти ухвалення заочного рішення не заперечив.

Відповідач ОСОБА_2 до суду не прибув, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Відзиву на позов, заяв про поважні причини неявки чи розгляд справи без участі відповідача до суду не надходило. Тому, за згодою позивача, у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив справу розглядати у заочному порядку.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 22.12.2017 року.

Згідно з даними, що містяться в довідці ЛКП «Центральне» від 11.01.2018 року № 1800 в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_4.

08.06.2017 року, 13.09.2017 року та 04.01.2018 року комісією ЛКП «Центральне» були складені акти про те, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_2, проте в житловому приміщенні не проживає.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Виходячи з того, що Закон України від 11.12.2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, повязані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких повязані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивач є власником житлового приміщення на підставі договору дарування. Право власності зареєстроване у встановленому законом порядку. Відповідач в жилому приміщенні не проживає, добровільно знятись з реєстрації за вказаною адресою не бажає, чим чинить позивачу перешкоди у користуванні власністю. З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою № 10 в буд. № 5 по вул. Веселій у м. Львові.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору у розмірі 704,80 грн.

Керуючись ст.ст. 16, 319, 321 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні ст.ст. 5, 12, 19, 81, 141, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

позов задовольнити у повному обсязі.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою № 10 в будинку № 5 по вул. Веселій у місті Львові.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 704,80 грн. сплаченого судового збору.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя О.Р. Юрків.