Справа № 307/325/18
Провадження № 2/307/565/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2018 року Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого

судді Гримут В.І.

при секретарі Панчишин В.І.

розглянувши в відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Тячів, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Тересвянської селищної ради, третя особа Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції про визнання права власності на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовною заявою про визнання за ним права власності на будівлю магазину розташованого по вул. Народній, № 122 "а", у смт. Тересва, Тячівського району.

Посилається на те, що йому на правах власності належить земельна ділянка площею 0.0170 га., за адресою: смт. Тересва, вул. Народна, № 122 "а".

На вказаній земельній ділянці він побудував магазин.

Відповідно до технічного паспорту, виготовленого 29.12.2017 р. Тячівським РПТІ до складу будівель і споруд, розташованих за вказаною адресою, входить будівля магазину загальною площею 97.6 м.кв.

Згідно акту обстеження технічного стану будівлі магазину, розташованого в смт. Тересва, вул. Народна, № 122 "а", технічний стан конструкцій та будівель в цілому відноситься до ІІ-ї категорії (задовільний), фактичний стан конструкцій відповідає вимогам міцності та надійності для подальшої експлуатації будівлі за його функціональним призначенням як будівля магазину.

Висновком про вартість обєкта оцінки стверджено, що ринкова вартість обєкту нерухомого майна будівлі магазину, розташованого у смт. Тересва, вул. Народна, № 122 "а", становить 207216 грв.

Однак, право власності на зазначене нерухоме майно не встановлено, оскільки будівництво було вчинено позивачем без отримання у встановленому порядку дозволу на право проведення будівельних робіт.

Враховуючи, що магазин побудований на земельній ділянці, яка була надана йому у встановленому законом порядку, з цільовим призначення для роздрібної торгівлі і комерційних послуг, а також те, що визнання права власності на будівлю не порушує інтереси третіх осіб, просить визнати за ним право власності на будівлю магазину, по вул. Народна, у смт. Тересва.

Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити.

Голова Тересвянської селищної ради ОСОБА_2 надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та визнання за ним права власності на зазначене нерухоме майно не заперечує.

Представник Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області надав суду письмові пояснення, з яких вбачається, що в січні 2018 року було проведено позапланову перевірку обєкту будівництва магазину, по вул. Народній, у смт. Тересва.

В результаті перевірки встановлено, що будівництво магазину здійснено без відповідних документів для виконання будівельних робіт, про що складно акт, протокол та припис про усунення порушень, яким ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності.

Інших порушень містобудівного законодавства (зокрема істотних, таких, що перешкоджають існуванню обєкта будівництва чи порушують права третіх осіб) під час перевірки не встановлено.

Просить розглянути справу у її відсутності, у звязку із зайнятістю в інших судових засіданнях.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 на праві власності належить земельна ділянка, площею 0.0170 га., яка розташована у смт. Тересва, вул. Народна, № 122, за кадастровим номером :03:005:0172 (а. с. 4, 5).

Цільове призначення вказаної ділянки роздрібна торгівля та комерційні послуги.

На даний час Тячівським РПТІ виготовлено технічний паспорт на будівлю магазину, за адресою: смт. Тересва, вул. Народна, № 122 "а".

З експлікації будівлі магазину № 122 "а", по вул. Народній, у смт. Тересва, вбачається, що торговий зал № 1 загальною площею 49.3 м.кв., торговий зал № 2 48.3 м.кв.

Згідно висновку про вартість обєкта оцінки ринкова вартість вищевказаного магазину станом на 17.01.2018 р. становить 207216 грв.

Довідками Тересвянської селищної ради № 196/02-35 та № 197/02-35 від 16.04.2018 р. стверджено, що побудована ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканцем с. Грушово, вул. Головна, № 27, нежитлова будівля магазину, загальною площею 97.6 м.кв., має адресний номер: смт. Тересва, вул. Народна, № 122 "а" та не суперечить правилам забудови населеного пункту й вимогам містобудівної документації, та не порушує нічиїх прав.

З інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна вбачається, що будь-які відомості щодо обєкта нерухомого майна, за адресою: смт. Тересва, вул. Народна, будинок № 122 "а", відсутні.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч.ч. 1 та 2 ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до частини третьої статті 375 ЦК України право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Частиною 1 ст. 376 ЦК України визначено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Відповідно до ч. 3 ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Згідно ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Пунктами 3 та 4 постанови пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)" № 6 від 30.03.2012 р. звернуто увагу судів, що право власності у порядку, передбаченому частиною третьою статті 376 ЦК, може бути визнано лише на новозбудоване нерухоме майно або нерухоме майно, яке створено у зв'язку зі знесенням попередньої будівлі та відповідно до будівельних норм і правил є завершеним будівництвом. Визнання права власності на незавершений об'єкт самочинного будівництва не допускається, оскільки це суперечить змісту як частини третьої статті 376, так і статті 331 ЦК. При розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Самочинним також вважається будівництво хоча і на підставі проекту, але за наявності істотних порушень зазначених норм та правил як у самому проекті, так і при будівництві, за наявності рішень спеціально уповноважених органів про усунення порушень. Будівництвом об'єкта нерухомості на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, вважається спорудження таких об'єктів на земельній ділянці, що не віднесена до земель житлової й громадської забудови, зокрема, наданій для ведення городництва, сінокосіння, випасання худоби тощо, цільове призначення або вид використання якої не змінено в установленому законом порядку. Під наданням земельної ділянки слід розуміти рішення компетентного органу влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність або надання у користування, або передачу права користування земельною ділянкою на підставі цивільно-правових договорів із фізичною чи юридичною особою. Не може вважатися наданням земельної ділянки лише рішення компетентного органу влади про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або для розробки проекту забудови. Під метою надання земельної ділянки слід розуміти вид використання земельної ділянки (стаття 19 ЗК, Класифікація видів цільового призначення земель, затверджена наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23 липня 2010 року № 548), зазначений у рішенні відповідного компетентного органу державної влади чи місцевого самоврядування про надання земельної ділянки у користування або передачу у власність з урахуванням цільового призначення земельної ділянки. Під належним дозволом слід розуміти передбачений Законом України № 3038-VI дозвільний документ (статті 35 - 37), що дає право виконувати підготовчі та будівельні роботи саме того об'єкту і на тій земельній ділянці, яка передана з цією метою певній особі. Під проектом слід розуміти залежно від категорії об'єкта будівництва відповідний склад документації, визначеної статтями 1, 7 та 8 Закону України № 687-XIV, отриманої відповідно до статей 29, 31 Закону № 3038-VI, а також будівельний паспорт та технічні умови, отримані відповідно до статей 27, 30 зазначеного Закону. Будівництвом, яке здійснюється з істотним порушенням будівельних норм і правил, вважається у тому числі будівництво, яке хоча і здійснюється за наявності проекту, але з порушенням державно-будівельних норм та санітарних правил, що загрожують життю та здоров'ю людини у разі невиконання приписів інспекції державного архітектурно-будівельного контролю про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил тощо.

Відповідно до п. 12 цієї ж постанови у справах, пов'язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього (частина друга статті 376 ЦК). Разом із цим власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (частина друга статті 375 ЦК), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина п'ята статті 376 ЦК). Вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов'язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними.

З матеріалів справи також вбачається, що позивач звертався до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції про прийняття в експлуатацію будівлі магазину, за адресою: смт. Тересва, вул. Народна, № 122 «а».

З листа начальника Управління ДАБІ № 1007-1-20/2/92Т від 29.01.2018 р. вбачається, що будівля магазину збудована без документів, що дають право на виконання будівельних робіт, а саме без зареєстрованої декларації про початок виконання будівельних робіт, тому йому відмовлено у реєстрації декларації про готовність обєкта до експлуатації. Враховуючи вищезазначене, за ОСОБА_1 може бути визнано право власності на збудований обєкт на підставі рішення суду.

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права и обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Враховуючи встановлені по справі обставини та наведені вимоги закону суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду. В матеріалах справи достатньо доказів, які дають підстави задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Судом враховується, що при цьому права та інтереси третіх осіб не порушуються.

Судові витрати слід покласти на позивача.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 258, 259, 264, 265 ЦПК України, ст. 41 Конституції України, ст.ст. 317, 319, 321, 328, 331, 376 ЦК України суд,

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити повністю. Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, власником обєкта нерухомого майна будівлі магазину, загальною площею 97.6 м.кв., розташованого по вул. Народній, № 122, "а", у смт. Тересва, Тячівського району, Закарпатської області.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повне рішення складено 17.04.2018 року.

Головуючий: Гримут В.І.