ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/497/18
Провадження №2/477/459/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2018 року Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі:

головуючої судді Семенової Л.М.,

при секретарі судового засідання Сірюк С.В.,

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши в м. Миколаєві у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», третя особа приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_3, Вітовський районний відділ державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

21 березня 2018 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 04 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_3, що зареєстрований в реєстрі за № 9738.

В обґрунтування своїх вимог зазначав, що 03 березня 2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк») та ним був укладений кредитний договір NKCNAU0001043A, за яким позивач одержав кредит в сумі 55647,00 грн. Через невиконання кредитних зобовязань, рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17 грудня 2007 року з нього на користь Банку стягнуто кредитну заборгованість в загальному розмірі 39934,00 грн станом на 08 травня 2007 року. Зазначене рішення суду набрало законної сили 28 грудня 2007 року.

В свою чергу, 04 жовтня 2017 року приватний нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 9738 щодо стягнення з нього на користь ПАТ КБ «ПриватБанку» кредитної заборгованості за вищевказаним кредитним договором станом на 31 липня 2017 року в сумі 687943,72 грн.

Посилаючись на те, що виконавчий напис вчинено з порушенням вимог чинного законодавства, за яким стягнення заборгованості за виконавчим написом проводиться у безопірному порядку, в свою чергу нотаріусом належним чином не перевірено безспірність заявлених до стягнення банком вимог, оскільки існує спір щодо розміру заборгованості за кредитним договором, просив визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.

Позивач в судове засідання не зявився.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги свого довірителя в межах доводів позовної заяви.

Відповідач до суду свого представника не направив, причину суду не повідомив, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить зворотнє повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 38), у звязку з чим суд на підставі ст. 223 ЦПК України допустив розгляд справи за відсутності представника відповідача.

Третя особа приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, направив до суду листа про розгляд справи за його відсутності (а.с. 36).

Третя особа Вітовський районний відділ ДВС свого представника до суду не направив, причину суду не повідомив, про дату та час розгляду справи судом повідомлений своєчасно, у звязку з чим суд на підставі ст. 223 ЦПК України допустив розгляд справи за відсутності представника відповідача.

Вислухав думку представника позивача, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, судом встановлено, що 03 березня 2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк») та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір NKCNAU0001043A, відповідно до умов якого позивач одержав кредит в сумі 55647,00 грн.

В звязку з неналежним виконання ОСОБА_2 своїх зобовязань за кредитним договором, рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17 грудня 2007 року з нього на користь ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк») стягнута заборгованість станом на 08.05.2007 року в сумі 39934,00 грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 39251,36 грн.; захованості по відсоткам 601,90 грн.; пені за несвоєчасне виконання зобовязань у розмірі 80,74 грн. Рішення суду набрало законної сили 28 грудня 2007 року (а.с. 19-20).

04.10.2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 9738 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за вищевказаним кредитним договором у загальному розмірі 687943,72 грн., яка виникла за період з 03.03.2006 року по 31.07.2017 року та складається з заборгованості за тілом кредиту 46887,32 грн., заборгованості за процентами 205394,35 грн., заборгованості за комісією 3726,00 грн.; пенею 431936,05 грн.(а.с).

26.01.2018 року заступником відділу Вітовського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання обумовленого виконавчого напису (ВП № 55637230) ( а.с.17).

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (далі - Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року№ 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону «Про нотаріат»). Порядок вчинення нотаріусами виконавчих написів врегульований Главою 14 Закону «Про нотаріат» та Главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

Також, у разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (п.2.2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за № 296/5).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). Так з підстав, що випливають з кредитних відносин це оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

В ст. 50 Закону «Про нотаріат» зазначено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов'язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов'язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення та заборгованість має бути безспірною.

В той же час, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем при зверненні до нотаріуса вже була стягнута кредитна заборгованість в судовому порядку.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Пака правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року по справі № 310/293/15.

В свою чергу ухвалення судового рішення вже само по собі вказує на наявність спору між сторонами щодо заборгованості.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Крім цього, виконавчим написом нотаріуса стягнення проведено за період з 03 березня 2006 року по 31 липня 2017 року, в свою чергу в розмір заборгованості також включено заборгованість по тілу кредиту, відсотках та пенею які вже були стягнуті рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17.12.2007 року станом на 08.05.2007 року, що призвело до подвійного стягнення з ОСОБА_2 заборгованості.

Як встановлено, виконавчий напис нотаріусом було вчинено 04 жовтня 2017 року, в той же час, як передбачено ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

З матеріалів справи вбачається, що строк повернення коштів за кредитним договором встановлений до 02.03.2013 року, тобто строк звернення сплинув 02.03.2016 року, таким чином нотаріусом напис було вчинено поза межами встановленого строку.

Будь-яких доказів, що спростовують обставини, на які посилається позивач, відповідачем суду не надано.

Враховуючи, що наявні у нотаріуса документи на час вчинення ним виконавчого напису не свідчили про безспірність заборгованості за кредитним договором та фактично призвели до подвійного стягнення з боржника заборгованості по кредиту, а також виконавчий напис було вчинено поза межами встановленого законом трирічного строку з дня виникнення права вимоги, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, а виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.

На підставі ст. 141 ЦПК України, ст. 4 Закону України «про судовий збір», з відповідача на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню судові витрати в сумі 704 грн. 80 коп.

Керуючись ст.ст. 4,19,141, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, п. 3 Перехідних положень ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», суд

Керуючись ст.ст. 4, 19, 141, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, п. 3 Перехідних положень ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 04 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрований в реєстрі за № 9738.

Стягнути з публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (м.Київ, вул. Грушевського, 1 Д, ) на користь ОСОБА_2 судові витрати судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повний текст рішення виготовлено 18 квітня 2018 року.

Суддя Л.М. Семенова