АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2018 року

м.Харків

справа № 638/18193/17

провадження № 22-ц/790/2109/18

Апеляційний суд Харківської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справах:

Головуючого : Колтунової А.І.,

суддів: Пилипчук Н.П., Маміної О.В.

за участю: секретаря - Семикрас О.В.

учасників справи -

позивачів - ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Харківської міської ради про відшкодування майнової і моральної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 січня 2018 року, постановлену суддею - Шестаком О.І. в залі суду в м.Харкові,-

ВСТАНОВИВ:

28 листопада 2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися в суд з позовом до Харківської міської ради (далі ХМР) про відшкодування майнової і моральної шкоди.

Ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 12 січня 2018 року позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Харківської міської ради про відшкодування майнової і моральної шкоди залишено без розгляду. Заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 щодо забезпечення позову повернуто заявнику. Зобовязано Управління державної казначейської служби України у Шевченківському районі м.Харкова Харківської області повернути позивачу судовий збір в сумі 8000,00 грн.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, в якій вони просять скасувати ухвалу суду першої інстанції, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції іншим суддею, посилаючись на ті обставини, що ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального та матеріального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам по справі. Зазначають, що сторони у цивільній та кримінальній справі не ті ж самі, часткове співпадіння сторін позову не робить їх тими ж самими. Також, різні предмет та підстави спорів. Вказують, що позовна давність для подання окремого цивільного позову закінчується у 2018 році і вони ризикують взагалі не отримати відшкодування завданої їм багатомільйонної матеріальної та моральної шкоди.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підтримували апеляційної скаргу.

Представник ХМР проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

Вислухавши пояснення позивачів, представника ХМР, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Залишаючи позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 без розгляду, суд першої інстанції виходив із того, що позивачі вже подали до суду аналогічний цивільний позов до ХМР про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої протиправними діями посадових осіб ХМР, який прийнято до розгляду у кримінальній справі.

Також встановлено, що в провадженні суду знаходиться кримінальна справа, в рамках якої розглядається аналогічний спір.

Колегія суддів вважає, що погодитися з висновками суду першої інстанції у повному обсязі не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Відповідно до наведеної норми суд залишає позовну заяву без розгляду у справі, якщо в позовах, які розглядаються судами, одночасно співпадають сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає розгляду таких позовів.

Судом встановлено, та не оспорюється сторонами, що в зазначеній цивільній справі предметом спору є зобовязати відповідача відшкодувати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 завдану їм матеріальну та моральну шкоду в розмірі 14 632 254,00 грн., тоді як у цивільному позові в кримінальному провадженні позивачі просили суд зобовязати ХМР, ОСОБА_4, ОСОБА_5 відшкодувати завдану їм матеріальну та моральну шкоду в розмірі 14 574 672,00 грн.

Також, сторони по позовам не співпадають, у цивільній справі позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2, а відповідач - ХМР, у кримінальній справі: позивачі - ОСОБА_1 та ОСОБА_2, а відповідачі ХМР, ОСОБА_4 ОСОБА_5

Отже, сторони у цивільному позові в кримінальному провадженні та даній цивільній справі не є тотожними.

Крім того, із наявних в матеріалах справи позовної заяви по вищезазначеній цивільній справі та по цивільному позові у кримінальній справі вбачається, що позивачем предявлені додаткові вимоги щодо відшкодування майнової шкоди за використання земельної ділянки, а також збільшений період про стягнення упущеної вигоди у звязку з незаконним зруйнуванням гаражу (а.с. 2-12, 130-145).

В суді апеляційної інстанції позивачі зазначили, що різні і підстави предявлення зазначених позовних вимог.

Якщо у кримінальній справі підставою цивільного позову є скоєння посадовими особами Харківської міської ради злочину, то в цивільній справі такою підставою є протиправна діяльність зазначених посадових осіб.

Клопотання про залишення позовної заяви без розгляду на підставі п.4 ч.1 ст. 257 ЦПУ України, було заявлено представником ХМР в судовому засіданні (а.с. 149).

Разом з тим, письмових доказів про перебування у провадженні цього чи іншого суду справи із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, представником ХМР подано не було.

Як вбачається з журналу судового засідання (а.с.149) судом не досліджувалися матеріали кримінальної справи № 638/8649/17.

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача також не надав належних та допустимих доказів того, що в кримінальній справі позивачі змінили предмет позову та просили відшкодувати матеріальну та моральну шкоду таку ж, що і в даній справі.

За таких обставин, висновок суду про перебування в провадженні Дзержинського районного суду м.Харкова двох справ за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Харківської міської ради про відшкодування майнової і моральної шкоди про той самий предмет і з тих самих підстав не підтверджується матеріалами даної цивільної справи, у звязку з чим висновки суду першої інстанції в цій частині ухвалені по неповно зясованим обставинам, що мають значення для справи.

Посилання представника відповідача в суді апеляційної інстанції на ті обставини, що в провадженні Дзержинського районного суду м.Харкова також є і цивільна справа з аналогічними позовними вимогами, предметом розгляду суду першої інстанції не були, у звязку з чим не можуть бути досліджені судом апеляційної інстанції.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції передчасно дійшов до висновку, що в провадженні цього суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет із тих самих підстав.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, у звязку з чим на підставі пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись, ст.ст.367, 368, п.6 ч.1 ст. 374, п.4 ч.1 ст. 376, ст.ст. 382, 383, ст. 384, ст. 389 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 січня 2018 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 25 квітня 2018 року.

Головуючий: А.І. Колтунова

Судді: Н.П. Пилипчук

ОСОБА_6