Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.04.2018 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого - судді Леміш О.М., за участю секретаря - Химинець О.Я., позивача -ОСОБА_1І та її представника ОСОБА_2М, відповідача ОСОБА_3І, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - РВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції про зменшення розміру аліментів., -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа - РВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції про зменшення розміру аліментів.

Свій позов позивачка мотивувала тим, що 18 лютого 2015 року Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області виніс рішення, за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, по справі про стягнення аліментів на утримання дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, які народилися при перебуванні сторін в шлюбі.

У даному рішенні суду визначений розмір аліментів у 1/2 частині від усіх заробітків, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13 листопада 2014 року і до досягнення ними повноліття.

На підставі рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, 18 лютого 2015 року був виданий виконавчий лист по цивільній справі № 308/14460/14-ц, згідно якого із неї на користь відповідача щомісячно стягуються аліменти розміром 1/2 частині від усіх заробітків, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13 листопада 2014 року і до досягнення ними повноліття.

На сьогоднішній день її нарахована середня місячна заробітна плата складає - 3200,00 грн. Що підтверджується довідкою із місця роботи. Проте чистий дохід позивачки , враховуючи усі відрахування, складає 1288,00 грн. в місяць.

Також слід зазначити, що певний період вона не могла офіціно працевлаштуватися, тому у неї виникла заборгованість по сплаті аліментів, яка станом на 01.05.2017 року складає - 37 956,65 грн.

18 серпня 2017 року рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, по справі № 308/14460/14-ц, було вирішено розстрочити позивачки сплату заборгованості в розмірі - 37 956,65 грн., по аліментам, на користь ОСОБА_3 на утримання дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка утворилася на день ухвалення рішення на 6 місяців, шляхом оплати позивачкою 6326,11 грн. щомісячно.

Відповідно виплата аліментів розміром 1/2 від доходів позивачки складає 50 % усіх їх доходів. А на сьогоднішній день це - 1288,00 грн. Цей розмір аліментів є для позивачки на даний час, непосильним в звязку з невеликою оплатою праці.

Адже всі зароблені кошти, вона витрачає на сплату аліментів, а на її проживання, лікування коштів не вистачає.

У випадку збільшення заробітної плати, позивач не проти і збільшення розміру виплати аліментів. Тобто у даному випадку є доцільним змінити спосіб стягнення із неї аліментів із розміру 1/2 частині від усіх заробітків, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на тверду грошову суму, на утримання спільних із відповідачем дітей.

Зважаючи на вищевикладене вважає, що за рішенням суду повинно бути зменшено розмір аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів.

До інших обставин слід віднести той факт, що у позивачки хронічний пієлонефрит. (Хронічний пієлонефрит це уповільнений, з періодичними загостреннями запальний процес в нирках, що призводить до склерозу і деформації нирки, а також до підвищення артеріального тиску і до хронічної ниркової недостатності). Тому вона потребує постійного лікування, що супроводжується значною витратою коштів на ліки.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги сьогоднішній дохід позивача, вона вважає за необхідне змінити розмір аліментів, які стягуються із неї на користь відповідача.

На даний час позивачка може сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі - 1000,00 грн. (по 500,00 грн. на кожну дитину) щомісячно. Також вона буде допомагати утримувати дітей при додаткових витратах.

В судовому засіданні позивач та її представник вимоги позову підтримала та просила суд такі задовільнити.

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив, просив суд відмовити в задоволенні такого .

Заслухавши позицію учасників процесу , дослідивши матеріали справи, оцінивши належність та допустимість кожного доказу, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову з огляду на наступне.

У відповідності до вимог стаття 76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування, питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

У відповідності до вимог частин 1, 5 та 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України та Сімейного кодексу України.

Вирішуючи по суті даний спір, суд виходить з того, що загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України).

Згідно із статтею 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Так, в судовому засіданні встановлено, що 18 лютого 2015 року Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області виніс рішення, за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, по справі про стягнення аліментів на утримання дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, які народилися при перебуванні сторін в шлюбі.

У даному рішенні суду визначений розмір аліментів у 1/2 частині від усіх заробітків, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13 листопада 2014 року і до досягнення ними повноліття.

На підставі рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, 18 лютого 2015 року був виданий виконавчий лист по цивільній справі № 308/14460/14-ц, згідно якого із позивачки на користь відповідача щомісячно стягуються аліменти розміром 1/2 частині від усіх заробітків, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13 листопада 2014 року і до досягнення дітьми повноліття.

Разом з тим, у позивачки наявна заборгованість по сплаті аліментів, яка станом на 01.05.2017 року складає - 37 956,65 грн.

18 серпня 2017 року рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, по справі № 308/14460/14-ц, було вирішено розстрочити позивачки сплату заборгованості в розмірі - 37 956,65 грн., по аліментам, на користь ОСОБА_3 на утримання дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка утворилася на день ухвалення рішення на 6 місяців, шляхом оплати позивачкою 6326,11 грн. щомісячно.

Відповідно виплата аліментів розміром 1/2 від доходів позивачки складає 50 % усіх їх доходів.

Таке, відповідності до пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів на одну дитину має бути відповідним вартісній величині, достатній для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Судом також встановлено, що позивачка , наразі, офіційно працевлаштована.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Виходячи з аналізу наведених положень, можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів можлива за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя платника або одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В той же час, позивачем не доведено існування обставин, з якими закон визначає зменшення розміру аліментів, зокрема, зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя. З огляду на що, суд не знаходить правових підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Разом з тим, Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 18.02.2015 року з ОСОБА_1І стягнуто аліменти в розмірі 1/2 частини її заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку , в позовній заяві позивачка просить зменшити розмір аліментів та стягувати з неї аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., щомісячно на 2-х дітей, тобто фактично просить суд зменшити розмір аліментів і змінити спосіб їх стягнення, а тому суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог позивача слід відмовити, оскільки спосіб стягнення аліментів визначений рішенням суду, може бути змінено лише за позовом одержувача аліментів, тобто відповідача по справі ОСОБА_3І , а не за позовом платника аліментів.

На підставі ст. ст. 181, 192 СК України, керуючись ст. ст. 12, 76, 89, 265,352-355 ЦПК України, суд ,-

РІШИВ

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - РВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції про зменшення розміру аліментів - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення буде виготовлено протягом десяти днів.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_6М