АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у суді першої інстанції:Шевчук О.П. Доповідач у суді апеляційної інстанції: Прокопчук Н.О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд м.Києва в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ : судді-доповідача: ПрокопчукН.О.

суддів: Саліхова В.В., Семенюк Т.А.,

при секретарі: Булах А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Деснянського районного суду м.Києва від 13 листопада 2017 року

в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором; зустрічним позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк", третя особа : ОСОБА_4 про визнання договору недійсним, -

ВСТАНОВИВ :

У вересні 2015 року Публічне акціонерне товариство"Універсал Банк" звернулося із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про солідарне стягнення з них заборгованості за кредитним договором у загальній сумі 13 329.80 швейцарських франків та судових витрат. Свої вимоги обгрунтовувало тим, що 26.06.2008 року між ВАТ "Універсал Банк", правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір, за умовами якого банк надав ОСОБА_3 кредит у розмірі 25 160.00 швейцарських франків під 12.95% річних на строк до 10.06.2018 року, а остання зобов'язалася повернути його та сплатити відсотки за користування ним. ОСОБА_4 поручився за виконання позичальницею своїх зобов'язань за кредитним договором, уклавши 26.06.2008 року договір поруки. Посилаючись на те, що відповідачі не виконують належним чином своїх зобов'язань, позивач просив стягнути з них заборгованість за кредитом солідарно.

Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 01.12.2015 року цивільну справу за даним позовом було об'єднано з цивільною справою за позовом того самого позивача до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за тим же кредитним договором з огляду на те, що ОСОБА_5 виступив другим поручителем за належне виконання позичальником обов'язків за кредитним договором, уклавши з ВАТ "Універсал Банк" 26.06.2008 року договір поруки.

30.06.2016 року ОСОБА_3 подала зустрічний позов про визнання договору недійсним. Посилалася на те, що при укладенні кредитного договору вона була введена в оману, їй була надана неповна інформація щодо умов договору, не ознайомлено з детальним розписом загальної вартості кредиту, не повідомлено щодо ризиків. Вважала, що укладений кредитний договір є несправедливим та таким, що порушує її права як споживача.

Рішенням Деснянського районного суду м.Києва у задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Первісний позов задоволено. Стягнуто з відповідачів солідарно 13 329 швейцарських франков 80 сантимів заборгованості за кредитом та судові витрати в розмірі 3 055 грн.19 коп.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу в якій ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нового про задоволення її позову про визнання кредитного договору недійсним та відмову у задоволенні позову про стягнення кредиту. Посилається на незаконність та необгрунтованість судового рішення,порушення судом норм матеріального і процесуального права,неповноту з'ясування обставин,що мають значення для справи. Вважає,що судом зроблено безпідставний висновок про отримання нею кредитних коштів за меморіальним ордером № 0662902CHF000224 від 26.06.2008 року, проігноровано факт відсутності підтвердження отримання нею швейцарських франков у розмірі, зазначеному банком, не ураховано, що банк не мав права надавати кредит в іноземній валюті та не підтвердив належними доказами про ознайомлення її з умовами договору.

Відповідно до п. 8 ч. 1 Розділу XIII Перехідні положення ЦПК України ( у редакції Закону № 2147- VIII від 03 жовтня 2017 року), до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 Розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIIIапеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У зв'язку із вищевикладеним справа підлягає розгляду у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримала з підстав наведених в ній.

Колегія суддів ухвалила відхилити клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку із перебуванням у відпустці представника відповідачки за довіреністю - ОСОБА_6, виходячи з її повторної неявки у судове засідання . Апеляційний розгляд справи вже переносився 22.02.2018 року за клопотанням ОСОБА_6 у зв'язку із її перебуванням у відрядженні як старшого юриста фізичної особи підприємця ОСОБА_7

Представник Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" Реутов О.Є. просив апеляційну скаргу відхилити.

Відповідачі ОСОБА_4 і ОСОБА_5 тричі у судові засідання 22 лютого 2018 року, 22 березня 2018 року та 12 квітня 2018 року не з'явилися, судову кореспонденцію не отримують, всі повідомлення повернуті поштовим відділенням за закінченням терміну зберігання (а.с.171, 172, 174, 183, 184, 201). Про зміну місця проживання та адреси для листування суд не сповіщали, іншої адреси свого місцезнаходження, в порушення вимог ст. 131 ЦПК України, не повідомляли.

З огляду на таке вказані оособи були повідомлені в порядку, визначеному ч.11 ст. 128 ЦПК України, через оголошення на офіційному веб-сайті Апеляційного суду м. Києва.

Враховуючи вищевикладене та положення ст.ст. 371,372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги,перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в цій частині, колегія суддів вважає,що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитом та відмовляючи у зустрічному позові про визнання кредитного договору недійсним, суд вважав встановленим ,що кредитний договір, укладений з відповідачкою, відповідає вимогам закону, всі умови договору були узгоджені сторонами добровільно, ОСОБА_3 підписала договір, попередньо ознайомившись із його змістом та погодившись із ним і підстави для його визнання недійсним відсутні, та виходив з того, що зобов'язання мають виконуватися належним чином, а позичальник порушила умови договору, сплачувала платежі невчасно та не у повній мірі, унаслідок чого виникла заборгованість, розмір якої нею не спростований, а відтак вона та її поручителі повинні сплатити цю заборгованість солідарно.

Колегія суддів з такими висновками суду погоджується .

Як убачається з матеріалів справи та установлено судом 26 червня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_3 укладено Кредитний договір № 066-2008-2216 ( далі Договір) .

Відповідно п. 1.1 зазначеного Договору Банк зобов'язався надати Позичальнику кредит в розмірі 25 160 швейцарських франків, а Позичальник зобов'язалася прийняти, належним чином використати та повернути Кредит, а також сплатити проценти за Користування Кредитом в розмірі 12,95 % річних.

Сума кредиту дорівнює еквіваленту 117 361, 31 грн.

У п. 1.1.1.Договору зазначено,що за користування коштами понад встановлений строк (або термін погашення) нараховується процентна ставка в розмірі 38,85 % річних.

Відповідно п. 1.2. Кредитного договору строк кредитування за ним становить по 10 червня 2018 року.

Статтями 3, 6, 627 ЦК України встановлено,що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Умови договору визначаються і погоджуються на розсуд сторін, крім тих, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Умовами укладеного між сторонами кредитного договору передбачений обов'язок позичальника повернути кредитору в повному обсязі існуючу заборгованість по кредиту, сплатити нараховані проценти за користування,а у разі порушення зобов'язань за договором - сплатити підвищену процентну ставку .

ОСОБА_3 погодилася з такими умовами договору, підписавши договір особисто і без застережень. Заборони на включення до договору, умов передбачених ним, чинне законодавство не містить.

Умови договору не можуть вважатись такими, що порушують права і інтереси відповідачки, оскільки цивільні відносини засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (ст. 1 ЦК України).

ОСОБА_3 могла відмовитися від укладення кредитного договору на таких умовах,що визначені цим договором.

Договір чи його частина може бути визнаний недійсним у випадках, передбачених ст. 215 ЦК України.

Обґрунтовуючи свої вимоги про визнання кредитного договору недійсним ОСОБА_3 посилалася на те, що банком вчинено обман щодо неї, не надано повної інформації про договір чим порушено її права як споживача.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК Українидоговором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За правилами ст.ст.1054, 1055 ЦК України за кредитним договором, який укладається у письмовій формі, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Підставою для визнання договору недійсним є порушення загальних вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачені ст. 203 ЦК України, якою визначено основні критерії чинності правочину. Зазначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

При розгляді даної справи наявними в справі доказами не встановлено підстав відповідно до ст. 203 ЦК України, згідно з якими необхідно визнати недійсним кредитний договір.

Так,судом встановлено, що Кредитний договір укладено в письмовій формі та підписано сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі.

ОСОБА_3 на момент укладення договору не заявляла додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому виконувала його умови.

Банк надав їй перед укладенням кредитного договору повну інформацію стосовно умов кредитування у тому числі й щодо сукупної вартості кредиту та його складових ,що міститься безпосередньо у самому договорі та у додатках №№1,2 до кредитного договору,які підписані ОСОБА_3 особисто .

Передбаченим п.6 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» правом протягом 14 календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причини, ОСОБА_3 не скористалася, не відмовилася від його виконання, а тривалий час користувалася кредитними коштами, що свідчить про те, що вона була згодна з умовами кредитного договору.

За таких обставин колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_3 перед укладенням договору була надана уся інформація передбачена ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів та належним чином ознайомлено з умовами договору й доводи апеляційної скарги цього висновку не спростовують.

З огляду на те, що умови кредитного договору чітко виписані, підписані сторонами та кредитний договір повністю виконаний кредитором, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність обману з боку банку при укладанні кредитного договору і доводи апеляційної скарги про помилковість висновків суду в цій частині колегія суддів вважає безпідставними.

Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч.1 ст.554 ЦК).

Ч. 1 ст. 543 ЦК України визначено, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом так і від будь-кого з них окремо.

26.06.2008 року між ВАТ "Універсал Банк" та ОСОБА_4 і ОСОБА_5, на забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_3 за кредитним договором № 066-2008-2216, було укладено два договори поруки № 066-2008-2216-Р/1 та № 066-2008-2216-Р, за умовами яких кожен з поручителів зобов'язався нести солідарну з позичальником відповідальність за виконання ОСОБА_3 її зобов'язань за кредитним договором . При цьому умовами договорів поруки не передбачено солідарної відповідальності поручителів між собою.

Банк свої зобов'язання виконав в повному обсязі, надавши 26.06.2008 року кредит в розмірі, обумовленому Договором, що підтверджується Випискою з особового рахунку та Меморіальним ордером від 26 червня 2008 року та спростовує доводи апеляційної скарги щодо надання кредиту не у повному розмірі та не в обумовленій валюті .

Заперечення цих доказів відповідачкою ретельно перевірені судом першої інстанції, їм надана належна правова оцінка, з якою колегія суддів погоджується.

Судом встановлено,що конвертація валюти з швейцарських франків на долари США відбулася на підставі заяви ОСОБА_3

Лист НБУ від 04.08.2015 року, на якій посилається апелянт, у якому зазначено про відсутність операцій щодо купівлі-продажу безготівкового швейцарського франку банками України на міжбанківському валютному ринку 27.06.2008 року та 10.07.2008 року не дає підстав для висновку про відсутність такої валюти у касах позивача та придбання її за інші види валют і не може бути підставою для визнання кредитного договору недійсним з підстав обману.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Однак, ОСОБА_3 свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконувала, що призвело до виникнення заборгованості.

Згідно з довідкою - розрахунком ПАТ "Універсал Банк" заборгованість ОСОБА_3 станом на 23.06.2015 року становить 13 329 швейцарських франків 80 сантимів та складається з простроченої заборгованості по кредиту в розмірі 1 447,30 швейцарських франків; суми дострокового стягнення кредиту - 11 071,81 швейцарських франків; суми заборгованості за відсотками - 689,19 швейцарських франків; суми заборгованості за підвищеними відсотками - 121,50 швейцарських франків.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України ( у редакції чинній на час розгляду справи судом першої інстанції), кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Розрахунок, поданий позивачем за первісним позовом, відповідачкою не спростований, свого розрахунку нею не подано до суду першої, не долучено такого й до апеляційної скарги, тому колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції підставно виходив з розрахунку наданого позивачем і стягнув з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором у зазначеному в рішенні суду розмірі, виходячи з умов договору та положень ст. ст. 525, 526, 530, 610 ЦК України.

Разом із цим колегія суддів не погоджується з висновками суду в частині задоволення позовних вимог про солідарне стягнення заборгованості з боржника і усіх поручителів .

Норми закону, яким врегульована порука (ст.ст. 553,554 ЦК України), не містять положень щодо солідарної відповідальності поручителів за різними договорами, не передбачене таке і умовами укладених між сторонами договорів поруки, тому рішення суду в частині солідарного стягнення з обох поручителів не ґрунтуються на положеннях ст.554 ЦК України та суперечать правовій позиції викладеної у постанові Верховного Суду України від 17.12.2014 року у справі № 6-185 цс 14 ,а відтак рішення суду в цій частині підлягає зміні із зазначенням, що заборгованість за кредитним договором № 066-2008-2216 від 08.06.2008 року, укладеним між Відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» та ОСОБА_3, у загальному розмірі 13 329 швейцарських франків 80 сантимів, що становить 355 383.86 грн. (за курсом НБУ 1 швейцарський франк = 26,66085500 грн. станом на 13.11.2017 року) , підлягає солідарному стягненню на користь Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" з: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 і з ОСОБА_3 та ОСОБА_5.

Керуючись ст.ст.268,367-368,374,376,381-384 ЦПК України , суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м.Києва від 13 листопада 2017 року змінити в частині солідарного стягнення. Зазначити, що заборгованість за кредитним договором № 066-2008-2216 від 08.06.2008 року, укладеним між Відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» та ОСОБА_3, у загальному розмірі 13 329 швейцарських франків 80 сантимів, що становить 355 383.86 грн. (за курсом НБУ станом на 13.11.2017 року 1 швейцарський франк = 26,66085500 грн.), підлягає солідарному стягненню на користь Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" з : ОСОБА_3 та ОСОБА_4; з ОСОБА_3 та ОСОБА_5.

В інший частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів з дня складання повного її тексту може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач :

Судді :

Повний текст постанови складений : 13 квітня 2018 року