Справа № 219/25/18
04 квітня 2018 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:
головуючого судді - Саржевської І.В.
за участю секретаря - Білоус Д.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лиман за відсутністю сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Органу опіки та піклування Соледарської міської ради Донецької області про позбавлення батьківських прав,
05.02.2018 до Краснолиманського міського суду Донецької області від Артемівського міськрайонного суду Донецької області надійшла цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Органу опіки та піклування Соледарської міської ради Донецької області, про позбавлення батьківських прав, на підставі ухвали суду від 04.01.2018 за підсудністю (а.с. 19-20).
Ухвалою судді Краснолиманського міського суду Донецької області від 06.02.2018 зазначена цивільна справа прийнята до розгляду (а.с. 21-22).
Позивач ОСОБА_1, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилась, просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала повністю, не заперчує проти заочного розгляду справи, про що суду надала відповідну заяву (а.с. 52).
Відповідач ОСОБА_2, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи (а.с. 49-50), в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив.
Представник відповідача Органу опіки та піклування Соледарської міської ради Донецької області, в судове засідання не з*явився, просить справу розглянути без участі представника, про що суду надав відповідну заяву.
Ухвалою суду від 04.04.2018 прийнято рішення про проведення заочного розгляду справи.
На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.
В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження дитини: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, народилася в м. Артемівськ Донецької області, її батьками є: батько ОСОБА_2, мати ОСОБА_1 (а.с. 6 зворот).
З 13.06.2014 та на цей час позивач ОСОБА_1 перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. Своє дошлюбне прізвище "ОСОБА_1", після державної реєстрації шлюбу змінила на "ОСОБА_1". Зазначені відомості підтверджуються свідоцтвом про шлюб (а.с. 6).
Батьки неповнолітньої ОСОБА_4 перебували у цивільному шлюбі з 2008 року до кінця 2009 року.
Після розірвання шлюбних відносин, неповнолітня ОСОБА_4 мешкає разом з матір*ю та знаходиться на її утриманні (а.с. 7).
Відповідач ОСОБА_2 перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення як переміщена особа з тимчасово окупованої території України та районів проведення АТО та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, отримав довідку внутрішньо переміщених осіб від 05.11.2014, яка на даний час анульована (а.с. 32).
Відповідно до довідки про склад сім"ї, позивач ОСОБА_1 мешкає за адресою: АДРЕСА_2, та до складу її сім"ї входять: чоловік ОСОБА_6, син ОСОБА_7, та дочка ОСОБА_4 (а.с. 7).
Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 09.08.2012 з ОСОБА_2 стягнуті аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання його неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/6 частки з усіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття (а.с. 8).

З початку 2013 року та на теперішній час ОСОБА_2 аліменти не сплачує. Надати довідку щодо заборгованості по аліментам не виявилося можливим, бо доступ до виконавчих проваджень відсутній, підтвердити втрату або наявність виконавчих проваджень та виконавчих документів не є можливим (а.с. 7 зворот).

Згідно педагогічної характеристики, наданої Никифорівською ЗОШ 1-111 ступенів Бахмутської районної ради Донецької області ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, навчається у зазначеному закладі з 1 класу по теперішній час. За час початкової освіти та по цей час, батько дитини у її вихованні участі не приймає, не займається її матеріальним забезпеченням. Всі шкільні питання вирішує мати (а.с. 9).

Згідно ч. 1 ст. 59 ЦПК України права, свободи та інтереси малолітніх осіб віком до чотирнадцяти років, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом.

Відповідно до положень Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою ВР від 27.02.1991року № 789-ХІІв усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави - учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Дитина з моменту народження має право на піклування своїх батьків.

Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

У відповідності до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

В судовому засіданні встановлено, що з кінця 2009 року ОСОБА_2 дитину не відвідує, не спілкується з нею, її життям та здоров'ям не цікавиться, матеріальної допомоги на її утримання не надає. Дитина свого батька взагалі не бачила та не знає, так як останній покинув родину, коли доньці було 7 місяців.

Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:

1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;

2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини;

3) жорстоко поводяться з дитиною;

4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;

5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;

6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Пунктом 15 Постанови ПВСУ № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 визначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні матір'ю, батьком обов'язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, не зважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов'язки.

Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.

Пунктом 16 Постанови ПВСУ № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Ухилення від виконання обов'язків по вихованню дитини знайшло повне відображення в поведінці відповідача, який тривалий час не піклується ані про фізичний, ані про духовний розвиток дочки. Таким чином, відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, які покладені на нього Конституцією України та сімейним законодавством, бо має змогу їх виконувати. При цьому судом не встановлено, що відповідачу будь-хто чи щось перешкоджало належним чином виконувати свої батьківські обов'язки.

Відповідно до ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Як вбачається з висновку від 26.02.2018 органу опіки та піклування виконавчого комітету Соледарської міської ради Донецької області про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2, виконавчий комітет (орган опіки і піклування Соледарської міської ради Донецької області) вважає доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, відносно його малолітньої доньки, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, так як він самоусунувся від виховання та утримання дитини (а.с. 44).

Суду надані достатні докази, що відповідач ОСОБА_2 злісно ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, внаслідок чого, суд приходить до висновку, що позбавлення відповідача батьківських прав не буде суперечити правам та законним інтересам дитини.

Згідно із ст. 133 ЦПК України судовий збір включено до складу судових витрат. У відповідності зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір у разі задоволення позову, покладається на відповідача.

Враховуючи, що судом задоволені позовні вимоги повністю, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судові витрати у розмірі 704,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 150, 164, 166, 182, 183 Сімейного Кодексу України, ст. 4, 12, 13, 81, 83, 141, 264-265, 280-284, 289 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Органу опіки та піклування Соледарської міської ради Донецької області про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, місце мешкання: АДРЕСА_3 РНОКПП НОМЕР_1, батьківських прав щодо його неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_1, на користь держави (Отримувач коштів Краснолим.УК/отг м.Красний Лиман/ 22030101, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37894853, Банк отримувача ГУДКУСУ у Донецькій області, Код банку отримувача (МФО) 834016, Рахунок отримувача 0564, Код класифікації доходів бюджету 22030101 "Судовий збір" (Державна судова адміністрація України, 050)) судовий збір у розмірі 704,80(сімсот чотири грн. 80 коп.) гривень.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку безпосередньо до Апеляційного суду Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження -якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення повинно бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя -