У Х В А Л А

23 квітня 2018 року

м. Київ

справа № 489/6638/15-ц

провадження № 61-17614ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Олійник А. С. розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12 грудня 2017 року та постанову апеляційного суду Миколаївської області від 12 лютого 2018 року справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди у сумі 6 823,00 грн, завданої залиттям квартири, а також просила стягнути 900,00 грн витрат, пов'язаних з визначенням розміру завданої майнової шкоди.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєвавід 12 грудня 2017 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 6 823,00 грн майнової шкоди, 900,00 грн витрат, пов'язаних з визначенням розміру завданої майнової шкоди та 487,20 грн судового збору.

Постановою апеляційного суду Миколаївської області від 12 лютого 2018 року змінено рішення суду першої інстанції в частині стягнення матеріальної шкоди. Зменшено розмір майнової шкоди з 6 823,00 грн до 5 923,00 грн.

07 березня 2018 року представник ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_2 звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєвавід 12 грудня 2017 року та постанову апеляційного суду Миколаївської області від 12 лютого 2018 року.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з пунктом 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною дев'ятою статті 19 ЦПК України встановлено, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» установлено що з 1 січня 2015 році прожитковиймінімум на одну працездатну особу становить 1218,00 грн.

З огляду на положення статті 19 у системному зв'язку з нормами статей 274, 389 та 394 ЦПК України, суд вправі віднести справу до категорії малозначних на будь-якій стадії її розгляду.

Предметом спору у зазначеній справі є стягнення з відповідача на користь позивача 6 823,00 грн майнової шкоди, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Верховним Судом також ураховано, що судове рішення судом апеляційної інстанції постановлено після набрання чинності Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», тобто після 15 грудня 2017 року.

Підстав, за яких судові рішення, постановлені у зазначеній справі можливо віднести до випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, судом не встановлено і на такі не посилається заявник.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведене повністю узгоджується з правовими позиціями Європейського суду з прав людини, висловленими у справах Levages Prestations Services v. France (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) та Brualla Gomez de la Torre v. Spain (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії), згідно з якими умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки оскаржувані представником заявником рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12 грудня 2017 року та постанова апеляційного суду Миколаївської області від 12 лютого 2018 року постановлені у малозначній справі, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєвавід 12 грудня 2017 року та постанову апеляційного суду Миколаївської області від 12 лютого 2018 року справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкодивідмовити.

Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. С. Олійник