Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" квітня 2018 р.

м. Київ

справа № 755/2686/18

Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого - судді Ластовка Н.Д..

за участю секретаря Леонтович Т.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва на підставі наявних у суду матеріалів цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Київенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Київенерго» звернулось з позовом до суду про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з централізованого опалення у розмірі 16151,51 грн., 24440,15 грн. за постачання гарячої води, 10967,45 грн. 3% річних та інфляційну складову, та 1762,00 грн. судового збору.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач ОСОБА_1 є споживачем послуг з централізованого опалення та гарячої води, які постачаються позивачем, однак з 01.12.2014 р. по 01.12.2017р. відповідач не вносить плату за надані позивачем послуги, внаслідок чого станом на 01.12.2017 року перед позивачем утворилась заборгованість за централізоване опалення та постачання гарячої води, що разом з урахуванням індексу інфляції та 3% річних становить 51559,11 грн., яку позивач і просить стягнути з відповідача та 1762,00 грн. сплачено при подачі позовної заяви судового збору, а всього - 53321,11 грн.

17 квітня 2018 року на адресу Дніпровського районного суду м. Києва ПАТ «Укрпошта» було повернуто за закінченням терміну зберігання конверт із вкладенням ухвали про відкриття провадження у справі в порядку спрощеного провадження та позовної заяви з додатками, адресований відповідачу ОСОБА_1

Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Заявлена позивачем до стягнення сума складає 53321,11 грн., що за своїм розміром не перевищує п'ятисот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначених граничним за вимогами ч. 5 ст. 274 ЦПК України.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Як зазначає в своїй позовній заяві позивач, з 01.07.2014 р. ПАТ «Київенерго» визначено обов'язковим виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водовідведення для житлових будинків комунальної форми власності згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії» №1198-VII від 10.04.2014 р.

Відповідно до ч. 7 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон), договір про надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб'єктом господарювання, є договором приєднання.

31.07.2014 р. на офіційному сайті ПАТ «Київенерго» та в газеті «Хрещатик» №111(4511) від 06.08.2014 р. було опубліковано Договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води населенню, розроблений для фізичних осіб, що є власниками/квартиронаймачами у багатоквартирному житловому будинку на підставі типового договору, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005 р., та є Договором приєднання. Отже, даний договір може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору, і друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частиною 2 ст. 638 ЦК України визначено, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферта) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно ч.2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товар, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказано в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Відповідач ОСОБА_2 проживає за адресою: АДРЕСА_1, та є споживачем наданих ПАТ «Київенерго» послуг з централізованого опалення та гарячої води.

Правовідносини з постачання фізичним особам централізованого опалення та постачання гарячої води регулюється Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - Правила) та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. № 630 (далі - Правила).

Пунктом 8 Правил визначено, що послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Відповідно до п.11 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі квартири облаштовані квартирними засобами обліку, споживач, який не має квартирних засобів обліку, оплачує послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями усіх квартирних засобів обліку, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загально будинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менше як двох мешканців будинку.

Відповідно до п. 21 Правил у разі відсутності у квартирі та на вводах в багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії, плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормами споживання , з централізованого опалення - з розрахунку на 1 км.м (куб ментр) опалюваної площі (об'єму) квартири та додатково за перевищення розрахункової потужності приладів опалення (радіаторів) згідно з законодавством.

Пунктом 18 Правил визначено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Таким чином, споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувались ними.

Згідно розрахунку заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання за період 01.12.2014 року - 01.12.2017 року у відповідача виникла заборгованість по сплаті за користування вказаними послугами в сумі 40591,66 грн., яка нею не сплачена (а.с.10).

Як вбачається зі списку рекомендованих листів №9 та списку згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів №3114 15.12.2017 р. на адресу ОСОБА_1 позивачем було відправлено вимогу від 11.12.2017 р. №36/33-В5750 про оплату заборгованості у розмірі 40591,66 грн. рекомендованим листом, яку станом на 18.12.2017 р. позивачу не вручено, про що свідчить роздруківка з сайту ПАТ «Укрпошта» про відстеження відправлення (а.с.11-16).

Однак, будучи споживачем наданих відповідачем послуг, ОСОБА_1 до даного часу не вжила заходів по погашенню заборгованості за період з 01.12.2014 р. по 01.12.2017 р. перед ПАТ «Київенерго».

Правовідносини із споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», відповідно до ст. 4 якого законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ч.1 ст.19, п.1 ч.3 ст.20, п.3 ч.2 ст.21, пп.4,13 ч.1 ст. 26 Закону відносини між учасниками сфери житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Виконавець зобов'язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Істотними умовами договору на надання житлово-комунальних послуг є, зокрема, порядок оплати за спожиті житлово-комунальні послуги та відповідальність сторін і штрафні санкції за невиконання умов договору. Споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, лише в разі його підготовки виконавцем на основі типового договору.

Тобто, законом визначені обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов'язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов'язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Згідно з п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року № 572 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45), власник та наймач (орендар) квартири зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно зі ст.13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на:

1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо);

2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо);

3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо);

4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За правилами ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Крім того, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити 3% річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку, правильність якого перевірена судом, інфляційна складова боргу та 3% річних складає 10967,45 грн.

Системний аналіз положень ст. ст. 2, 9, 10, 189, 190 ЖК Української PCP дає підстави для висновку про те, що правовідносини, пов'язані з несвоєчасною оплатою житлово-комунальних послуг, за своєю правовою природою не є житловими.

З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов'язанням, в якому, серед інших прав і обов'язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч.1 ст. 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.

Отже, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов'язань на них поширюється дія ч.2 ст.625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання.

Закріплена в п.10 ч.3 ст.20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання.

За відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов'язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг покладається на боржника відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року у справі №6-59цс13, яка прийнята за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в межах даного спору позивачем правомірно пред'явлено вимоги до відповідача про стягнення заборгованості на загальну суму 51559,11 грн., з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення оплати за спожиті житлово-комунальні послуги та три проценти річних від простроченої суми, яка розрахована позивачем за період з 01 грудня 2014 року по 01 грудня 2017 року, з урахуванням положень ст.625 Цивільного кодексу України.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, ухвалюючи рішення суд присуджує стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Київенерго» судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762,00 грн., які сплачено позивачем при зверненні з цим позовом до суду.

Враховуючи наведене, та керуючись ст.ст. 526,625,638,642 Цивільного кодексу України, ст.ст.13,19,20,21,26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. № 630, ст.ст. 2, 10, 76, 77-81, 89,141, 209,247, 265,268,272,274-279,354, пп.15.5 п. 15 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства «Київенерго» до ОСОБА_2 про надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води - задовольнити.

Стягнути на користь ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1) 16151,51 грн. за надані послуги з централізованого опалення та зарахувати на поточний рахунок № 01 у ГУ по м. Києву та Київській області ВАТ «Ощадбанк», МФО 322669, .

Стягнути на користь ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1) 24440,15 грн. за постачання гарячої води та зарахувати на розрахунковий рахунок № 01 у філії ГУ по м. Києву та Київській області ВАТ «Ощадбанк», МФО 322669, .

Стягнути на користь ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1) 10967,45 грн. 3% річних та інфляційну складову боргу та зарахувати на розрахунковий рахунок № НОМЕР_2 у ПАТ «ПУМБ», МФО 334851, одержувач: ПАТ «Київенерго» .

Стягнути на користь ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1) судовий збір у розмірі 1762,00 грн. та зарахувати на розрахунковий рахунок № НОМЕР_2 у ПАТ «ПУМБ», МФО 334851, одержувач: ПАТ «Київенерго» .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безспосередньо до Апеляційного суду м. Києва. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5, п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя: