Новоархангельський районний суд Кіровоградської області
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2018 року Суддя Новоархангельського районного суду Кіровоградської області Запорожець О.М.

дослідивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Новоархангельської селищної ради Кіровоградської області про встановлення факту родинних відносин та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про встановлення факту родинних відносин та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом.

При вивченні матеріалів цивільної справи встановлено, що в переліку додатків до позовної заяви зокрема вказано копія позовної заяви та квитанції про сплату судового збору.

Відповідно до акту від 18.04.2018 року складеного на підставі інструкції з діловодства старшим секретарем Поліщук Ю.М. встановлено, що в матеріалах позовної заяви ОСОБА_1 до Новоархангельської селищної ради Кіровоградської області про встановлення факту родинних відносин та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом відсутні оригінали квитанцій про сплату судового збору, а також копія позовної заяви вказані в додатках.

В ч. 2 та ч. 3 ст. 175 ЦПК України законодавець закріпив положення щодо форми і змісту позовної заяви.

Зокрема в зазначеній нормі процесуального права визначено, що позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи. позовна заява повинна містити: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або імя (прізвище, імя та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів звязку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; 3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; 4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обовязковий досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у звязку із розглядом справи; 10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Позивачкою при подачі заяви знівельовано положення пункту 3 зазначеної норми процесуального права, оскільки виходячи з прохальної частини позову нею заявлено одну вимогу матеріального характеру, але при цьому не визначено ціну позову. Визначення ціни позову регламентовано у п. 2 ч. 1 ст. 176 ЦПК України, зокрема у позовах про визнання права власності на майно або його витребування вона визначається - вартістю майна.

Ціна позову це грошове вираження майнових вимог позивача. Ціна позову має важливе значення насамперед для правильного визначення судового збору, що підлягає сплаті під час звернення до суду. В нашому випадку за позовною вимогою про визнання права власності на майно ціна позову визначається вартістю цього майна. При цьому слід рахувати, що вартість майна це грошова сума, за яку це майно може бути придбане у певній місцевості. Законодавцем прямо покладено обовязок на позивача, щодо встановлення та зазначення ціни позову.

В абзаці 4 ст. 13 Закону України «Про оцінку земель» викладено випадок обовязкового проведення грошової оцінки земельних ділянок, зокрема нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі: визначення розміру державного мита при міні, спадкуванні (крім випадків спадкування спадкоємцями першої та другої черги за законом (як випадків спадкування ними за законом, так і випадків спадкування ними за заповітом) і за правом представлення, а також випадків спадкування власності, вартість якої оподатковується за нульовою ставкою) та даруванні земельних ділянок згідно із законом.

Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

Крім того позивачка посилається на Постанову Пленуму Верховного Суду України з приводу застосування положень п. 1 ст. 273 ЦПК України, з цього приводу суд наголошує на тому, що зазначена норма процесуального права діє в іншій інтерпретації, після набранням 15.12.2017 року законної сили змін до ЦПК України.

Окреме провадження врегульовано після набрання чинності змінами розділом ІV, в нашому випадку главою 6 ЦПК України.

Зі змісту ч. 2 ст. 19 ЦПК України, слідує, що цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку:1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

Тобто законодавцем виокремлено три різних види форм звернення осіб до суду, також є відмінність сторін при розгляді справ за зазначеними правилами, порядок та строки розгляду, порядок витребування, надання та огляд доказів, тощо.

В ст. 188 ЦПК України законодавцем чітко закріплено випадки обєднання в одне провадження декількох вимог, повязаних між собою, разом з тим суд зауважує на тому, що зазначена норма процесуального прав не містить посилання на обєднання в одне провадження позовним вимог та вимог, що розглядаються в порядку окремого провадження, також зазначених норм не містять положення ст. ст. 293, 294, 315 ЦПК України.

А тому з огляду на викладене позивачка повинна визначитись з вимогою, з якою вона буде звертатись до суду та який обере спосіб захисту цивільних справ.

Окремо звертається увага на постанову приватного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10.04.2018 року, в якій позивачці відмовлено в прийнятті заяви про оформлення спадщини.

Частиною 1 ст. 7 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, у своїй діяльності керуються законами України, постановами Верховної Ради України, указами і розпорядженнями Президента України, постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України, а на території Республіки Крим, крім того, - законодавством Республіки Крим, наказами Міністра юстиції України, нормативними актами обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій.

Перелік підстав відмови у вчиненні нотаріальної дії визначений у ст. 49 Закону України «Про нотаріат».

В розумінні ч. 1 ст. 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду.

В абз. 3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Позивачка помилково ототожнює в позові поняття відмова в прийнятті заяви та відмова нотаріуса в оформленні права на спадщину.

Відмова в прийнятті заяви про прийняття спадщини є тимчасова дія з метою встановлення або здійснення певних дій, а відмова нотаріуса в оформленні права на спадщину, це є спрямована дія нотаріуса направлена на відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину.

З постанови нотаріуса слідує, що нотаріус спочатку відмовляє у прийнятті заяви, а потім вчиняє нотаріальні дії, а потім відмовляє у видачі свідоцтва про право на спадщину особі, яка на його думку на час звернення не є спадкоємцем, що на думку суду є недопустимим та таким, що не відповідає положенням Закону України «Про нотаріат».

Зі змісту частин 1, 2 та 3 ст. 185 ЦПК України слідує, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом пяти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити). Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

За даних обставин позивачці необхідно надати суду оригінали квитанцій про сплату судового збору відповідно до ЗУ «Про судовий збір», визначити спосіб захисту цивільних прав, а саме з якою вимогою вона звертається до суду та зазначити ціну позову.

Залишення позовної заяви без руху це тимчасовий захід, який застосовується судом з метою усунення позивачем недоліків та дотримання порядку її подання.

Зазначенні вище обставини є перепоною для вирішення питання про відкриття провадження у справі, а тому цивільний позов підлягає залишенню без руху з наданням позивачці терміну для виправлення недоліків викладених в мотивувальній частині цієї ухвали.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 175, 177, 185, 258, 259, 260 ЦПК України,-

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Новоархангельської селищної ради Кіровоградської області про встановлення факту родинних відносин та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом - залишити без руху.

Надати ОСОБА_1 строк 7 /сім/ днів з дня отримання ухвали, для усунення недоліків зазначених в мотивувальній частині ухвали.

Ухвала самостійному оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя: