РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/1072/17

13 квітня 2018 року

Костопільський районний суд Рівненської області в особі судді Олійник П. В.

розглянувши в м.Костопіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ВАТ "Берестовецький спецкар'єр" про поновлення на роботі і виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до заявою до Відкритого акціонерного товариства "Берестовецький спецкар'єр" про поновлення на роботі і виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позову покликається на те, що працювала у відповідача машиністом конвеєра дробильно-сортувального цеху і з 06.05.2017 р. була звільнена з роботи за п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України у зв'язку із скороченням чисельності та штату працівників. Вважає своє звільнення незаконним та просить суд (з урахуванням заяв про збільшення позовних вимог) визнати наказ в частині звільнення її із займаної посади незаконним, поновити її на посаді машиніста конвеєра дробильно-сортувального цеху, стягнути з відповідача в її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу та 5000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю та з аналогічних підстав. Просить позов задовольнити.

Представник відповідача позов не визнав та пояснив, що скорочення працівників було вимушеним у зв'язку із важким становищем на підприємстві та закінченням строку ліцензії на видобуток і переробку корисних копалин. Про наступне скорочення всіх працівників було попереджено під розписку і звільнення було проведено відповідно до чинного законодавства. Просить в задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши пояснення сторін і свідка, з'ясувавши обставини та дослідивши докази по справі, вважає, що позов не підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що позивач працювала у відповідача машиністом конвеєра дробильно-сортувального цеху.

Згідно наказу по ВАТ "Берестовецький спецкар'єр" № 1-к від 03.02.2017 року у зв'язку із оптимізацією виробництва та важким матеріальним становищем на підприємстві, а також із закінченням строку дії ліцензії на видобуток і переробку корисних копалин було передбачено скоротити чисельність працюючих на підприємстві в кількості 12 чоловік, в тому числі і машиніста конвеєра.

Наказом № 4-к від 03.03.2017 року "Про попередження про звільнення працівників спецкар'єру у зв'язку із скороченням чисельності і штату підприємства" попереджено про скорочення з 06.05.2017 року працівників підприємства (зокрема і машиніста конвеєра).

Згідно відомості про отримання повідомлень про скорочення 03.03.2017 року, позивач отримала повідомлення про скорочення 03.03.2017 року.

Наказом № 8-к від 06.05.2017 року "Про звільнення працівників у зв'язку із скороченням чисельності та штату" у зв'язку із оптимізацією виробництва та важким матеріальним становищем на підприємстві, а також із закінченням строку ліцензії на видобуток і переробку корисних копалин по Берестовецькому родовищу, а також відсутності можливості переведення працівників на іншу роботу, позивача звільнено з роботи з 06.05.2017 року.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною другою статті 40 КЗпП України передбачено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

В судовому засіданні було встановлено, що у відповідача відсутні робочі місця, які б можна було запропонувати для працівників, які підлягають скороченню.

Відповідно до частин першої, третьої статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Згідно з частиною першою статті 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених, зокрема пунктом 1 статті 40 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Проте відсутність звернення до профспілкової організації при звільненні не є беззаперечною підставою для визнання такого звільнення незаконним.

Частиною 9 статті 43 КЗпП України передбачено, що якщо розірвання трудового договору з працівником проведено власником або уповноваженим ним органом без звернення до виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника), суд зупиняє провадження по справі, запитує згоду виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) і після її одержання або відмови виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) в дачі згоди на звільнення працівника (частина перша цієї статті) розглядає спір по суті.

В судовому засіданні було встановлено, що позивача було звільнено без попередньої згоди профкому. В зв'язку з цим судом було зупинено провадження по справі та запропоновано профкому ВАТ "Берестовецький спецкар'єр" розглянути питання про надання згоди на звільнення позивача відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України.

15 листопада 2017 року до суду надійшов витяг з протоколу засідання профкому ВАТ "Берестовецький спецкар'єр" від 09.11.2015 року № 5, згідно якого відмовлено в наданні згоди на звільнення позивача за ч. 1 ст. 40 КЗпП України. В обґрунтування відмови покликається на те, що дії в.о. директора ВАТ "Берестовецький спецкар'єр" при скороченні працівників є протизаконними. Зокрема, він всупереч ст. 22 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" не звертався у профком підприємства за три місяці до початку майбутнього скорочення з інформацією щодо цих заходів, не провів консультації з профспілкою про заходи щодо запобігання звільненню працівників або пом'якшення несприятливих наслідків такого звільнення, не надав техніко-економічне обґрунтування доцільності такого скорочення. Відповідач попередньо не звертався в профком з поданням про звільнення позивача, не надав профкому нового штатного розпису на затвердження та не запропонував позивачу іншої роботи.

Як вбачається із витягу з протоколу засідання профкому ВАТ "Берестовецький спецкар'єр" від 09.11.2015 року № 5 на ньому був присутній лише один член профокому - голова профкому ОСОБА_2. Інші члени профкому написали заяви про вихід із профспілки.

Відповідно до п.11.6 Статуту професійної спілки працівників автомобільного транспорту та шляхового господарства України (зі змінами), профспілкові збори, засідання виборних профспілкових органів, їх президій вважаються правомочними, якщо в них бере участь більше половини членів профспілкової організації або її виборного органу. Профспілкові конференції, з'їзди вважаються правомочними, якщо в їх роботі бере участь не менше двох третин делегатів.

Як вбачається з протоколу № 1 звітно-виборної профспілкової конференції ВАТ "Берестовецький спецкар'єр" за період з 21 червня 2010 року по 22 червня 2015 року, на якій було обрано профспілковий комітет, на даних зборах були присутні 32 чоловік із 76, які перебувають на обліку первинної профспілкової організації. В зв'язку з цим суд вважає, що посилання представника відповідача на те, що зазначені збори були неправомочними, є обґрунтованим.

Пунктом 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз'яснено, що розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за пунктом 1 статті 40 КЗпП України, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за два місяці про наступне вивільнення.

В судовому засіданні встановлено, що відповідачу було надано ліцензію (спеціальний дозвіл) на користування надрами, реєстраційний номер 2915 від 06.02.2003 року, яка видана Міністерством екології та природних ресурсів України і яку погоджено Держуправлінням екоресурсів у Рівненській області та Держнаглядохоронпраці, терміном на 14 років. 06. лютого 2017 року дія зазначеної ліцензії припинилась.

Суд погоджується, що закінчення терміну ліцензії на видобуток і переробку корисних копалин є достатньою підставою для підприємства для внесення змін в організаційну структуру та в штатний розпис.

ВАТ "Берестовецький спецкар'єр" як самостійна юридична особа має право самостійно визначати свою організаційну структуру, встановлювати чисельність працівників і штатний розпис.

Позивача у встановленому порядку було попереджено про майбутнє вивільнення у зв"язку із скороченням чисельності та змінами в організаційній структурі товариства (наказ № 4-к від 03.03.2017 року).

У зв'язку з відсутністю вакантних посад, на яких могла би працювати позивач, з врахуванням її спеціальності, останні їй не пропонувалися. Дана обставина перевірялася судом і протилежного встановлено не було.

Наказом № 8-к від 06.05.2017 року позивача було звільнено із займаної посади за п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв"язку із скороченням штату.

Частиною 1 ст. 43 КЗпП України встановлено, що розірвання трудового договору з підстав, передбачених п. 1 ст. 40 КЗпП України (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації) може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Разом з тим відсутність згоди виборного органу первинної профспілкової організації на звільнення не є безумовною та самостійною підставою для поновлення останнього на займаній посаді.

Частиною 7 ст. 43 КЗпП України передбачено, що рішення виборного органу первинної профспілкової організації про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обгрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обгрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації.

Аналізуючи отриманий судом витяг з протоколу засідання профкому ВАТ "Берестовецький спецкар'єр" від 09.11.2015 року № 5, яким відмовлено в наданні згоди на звільнення позивача за ч. 1 ст. 40 КЗпП України, суд вважає, що відмова є необґрунтованою з наступних підстав.

Не звернення керівництва відповідача до профкому за три місяці до початку майбутнього скорочення з інформацією щодо цих заходів та не проведення консультації з профспілкою про заходи щодо запобігання звільненню працівників або пом'якшення несприятливих наслідків такого звільнення не є безумовною підставою для поновлення позивача на займаній посаді. Крім того, про закінчення терміну ліцензії на видобуток і переробку корисних копалин було відомо всім працівникам підприємства і всі розуміли, що це потягне за собою зменшення об'ємів виробництва і відповідно скорочення чисельності працівників. Попереднє не звернення відповідача в профком з поданням про звільнення позивача не є підставою для поновлення на роботі. , не надав профкому нового штатного розпису на затвердження та не запропонував позивачу іншої роботи. В зв'язку з відсутністю вакантних посад, на яких могла би працювати позивач, з врахуванням її спеціальності, не було можливості надати їй іншу роботу.

Таким чином, порушень діючого законодавства при звільненні позивача судом не встановлено. У зв"язку з цим відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.1-4 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд вважає, що позивачем не доведено, що її з вільнення проведено з порушенням чинного закодавства і тому відмовляє в задоволенні позову.

На підставі викладеного та керуючись ст. 12, 89, 141, 259, 260 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ВАТ "Берестовецький спецкар'єр" про поновлення на роботі і виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Рівненської області через Костопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяП. В. Олійник