АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/425/18 Справа № 208/4442/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Лобарчук О. О. Доповідач - Ткаченко І.Ю.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2018 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Каратаєвої Л.О., Пищиди М.М.

при секретарі - Кравцовій Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини

за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 травня 2017 року, -

В С Т А Н О В И В:

11 червня 2014 року позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини, в якому просила стягнути з ОСОБА_3 на її користь щомісячно додаткові витрати на лікування хворого сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 2000 грн. до досягнення сином повноліття; стягнути по квитанціям суму 2990 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог посилалась на те, що 15.09.2010 року від спільного мешкання з відповідачем народився син ОСОБА_4, про що свідчить актовий запис в свідоцтві про народження дитини НОМЕР_2 від 19.10.2010 року. Сімейно-шлюбні відносини між нею та відповідачем припинені восени 2011 року, відповідач пішов із сім'ї та з того моменту самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків та дитиною не піклується. Аліменти на утримання дитини до досягнення нею повноліття з відповідача стягуються згідно рішення суду. На даний час вона звернулася до суду з позовом про стягнення додаткових витрат на утримання сина, оскільки син страждає дискінезією жовчовивідних шляхів, знаходиться на обліку у лікаря невропатолога, логопеда у зв'язку із затримкою речового розвитку та з сіндромом гіперзбудливості, на даний час їм необхідно пройти обстеження в Дніпропетровському центрі на наявність у дитини синдрому "Аутизму", також дитина часто страждає простудними захворюваннями. Син за станом здоров'я потребує постійного приймання дорогостоячих препаратів, проходження медичних обстежень і санаторно-курортного оздоровлення, які вона не в змозі надавати дитині у повному обсязі. Вона є державним службовцем та має невелику заробітну плату, якої вистачає лише для забезпечення сина продуктами харчування, а аліменти, які вона отримує до повноліття сина на одяг та частково ліки, але її заробітку не достатньо для забезпечення повноцінного лікування і оздоровлення. Вважає, що працездатний батько дитини має змогу і зобов'язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, пов'язаних з її хворобою (том 1 а.с.1). Відповідно до заяви від 18.05.2015 року позивачка збільшила свої позовні вимоги, в яких просить стягнути з ОСОБА_3 на її користь щомісячно додаткові витрати на лікування хворого сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 2000 грн. до досягнення сином повноліття, стягнути по квитанціям суму 4915,60 грн. (том 1 а.с.119). Відповідно до заяви від 23.06.2015 року позивачка збільшила свої позовні вимоги, в яких просить стягнути з ОСОБА_3 на її користь щомісячно додаткові витрати на лікування хворого сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 2000 грн. до досягнення сином повноліття; стягнути по квитанціям суму 6128,34 грн.(том 1 а.с. 148). Відповідно до заяви від 15.09.2015 року позивачка збільшила свої позовні вимоги , в яких просить стягнути з ОСОБА_3 на її користь щомісячно додаткові витрати на лікування хворого сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 2000 грн. до досягнення сином повноліття; стягнути по квитанціям суму 13271, 69 грн.(том 1 а.с.208).

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 19 травня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини - задоволені частково.

Стягнуто з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, на користь ОСОБА_2 понесені додаткові витрати на утримання дитини в розмірі 5955 (п'ять тисяч дев'ятсот п'ятдесят п'ять) грн. 91 коп.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Також вирішено питання щодо судових витрат (том 1 а.с.260-262).

Не погодившись з рішенням суду в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_3 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати рішення суду в частині задоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні зазначених позовних вимог (том 2 а.с.4-7).

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Згідно п.9 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи, що апелянт фактично в своїй апеляційній скарзі просить скасувати рішення в частині задоволених позовних вимог, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість вищевказаного рішення суду першої інстанції в цих межах. В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, а відповідно й апеляційним судом - не перевіряється.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду в оскаржуваній частині слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - залишити без задоволення.

Судом 1 інстанції встановлено, що сторони є батьками неповнолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, про що вказано у свідоцтві про народження, виданого повторно 03 липня 2012 року Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області (том 1 а.с. 3).

Відповідно до довідки ЛКК від 06 квітня 2015 року, виданої КЗОЗ ДМР "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3", ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1, спостерігається в КЗОЗ "ЦПМСД № 3" та знаходиться на диспансерному обліку з приводу часто та довго хворіючого гострими респіраторно - вірусними захворюваннями. Потребує 1 раз у 6 місяців проведення курсів відновлювальної загальнозміцнюючої терапії, санаторно-курортного лікування (том 1 а.с.113).

Відповідно до заочного рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 30.10.2014 року з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, стягуються аліменти (том 1 а.с. 50).

В підтвердження розміру заробітної плати позивачкою надано документи про нарахування заробітної плати (том 1 а.с.163-164).

В підтвердження свого матеріального стану та стану здоров'я відповідачем надано: свідоцтво про шлюб (том 1 а.с.88), копія свідоцтва про народження ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 (том 1 а.с. 89), дані про нарахування заробітної плати (том 1 а.с. 90), епікризи (том 1 а.с.91,92), довідку з місця роботи (том 1 а.с. 130).

Задовольняючи частково позовні вимоги в частині стягнення з відповідача понесених додаткових витрат на дитину, суд 1 інстанції виходив з того, що дитина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на протязі 2013-2016 років часто хворів, знаходився на лікуванні у лікаря невролога та педіатра, у зв'язку з чим йому було призначено лікарські препарати, на придбання яких позивачем було витрачено кошти, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями виписки з амбулаторної карти, чеків на придбання ліків, необхідність яких підтверджена медичними документами, на загальну суму 11911 грн. 83 коп., половина якої в розмірі - 5955 грн. 91 коп. і має бути стягнута з відповідача на користь позивачки одноразово.

Вказані висновки суду 1 інстанції відповідають нормам матеріального та процесуального права.

Враховуючи положення частини 1 статті 3 Конвенції про права дитини, частини 7 статті 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Так, згідно з вимогами ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, й цей обов'язок лягає у рівній мірі, як на матір, так і на батька.

Відповідно до статті 185 СК України (участь батьків у додаткових витратах на дитину) той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину, в разі спору, визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Як роз'яснено у п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3, до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. Окрім того відповідно до ч.2 ст.185 СК України додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать про витрати на інструменти, призначені для розвитку здібностей дитини, або документи, що підтверджують необхідність здійснення додаткових витрат на лікування дитини.

Як вбачається із матеріалів справи, а саме з письмових роз'яснень від 04.04.2017 року, наданих Директором департаменті охорони здоров"я та соціальної політики Кам'янської міської ради вказано, що 15.01.2013 року лікарем виставлено діагноз: гостра респіраторно-вірусна інфекція, призначено лікування згідно протоколу; 12.09.2013 року дитина оглянута неврологом дитячим, призначено лікування та контрольне обстеження для вирішення питання подальшого лікування; 01.10.2013 року лікарем виставлено діагноз: гостра респіраторно-вірусна інфекція, токсикодермія, призначено лікування згідно протоколу; 08.11.2013 року лікарем виставлено діагноз: гостра респіраторно-вірусна інфекція, призначено лікування згідно протоколу; з 27.11.2013 року по 04.12.2013 року : гострий бронхіт, лікування згідно медичного протоколу; 26.12 по 21.01.2014 року - гострий бронхіт, затяжний , лікування адекватне; з 31.03 по 09.04.2014 року - гострий бронхіт, лікування призначено; 22.04.2014 року - обстеження неврологом; 16.05 по 19.05.2014 року - гостра респіраторно-вірусна інфекція, призначено лікування; 18.06. по 25.06.2014 року гострий бронхіт, лікування згідно медичного протоколу; 25.09.по 29.09.2014 року - гостра респіраторно-вірусна інфекція, призначено лікування; 06.10. по 16.10.2014 року - гостра респіраторно-вірусна інфекція, призначено лікування; з 18.04.2016 року , 15.05.2016 року та 31.08.2016 року дитина оглядається лікарем неврологом приватної клініки м. Дніпро, де дитина обстежується та їй призначається лікування. Згідно представленій медичній документації на теперішній час дитина не має уточненого діагнозу (том 1 а.с. 244-245).

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на протязі 2013-2016 років хворів, знаходився на лікуванні у лікаря невролога та педіатра, у зв'язку з чим йому було призначено лікарські препарати, необхідність призначення яких та кількість витрачених коштів на їх придбання позивачем підтверджується наявними в матеріалах справи копіями виписки з амбулаторної карти, чеків на придбання ліків на загальну суму 11911 грн. 83 коп., половина якої в розмірі - 5955 грн. 91 коп. підлягає стягненню з відповідача.

Визначаючи суму, яка підлягає стягненню суд виходив з наявних у справі доказів та наступного розрахунку, який відповідачем не спростовано, а саме: а. с. 6 (оригінали квитанцій - а.с.34) - 13,75 грн. + 90,35 грн. + 12,06 грн. + 115,61 грн. + 71,85 грн. = 303,62 грн.; а.с.7 (оригінали квитанцій - а.с.33) - 16,78 грн. + 128,70 грн. + 21,8-0 грн. + 61,46 грн. + 263,13 грн. + 80,66 грн. + 52,60 грн. + 205,80 грн. = 830 грн.; а.с.8 (оригінали квитанцій - а.с.32) - 63,48 грн. + 346,65 грн. + 70,50 грн. + 201,28 грн. = 681,91 грн.; а.с.11 (оригінали квитанцій - а.с.29) - 88,10 грн. + 87,00 грн. + 15,65 грн. = 190,75 грн.; а. с. 45 - 49,45 грн. + 43 грн. + 29,64 грн. + 7,58 грн. + 22,67 грн. = 152,34 грн.; а.с.8 (оригінали квитанцій - а.с.32) - 63,48 грн. + 346,65 грн. + 70,50 грн. + 201,28 грн. = 681,91 грн.; - а.с.121а - 423 грн.; - а.с.150 - 48,14 грн. + 105грн. + 138,86 грн. + 118,66 грн. + 327,85 грн. + 101,89 грн. + 255,35 грн. = 840,40 грн.; - а.с.159 - 868,75 грн. + 782,28 грн. = 1651,03 грн.; - а.с.213 - 249,50 грн. + 126,82 грн. + 84,00 грн. + 635,75 грн. + 102 грн. + 24,97 грн. = 1223,04 грн.; - а.с.214 - 261,83 грн. + 30,08 грн. + 3599,60 грн. = 3891,51 грн.

Врахувавши конкретні обставини справи та правовідносини, що склалися між сторонами, застосувавши зазначені норми права, суд першої інстанції ухвалив обґрунтоване рішення про стягнення з відповідача половини понесених позивачкою й документально підтверджених додаткових витрат на дитину на користь позивача.

Доводи апелянта в апеляційній скарзі про те, що на його утриманні є малолітня дитина від іншого шлюбу, яка також потребує опіки та піклування, не може бути підставою для скасування або зміни рішення суду, оскільки, відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Посилання апелянта в апеляційній скарзі на те, що позивачем не надано всіх оригіналів квитанцій за якими було придбано ліки на загальну суму 11911,83 грн., половина якої стягнута з нього на користь позивача, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки такі твердження спростовуються матеріалами справи в яких наявні всі оригінали квитанцій, по яким стягнуто кошти.

Крім того, відповідач не скористався наданими йому правами, не обґрунтував свої заперечення проти позову та доводи апеляційної скарги, не надав суду доказів на їх підтвердження, а згідно із ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках, а відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана надати суду докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.

Інші доводи, приведені в апеляційній скарзі зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду 1 інстанції, яким у досить повному обсязі з'ясовані права та обов'язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка. Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування чи зміни рішення - не встановлено, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду в оскаржуваній частині відповідає вимогам ст. 263, 264 ЦПК України, і його слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 травня 2017 року в оскаржуваній частині - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: