Справа № 266/2205/16-ц
Провадження № 2/266/42/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2018 року м. Маріуполь

Приморський районний суд міста Маріуполя Донецької області в складі:

головуючого судді Курбанової Н.М.,

при секретарі Макогон С.Б.,

розглянув у відкритому судовому засідання в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним,

третя особа: приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_3,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним. В ході слухання справи позивачкою було уточнено позовні вимоги, які в остаточній редакції зводяться до наступного. Позивачка просить суд визнати недійсним заповіт ОСОБА_4, посвідченого 16.11.2015 року, зареєстрованого в реєстрі за №3690 приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2.

В обґрунтування позову зазначила, що її батько ОСОБА_4 помер 11.12.2015 року. 16.11.2015 року, за місяць до смерті, він уклав заповіт на користь ОСОБА_2,який був посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_3 За заповітом він заповів їй житловий будинок 18 по вул. Лінника в м. Маріуполі, про заповіт позивачка дізналася лише після смерті батька. Вважає, що батько на момент укладення заповіту, через захворювання та зловживання спиртними напоями, не розумів значення своїх дій та не міг керувати ними. Вважає, що даний заповіт, є недійсним, тому що порушує її права як спадкоємиці, а батько ніколи не виказував бажання передати будинок кому-небудь, крім неї. Також у неї є сумніти стосовно підпису її батька у заповіті.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник позивачки ОСОБА_5, який діє на підставі договору про надання правової допомоги, у судовому засіданні надали пояснення, аналогічні викладеним у позові, просили його задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_6 до відкритого судового засідання не зявилася, але надала заяву, згідно якої просить розглянути дану справу без її участі.

Представник відповідачки ОСОБА_7, який діє на підставі довіреності, у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що відповідачка не є родичкою ОСОБА_4 Вона хотіла купити квартиру АДРЕСА_1, власником якої був ОСОБА_4 У процесі оформлення документів на дану квартиру виникли проблеми, а саме виявилася у наявності заборгованість по аліментам на користь матері позивачки, на підставі якої на цю квартиру був накладений арешт, який виявився при передачі завдатку. Заборгованість сплачувала відповідачка. Родичі не допомагали йому продавати квартиру, бо хотіли заволодіти нею. До цього ? частку квартири по вул. Сеченова він подарував своїй дружині, в рахунок аліментів. ОСОБА_4 хотів після продажу квартири купити собі будинок. Він та ОСОБА_6 допомогли знайти йому будинок 18 по вулиці Лінника в м.Маріуполі, куди він переїхав, через 10 днів після купівлі, де і мешкав останні дні свого життя. Угода була оформлена 02.12.2015 року, а заповіт укладений 16.11.2015 року. Він допомагав документи поновлювати, паспорту не було, документи на квартиру були. Він був адекватний, зловживав спиртним, але коли був тверезим, усвідомлював свої дії. Просив у позові ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі. Крім того зазначив, що висновки посмертної судово-психіатричної експертизи суперечать обставинам справи, показам свідків, меддокументам щодо стану здоровя ОСОБА_4, тому просив суд визнати висновки неналежним доказом по справі та не враховувати його при постановленні рішення.

Третя особа приватний нотаріус ОСОБА_3 у судовому засіданні позов не визнала, пояснила, що при зверненні громадянина до неї, як до нотаріуса, вона зясовує волевиявлення людини, який документ він бажає оформити і розяснює його зміст, порядок скасування. При укладанні заповіту розяснює наслідки його укладання, і чи дійсно вказане волевиявлення відповідає його волі. Це було встановлено нею та особу громадянина перевірено. Проект заповіту було укладено, його прочитав ОСОБА_4 особисто, без окулярів, підписав та заповіт було внесено до реєстру. Будь-яких особливостей нею не було помічено в діях та поведінці ОСОБА_4, він розумів значення своїх дій.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що ОСОБА_1 її племінниця, яку вона знає з народження, а відповідачку вона не знає. Померлий є її двоюрідним братом, про заповіт їй не було нічого відомо. В останній час він зловживав спиртними напоями, мешкав сам, але з дітьми спілкувався, діти приїжджала до нього в гості. Він продав квартиру та придбав будинок, казав, що зареєструє у ньому дітей, не мав наміру залишити у спадок його ще кому-небудь. Хто оформляв угоду їй не відомо. Коли він забажав оформити угоду, то звернувся до ріелтора, оформив договір, сказав їм про це, коли вже почав оформляти документи на продаж. Коли він продав квартиру, то обрав собі будинок, де він взяв гроші, їй не відомо. Від чого він помер їй не відомо. На здоровя він не скаржився, лише зловживав спиртними напоями. Коли був тверезий, то був адекватний, а коли пив, то не впізнавав людей. Діти давали гроші на поховання.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що померлий її племінник, помер в будинку. Вона зателефонувала ріелтору, дізнатися де документи на будинок, він відповів, що померлий уклав заповіт, але у померлого були дві доньки та плани на будинок. Про смерть ОСОБА_4 знала вона, дві її доньки, сваха, а більше ніхто не знав про його смерть, але раптом ріелтор спитав: "Що трапилось з ОСОБА_4?" Племінник випивав з молодості, лишився сімї. З 2000-х років він мешкав з матірю, став багато пити, втратив роботу. Після смерті матері залишився мешкати сам в квартирі. Гроші пропивав, пив із незнайомими особами, вів себе не адекватно, був агресивним. Пив постійно, ловив «мух», клав всю їжу разом. Мати намагалася його лікувати. Про відповідачку ніхто не чув, і він ніколи би не уклав заповіт на її користь, ця новина її шокувала. Він мріяв, що діти будуть відпочивати у будинку. Конфліктів з дітьми не було. Коли в квартирі, де проживав ОСОБА_4 сталася пожежа, то він розповів, що намагався розібрати каркас ліжка, взяв інструмент, запалив цигарку, сів на матрац і більше нічого не памятав. Другий ключ від квартири був у ріелтора.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що ОСОБА_1 виросла у її дворі, на її очах, а відповідачку вона не знає про те, що ОСОБА_4 уклав заповіт, їй не було відомо. Квартиру він продав та отримав задаток, кожен день пив і виносив речі з квартири. Він всім сусідам казав: «Справи робляться, я отримав завдаток». Потім приїхав автомобіль та декілька чоловіків, перевозили його речі, він сказав, що йому купили будинок на Слободці. Через декілька днів трапилася пожежа в квартирі, ОСОБА_4 надихався димом, його забрала «швидка допомога». Після лікарні вона його не бачила та дізналася від його друга, що ОСОБА_4 вже дома у тітки. Про заповіт він ніколи не казав. Він був гарною людиною, але став зловживати спиртними напоями та з головою в нього стало не все добре, казав, що бажає померти, набридло жити. Хто зараз мешкає у квартирі їй не відомо. Люди приходили, зробили ремонт, але не мешкають зараз.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що ОСОБА_1 дочка його куми. Розмов про продаж квартири з ним не було, про пожежу не знав. ОСОБА_4 заходив до нього не тверезий. Взагалі він його памятає, як нормального адекватного чоловіка.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснила, що ОСОБА_1 - донька її куми. ОСОБА_4 хрестив її доньку, а відповідачку вона не знає. В гості останнім часто не часто ходили, оскільки ОСОБА_4 вів себе не адекватно, багато пив. Про заповіт та продаж квартири вона не знала. Квартиру продавати він наміру не мав. Після продажу придбав будинок, про це їй стало відомо при організації поховання. Про заповіт та психічні захворювання ОСОБА_4 їй не відомо. В гості він заходив до неї тверезий, в цей час був нормальною, адекватною людиною.

Свідок ОСОБА_13 суду пояснила, що ОСОБА_4 її сусід, а представник відповідача ріелтор. ОСОБА_4 був добрий, любив випити, худенький. Він забажав придбати будинок, у нього були плани на нього, він переїхав, а потім помер. Його годувала т.ОСОБА_13, говорив, що вона тримає його на цьому світі. Після продажу в квартиру заселилася молода пара. У ріелтора були ключі від будинку ОСОБА_4, хвіртки. Будинок агентство продавало. Весною приїхали доньки померлого, плакали, не вірили, казали, що він не міг укласти заповіт, бо дуже любив доньок.

Ухвалою Приморського районного суду м.Маріуполя від 10.06.2016 р. задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову. Заборонено відчужувати будинок №18 по вул. Лінніка в м. Маріуполі Донецької області (а.с.14).

Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя від 23.08.2016 р. задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_5 та представника відповідачки ОСОБА_7 Залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_3, місцезнаходження: 87500, м. Маріуполь, вул. Казанцева, б.19). Зобовязано приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_3 (місцезнаходження: 87500, м. Маріуполь, вул. Казанцева, б.19) надати суду належним чином завірену копію нотаріальної справи щодо укладення заповіту ОСОБА_4, актовий запис № 891. Зобовязано приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_14 надати суду належним чином завірену копію спадкової справи після смерті ОСОБА_4, померлого 11.12.2015 року, актовий запис №891 (а.с.47).

Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя від 02.03.2016 р. задоволено клопотання представника позивачки ОСОБА_5 Зобовязано посадових осіб комунального закладу «Маріупольської міської лікарні №2», розташованого за адресою: м. Маріуполь, вул. 50 років СССР, 46а, надати суду історію хвороби ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проходив лікування у нейрохірургічному відділенні Комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги №5» за період з 2005 року по 2015 рік, посадових осіб нейрохірургічного відділення комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги №5, надати суду історію хвороби ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, за період з 2005 року по 2015 рік, посадових осіб Комунального закладу Центр первинної медико-санітарної допомоги №3, розташованого за адресою:м. Маріуполь, пр.Леніна, б.80, надати суду амбулаторну карту ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя від 02.03.2016 р. призначено по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним посмертну судовопсихіатричну експертизу.

Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, третьої особи, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1, виходячи з наступного.

Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

У відповідності із п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є - договори та інші правочини.

Одним із способів захисту цивільних прав і інтересів, згідно п.2 ч.2 ст.16 ЦК України, може бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Відповідно ст. 30 ЦК України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними.

За положеннями ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч.2 ст.203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Підставою недійсності правочину, згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України, є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього кодексу.

За вимогами ч. 1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Відповідно ч.1 ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю, згідно ст. 1234 ЦК України.

Пленум Верховного Суду України в своїх роз'ясненнях, які містяться в п.10 постанови № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» від 28 квітня 1978 року із змінами, внесеними 25.12.1992 року постановою № 13, 25.05.98 року постановою № 15, звертав увагу судів на те, що правила ст. 55 ЦК України (в редакції 1963 року) поширюються на ті випадки, коли немає законних підстав для визнання громадянина недієздатним, однак є дані про те, що в момент укладення угоди він перебував у такому стані, коли не міг розуміти значення своїх дій або керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння та ін.). Для визначення наявності такого стану на момент укладення угоди суд призначає судову психіатричну експертизу. Вимоги про визнання угоди недійсною з цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів, що підтверджують чи спростовують доводи позивача про те, що в момент її укладення він не розумів значення своїх дій і не міг керувати ними.

Відповідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Право на спадкування відповідно ст.1223 ЦК України мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього кодексу.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії VІ-НО №272703, виданого Будинком одруження м. Маріуполя 19.10.1991 р., ОСОБА_4 та ОСОБА_15 уклали шлюб 19.10.1991 р. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище чоловіку ОСОБА_4, дружині ОСОБА_4 (а.с.79).

Згідно свідоцтва про народження серія І-НО №713005 виданого повторно 10.05.2016 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_1 народилася 26.06.1994 року, та її батьками записані: батько ОСОБА_4, мати ОСОБА_16, актовий запис №847 (а.с.3, 90).

Згідно свідоцтва про народження серія І-НО №011734 виданого повторно 18.06.1997 року Жовтневим відділом реєстрації актів громадянського стану м.Маріуполя Донецької області, ОСОБА_17 народилася 13.06.1997 року, та її батьками записані: батько ОСОБА_4, мати ОСОБА_16, актовий запис №563 (а.с.73).

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серія І-НО №127354, виданого 01.09.2008 р. Іллічівським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, шлюб між чоловіком ОСОБА_4 та ОСОБА_18 розірвано 01.09.2008 р., актовий запис №338 (а.с.80).

Згідно довідки, виданої директором ЖКП Іллічівського району, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 з 18.12.2003р., виписаний 24.12.2015 р., помер 11.12.2015 р. (а.с.79).

Згідно особового рахунку № 29678, квартиронаймачем квартири АДРЕСА_2, на підставі договору дарування від 09.11.2007 р. №4405, є ОСОБА_18 (а.с.75).

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 46553723, сформованої 29.10.2015 р., власником 2/3 частки квартири АДРЕСА_3 (пр. ОСОБА_12) в м. Маріуполі є ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину, серія та номер 1432, виданого 06.10.2015 р. приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_14 Відомості про реєстрацію іншого речового права відсутні. На зазначену квартиру на підставі ухвали Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 22.10.2013 р. №264/6897/15-ц накладено арешт (а.с.42).

Згідно квитанції №13821964 від 19.10.2015 р. на суму 58947,11 грн. ОСОБА_4 погасив заборгованість по аліментам за виконавчим провадженням ВП№42969558 та квитанції від 23.11.2015 р. на суму 61894,47 грн. ОСОБА_4 сплатив забезпечення позову по справі №264/6897/15-ц (а.с.44, 45).

16.11.2015 року ОСОБА_4 склав заповіт на ім'я ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_3, зареєстрований в реєстрі за №3690 (а.с.52, 53, 83, 96).

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 59053698, сформованої 13.05.2016 р., власником 1/1 частки житлового будинку 18 по вул. Лінніка в м. Маріуполі є ОСОБА_4, на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер 4274, виданого 16.11.2015 р., приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_19 (а.с.41).

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 61781497, власником 2/3 частки квартири АДРЕСА_4 є ОСОБА_2, на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер 3850, виданого 02.12.2015 р. приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_3 (а.с. 43).

Згідно акту про пожежу від 28.11.2015 р., 28.11.2015 р. виникла пожежа за адресою м.Маріуполь, пр. Леніна (пр. ОСОБА_12), б. 105 кв.130, пожежу виявила невстановлена особа о 14-17 год., пожежу ліквідовано о 15-05 год. Пожежею знищено - диван, речі квартири, електричний лічильник, пожежею пошкоджено - закопчені стіни у всіх кімнатах. Травми отримав - ОСОБА_4. Причина пожежі - необережне поводження з вогнем (а.с.137).

Згідно свідоцтва про смерть серії І-НО № 924310, виданого 14.12.2015 року Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_4 помер 11.12.2015 року у віці 45 років, актовий запис №891 (а.с.5, 76).

Згідно довідки про причину смерті (до форми №106/о№4108, виданої для поховання) ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 помер 11.12.2015 р. від інтоксикації, лівобічної гнійної пневмонії (а.с.77).

17.05.2016 р. зареєстрована за № 43 спадкова справа №13/2016., за заявою ОСОБА_17, яка є дочкою померлого ОСОБА_4, звернулась до приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_14 з заявою про прийняття спадщини. Крім неї, є один спадкоємець за законом дочка ОСОБА_1 (а.с.68, 84).

17.05.2016 р. зареєстрована за №44 спадкова справа №13/2016. ОСОБА_1, яка є дочкою померлого ОСОБА_4, звернулась до приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_14 з заявою про прийняття спадщини. Крім неї, є один спадкоємець за законом дочка ОСОБА_17 (а.с.85).

06.06.2016 р. о 13-30 годині зареєстрована за №57 спадкова справа №13/2016. ОСОБА_2, яка є спадкоємицею ОСОБА_4 за заповітом, посвідченим 16.11.2015 р. за реєстровим №3690 приватним нотаріусом ОСОБА_3, звернулась до приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_14 з заявою про прийняття спадщини. Дружини, що пережила спадкодавця не існує (а.с.91).

Згідно з висновком посмертної судово-психіатричної експертизи за № 78 від 19.06.2017 року 30.06.2017 року, КЛПУ «ОПНБ м. Словянська», ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, на момент складання заповіту 16.11.2015 р. страждав органічним розладом особистості змішаного генезу внаслідок повторних черепно мозкових травм, ДЕП, 2, 3 ступінь, з помірно вираженим інтелектуально-мнестичним зниженням, психопатоподібною поведінкою. Супутній діагноз: психічний та поведінковий розлад внаслідок вживання алкоголю з шкідливими наслідками, синдром залежності. У період складання заповіту 16.11.2015 р. ОСОБА_4 за психічним станом не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними (а.с.187-195).

Судово-медичний експерт ОСОБА_20, допитана в режимі відеоконференції, суду пояснила, що для надання висновку відносно ОСОБА_4 була надана медична документація: амбулаторна картка, історії хвороби, також була компютерна томографія головного мозку з міської лікарні № 5. Експертами був зроблений висновок на підставі медичної документації та показів свідків. ОСОБА_21 ретельно вивчив всю направлену експертам медичну документацію, про що доповів експертам, а потім кожний експерт особисто вивчав меддокументацію та показання свідків, на підставі чого і був зроблений висновок. Для проведення експертизи було достатньо часу, який було зроблено на підставі медичної документації. ОСОБА_4 на обліку не перебував, але не міг працювати з 2008 року, т.я. зловживав спиртними напоями систематично. В морально-етичному плані рівень ОСОБА_4 знизився, як і знизився соціальний статус. Покази свідків експерти брали з матеріалів справи, їх було достатньо, роздруківки показів свідків для висновку не були потрібні. Покази свідків мали другорядне значення, при складанні висновку, головне це клінічні дані, вивчення меддокументів, МРТ. Експерти не могли встановити у якій кількості і які алкогольні напої вживав ОСОБА_4, але пив він систематично. ОСОБА_4 був деградованої особою, мав енцефолапатію на фоні постійної інтоксикації, ступень енцефолапатії не встановлювали. У ОСОБА_4 були дуже тяжкі травми голови, лобної долі, потиличної кістки, що впливало на фізичний та психічний стан ОСОБА_4 Зроблений експертами висновок в експертизі відповідає діагнозу МКБ-10. У ОСОБА_4 були травми та алкоголізація. У ОСОБА_4 були психічні розлади, після лікування в нього покращився стан, але пізніше став погіршуватися, оскільки такі травми мають незворотні наслідки. У ОСОБА_4 була токсична енцефолапатія, внаслідок отруєння угарним газом. В 2015 році експертами встановлена у ОСОБА_4 атрофія мозку, на підставі мрт 2011 року. ОСОБА_4 виявляв агресивні тенденції, це підтверджується клінічною картиною травм та алкоголізмом. Органічний розлад це психіатричний діагноз, а психоподібна поведінка ОСОБА_4 підтверджується показами свідків та травмою правої долі мозку і атрофією мозку.

Судово-медичний експерт ОСОБА_22 суду пояснила, що ОСОБА_4 вживав алкоголь, а в 2011 році отримав тяжку ЧМТ, яка у 99% супроводжується синдромом лобної долі, атрофією мозку, який не лікується і стан здоровя не може покращуватися. Цей стан проявляється з елементами психопатоподібної поведінки.

Судово-медичний експерт ОСОБА_21 суду пояснив, що з пояснень свідків та медичних документів, трудової книжки експертами було зроблено висновок, який наданий суду. Експертиза була проведена безкоштовно. Часу для вивчення справи було достатньо, спочатку було зроблено попередній висновок, з яким були ознайомлені колеги, а потім зроблений висновок, що наданий суду. Пояснення свідків експерти не слухали, оскільки це нічим не передбачено. На обліку у нарколога та психіатра ОСОБА_4 не перебував. Спяніння приводить к психічним розладам, але це фізичний стан. З показань свідків та меддокументів не можна було встановити яку саме кількість алкоголю вживав ОСОБА_4 Маються дві виписки з лікарні, згідно яких ОСОБА_4 отримав тяжкі ЧМТ, які тягнуть за собою слабоумство, і які відіграли важливу роль при складанні висновку експертів. Для встановлення психічного розладу у ОСОБА_4 не потрібні пояснення свідків, в меддокументах достатньо даних для встановлення у ОСОБА_4 хвороби алкоголізм. Причина смерті ОСОБА_4 - це гнійна пневмонія внаслідок отруєння угарним газом. Ураження лобних долів, як у померлого при ЧМТ, завжди призводить до слабоумства, органічних розладів особистості, інтоксикація до психічних розладів. Основна підстава висновку - це медична документація, пояснення свідків не мають великого значення. У переліку захворювань існує діагноз МКБ-10, якому надаються наступні ознаки: слабоумство, душевний розлад, порушення когнітивних здібностей, хворий не може аналізувати, планувати, робить необдумані вчинки. Психоорганічний синдром лобної долі у ОСОБА_4 призводить до деменції. Зловживання спиртиними напоями це вживання алкоголю не менш 1 разу на тиждень, при чому виникає психічна та фізична залежність. ОСОБА_4 в 2007 році було звільнено з останнього місця роботи, через перебування у нетверезому стані, після чого він більше ніде не працював.

Згідно з висновком судово-психіатричної експертизи № 78 від 30.06.2017 року КЛПУ «ОПНБ м. Словянська», судом встановлено, що експертиза була проведена експертною комісією в складі трьох експертів, які мають стаж експертної діяльності від 9 до 31 років, що свідчить про їх фаховий рівень. Експерти попереджені про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку та відмови від виконання покладених обовязків за ст.384, 385 КК України. При проведенні експертизи були використані лише матеріали справи та медичні документи, які надані судом. Дослідження проводилось в межах питань, які поставлені судом і висновки мають відповідь на всі запитання які поставлені судом.

Суду не представлені будь-які докази, в підтвердження пояснень представника відповідача щодо сумнівного висновку судово-психіатричної експертизи, висловлено лише припущення, при цьому належних обґрунтувань для підстав проведення повторної експертизи не наведено, додаткових документів, які б стосувалися предмета дослідження суду не надано.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Відповідно до положень ст.110 ЦПК України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89цього Кодексу.

Відповідно до ст. ст. 76-80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Таким чином, суд вважає належним, достатнім та допустимим доказом висновок посмертної судово-психіатрич6ної експертизи № 78 від 30.06.2017 року КЛПУ «ОПНБ м. Словянська».

Таким чином, суд приходить до висновку, що на час складання заповіту на користь ОСОБА_2 16.11.2015 року ОСОБА_4 за станом свого здоровя не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними, що є підставою для визнання заповіту недійсним.

На підставі вищевказаного, керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 259, 263-265, 430 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати недійсним заповіт ОСОБА_4, посвідчений 16.11.2015 року, зареєстрований в реєстрі за №3690 приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Враховуючи п.п. 15.5. п. 15 Розділу 13 Перехідні положення ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Приморський районний суд м. Маріуполя до Апеляційного суду Донецької області у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарг подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Дата складання повного судового рішення 26 березня 2018 року.

Суддя: КурбановаН. М.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, ІПН НОМЕР_1, АДРЕСА_5.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, ІПН НОМЕР_2, АДРЕСА_6.

Приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_3, м.Маріуполь, вул. Казанцева, б.19а.