П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2018 року м. Київ

Справа № 22-3206 Головуючий у1-й інстанції - Шклянка М.П.

Унікальний №753/731/16-ц Доповідач - Пікуль А.А.

Апеляційний суд міста Києва. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:

головуючого Пікуль А.А.

суддів Гаращенка Д.Р.

НевідомоїТ.О.

секретар Пузикова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 12 лютого 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта", треті особи: ОСОБА_5, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Провідна", Моторне (транспортне) страхове бюро України, Публічне акціонерне товариство "Українська страхова компанія "Гарант-Авто", Приватне акціонерне товариство "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп", Приватне акціонерне товариство "Страхова Група "ТАС", Приватне акціонерне товариство "Європейський страховий альянс", ОСОБА_7, ОСОБА_8, про відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого,-

в с т а н о в и л а:

У січні 2016 року ОСОБА_9 інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 та малолітнього ОСОБА_4 пред'явила позов в суд до ПАТ "НАСК "Оранта" про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого,

Позивач просила стягнути з відповідача на її користь в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 шкоду завдану смертю потерпілого ОСОБА_10 у розмірі 50 000 грн. та шкоду, завдану смертю потерпілої ОСОБА_11 у розмірі 50 000 грн.; стягнути з відповідача на її користь в інтересах малолітнього ОСОБА_4 шкоду завдану смертю потерпілого ОСОБА_10 у розмірі 50 000 грн. та шкоду, завдану смертю потерпілої ОСОБА_11 у розмірі 50 000 грн.

В ході розгляду справи за клопотання представника позивача судом в порядку правонаступництва проведена заміна позивача ОСОБА_9 на ОСОБА_3

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 12 лютого 2018 року позовні вимоги задоволено у повному обсязі та вирішено питання розподілу судових витрат між сторонами.

Не погодившись з рішенням суду, ПАТ "НАСК "Оранта" через свого представника ОСОБА_12 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог у повному обсязі (т.2, а.с.233-236).

Відзиву на апеляційну скаргу позивач, ОСОБА_3, у визначений судом строк не подав.

Відповідно до ч.6 ст. 147 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Підпунктом 8) п. 1 Розділу XIII " Перехідні положення" ЦПК України (в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017) установлено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

В суд апеляційної інстанції треті особи не з'явились, про місце та час апеляційного розгляду повідомлені належним чином, про що свідчать завірені штемпелем поштового відділення та підписом начальника відділення зв'язку зворотні повідомлення про вручення судових повісток (т.3, а.с.22, 24-27).

Суд ухвалив розглядати справу у відсутність осіб, які не з'явились, оскільки відповідно до положень ч.2 ст. 372 ЦПК неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді Пікуль А.А., пояснення представника відповідача, ОСОБА_12, яка підтримала подану апеляційну скаргу та просила суд її задовольнити, пояснення представника позивача, ОСОБА_13, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

В рамках даної справи сторонами не оспорюються наступні встановлені районним судом обставини.

8 липня 2014 року о 18 год. 05 хв. в м. Біла Церква сталася ДТП за участю автомобіля НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_5 та автомобіля НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_10 В результаті даної ДТП загинув ОСОБА_10 та його дружина ОСОБА_11, що підтверджується довідкою про дорожньо-транспортну пригоду № 9409644 та копіями свідоцтв про смерть.

Вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 грудня 2014 року, який залишено в силі ухвалою Апеляційного суду Київської області від 4 березня 2015 року, винним в даній ДТП визнано водія автомобіля НОМЕР_1, ОСОБА_5 та призначено покарання у вигляді семи років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортним засобом.

На утриманні загиблих перебувало двоє синів: неповнолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та малолітній ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Враховуючи те, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 на момент ДТП була застрахована, 30 березня 2015 року ОСОБА_14 (батько померлого ОСОБА_10.) звернувся до ПАТ "НАСК "Оранта" із заявою про здійснення страхового відшкодування у зв'язку зі смертю ОСОБА_10 та ОСОБА_11

Листом № 09-02-09/8238 від 3 червня 2015 року страхова компанія ПАТ "НАКС "Оранта" відмовила у виплаті страхового відшкодування, посилаючись на те, що автомобіль НОМЕР_1, на момент ДТП був застрахований в ПрАТ "СК "Провідна" згідно з полісом № АС/4140452, тому відповідно до ст.989 ЦК України, якщо страхувальник не повідомив страховика про те, що об'єкт вже застрахований, новий договір страхування є нікчемним.

На момент укладення полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/7858283, ОСОБА_5, як страхувальником не укладалось інших договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів щодо об'єкта страхування - транспортного засобу BMW Х-5, д.н.з. НОМЕР_3, номер кузова "б/н", доказів іншого суду не надано.

На підставі встановлених обставин, задовольняючи позовні вимоги, районний суд виходив із відсутності підстави вважати, що страхувальник ОСОБА_5 при укладенні договору страхування з відповідачем ПАТ "НАСК "Оранта", поліс № АС/7858283, щодо об'єкта - транспортного засобу BMW Х-5, д.н.з. НОМЕР_3, номер кузова "б/н", порушив вимоги ч. 1 п. 3 ст. 989 ЦК України, оскільки він не був страхувальником за договором страхування, укладеним з ПрАТ "СК "Провідна", поліс № АС/4140452, щодо об'єкта - автомобіля НОМЕР_3, а отже, не міг повідомити відповідача, що ним, як страхувальником, укладено інші договори страхування щодо даного об'єкта страхування, адже таких не існувало.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що висновки районного суду щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3, який діє в свої інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4, відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

При перевірці доводів апеляційної скарги про те, що НАСК "Оранта" не може відповідати перед позивачами у якості страховика за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс АС 7858283, власник ОСОБА_7) строком дії з 16.03.2014 по 15.03.2015, яким було застраховано цивільну відповідальність володільця забезпеченого транспортного засобу BMW X5 , державний номер НОМЕР_3, оскільки указаний договір страхування відповідно до положень п.3 ч.1 ст. 989 ЦК України є нікчемним, адже станом на день дорожньо-транспортної пригоди в базі МТСБУ зареєстровано інформацію про шість (включно із цим полісом НАСК "Оранта") договорів страхування цивільно-правової відповідальності володільця указаного автомобіля, апеляційним судом встановлені наступні обставини.

Згідно з відомостями централізованої бази даних МТСБУ станом на 15 березня 2014 року - дата укладання ОСОБА_5 полісу АС 7858283 із НАСК "Оранта", діючими стосовно транспортного засобу державний номер НОМЕР_3 були: поліс серії АС №4140452, страховик ПрАТ "СК "Провідна"; поліс серії АС №8649469, страховик ПАТ "УСК "Гарант-Авто"; поліс серії АС №8131654, страховик ПрАТ "УСК "Княжа вієна іншуранс груп"; поліс серії АС №9657771, страховик АТ "СГ "ТАС"; поліс серії АС №9948909, страховик ПрАТ "Європейський страховий альянс" (т.1, а.с.38-43).

Покликаючись на відомості указаних письмових доказів, відповідач у справі, ПАТ НАСК "Оранта", відмовив позивачам у виплаті страхового відшкодування за страховим випадком, який стався 8 липня 2014 року та вказав, що для виплати страхового відшкодування за даним страховим випадком діючим є Поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/14045 виданий ПрАТ "СК Провідна" (т.1, а.с.27).

Заперечуючи такі твердження відповідача, ПрАТ "СК Провідна", яка після уточнення позовних вимог втратила статус відповідача та набула у справі статусу третьої особи (т.2, а.с.183, 219-221), надала суду письмові докази, за даними яких станом на дату укладення ПрАТ "СК Провідна" Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/14045 - 14 серпня 2013 року, стосовно автомобіля НОМЕР_3 діючими були: поліс серії АЕ №1502936, страховик ПрАТ "УСК "Княжа вієна іншуранс груп"; поліс серії АЕ №1366041, страховик ПрАТ "СК "Інкомстрах" (т.2, а.с.103-106).

Покликаючись на відомості указаних письмових доказів, ПрАТ "СК Провідна" також заперечувала свій обов'язок по відшкодуванню шкоди на підставі Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/14045, оскільки цей поліс в силу положень п.3 ч.1 ст. 989 ЦК України є нікчемним.

Доказів на спростування тієї обставини, що станом на дату укладення ПрАТ "СК Провідна" Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/14045 - 14 серпня 2013 року, стосовно автомобіля НОМЕР_3 діючими були: поліс серії АЕ №1502936, страховик ПрАТ "УСК "Княжа вієна іншуранс груп"; поліс серії АЕ №1366041, страховик ПрАТ "СК "Інкомстрах" (т.2, а.с.103-106) відповідач, НАСК "Оранта", суду не надала.

За правилом п.17.3 ст. 17 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон) при укладенні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності страхувальник зобов'язаний повідомити страховика про всі діючі договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладені з іншими страховиками, а також, за вимогою страховика, надати інформацію про всі відомі обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику.

Відповідно до положень п. 17.4. ст. 17 Закону у разі втрати страхового поліса страховик зобов'язаний протягом семи календарних днів безкоштовно видати дублікат цього поліса на підставі заяви страхувальника. У разі втрати дубліката умови його повторної видачі визначаються договором.

Згідно з пунктом 201.1. статті 201 Закону у разі зміни власника забезпеченого транспортного засобу договір страхування зберігає чинність до закінчення строку його дії.

За правилом п.3 ч.1 ст. 989 ЦК України страхувальник зобов'язаний при укладенні договору страхування повідомити страховика про інші договори страхування, укладені щодо об'єкта, який страхується. Якщо страхувальник не повідомив страховика про те, що об'єкт уже застрахований, новий договір страхування є нікчемним.

Указане правило є чинним для усіх договорів страхування. Таким чином, законодавець, визначаючи обов'язки страхувальника, не розмежував та не встановив окремого правила для випадку, коли один і той самий об'єкт страхування може бути застрахований різними особами (страхувальниками), при цьому необов'язково одна особа є обізнаною про дії іншої особи. Адже неповідомлення страхувальником страховика про те, що об'єкт вже застрахований, може бути свідомим, коли особа має на меті отримання страхового відшкодування від декількох страховиків у загальній сумі, що перевищує розмір збитку, так і через незнання в силу певних причин того факту, що об'єкт вже застраховано, коли у якості страхувальників щодо одного об'єкта виступають різні особи.

Відповідно до положень ст. 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

За правилами Закону України "Про страхування" страховик зобов'язаний, зокрема, ознайомити страхувальника з умовами та правилами страхування, страхувальник, серед іншого, зобов'язаний при укладанні договору страхування надати інформацію страховикові про всі відомі йому обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику, і надалі інформувати його про будь-яку зміну страхового ризику; при укладенні договору страхування повідомити страховика про інші чинні договори страхування щодо цього предмета договору (п.1 ч.1 ст.20; п.2, 3 ч.1 ст. 21 цього Закону)

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно з вимогами п. 2.1. Правил дорожнього руху України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Оскільки ОСОБА_5 не був страхувальником за попередніми договорами, він не мав можливості отримати дублікати попередніх полісів, які в силу положень п. 17.4. ст. 17 цього Закону видаються на підставі заяви страхувальника.

Водночас, на виконання вимог п. 2.1. Правил дорожнього руху України при використанні автомобіля НОМЕР_3 ОСОБА_5 повинен був мати при собі поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

У апеляційній скарзі ПАТ НАСК "Оранта" стверджує, що власником автомобіля НОМЕР_3 був і залишається ОСОБА_7 згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії АІС №064572.

Виходячи з цієї обставини, при оформленні НАСК "Оранта" із ОСОБА_5 полісу АС 7858283 останнім було надане свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії АІС №064572 на ім'я ОСОБА_7

При цьому у розпорядженні суду відсутні докази, що при укладенні договору страхування (оформленні страхового полісу) страховик роз'яснив ОСОБА_5 положення пункту 201.1. статті 201 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" про збереження чинності договору страхування до закінчення строку його дії у разі зміни власника забезпеченого транспортного засобу та передбачений п.17.3 ст. 17 цього Закону обов'язок повідомити страховика про всі діючі договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Ураховуючи усі вищенаведені обставини у їх сукупності та взаємному зв'язку, суд не може вважати встановленим, що ОСОБА_5 свідомо приховав від страховика ПАТ НАСК "Оранта" відомості про те, що автомобіль НОМЕР_3 вже застрахований іншими особами у порядку, визначеному Законом.

Тому, виходячи із засад справедливості, добросовісності та розумності, апеляційний суд погоджується з висновком районного суду про відсутність правових підстав вважати, що при укладенні із НАСК "Оранта" полісу АС 7858283 ОСОБА_5 діяв в порушення вимог п. 3 ч. 1 ст. 989 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги ПАТ НАСК "Оранта" про стягнення завищеного розміру страхового відшкодування, розмір якого обмежений Законом, що для даного випадку становить 43848 грн., також відхиляються апеляційним судом, оскільки сторона помилково ототожнила встановлений законом мінімальний розмір із обмеженням розміру.

Так за правилами п. 27.2. ст.27 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Інших доводів щодо неправильності оскаржуваного рішення апеляційна скарга відповідача не містить.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що судом першої інстанції дана належна оцінка доводам сторін у сукупності з наданими сторонами доказами, висновки суду відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення немає.

Керуючись ст. ст. 367-368, 374-375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 12 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 13 квітня 2018 року.

Головуючий: А.А. Пікуль

Судді: Д.Р. Гаращенко

Т.О. Невідома