АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 529/1159/17 Номер провадження 22-ц/786/892/18Головуючий у 1-й інстанції Новак Д. І. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області у складі:

Головуючого: судді Кривчун Т.О.

Суддів: Бондаревської С.М., Кузнєцової О.Ю.

розглянула у порядку спрощеного позовного провадження у м. Полтаві апеляційну скаргу Диканського комбінату комунальних підприємств

на рішення Диканського районного суду Полтавської області від 14 лютого 2018 року

по справі за позовом Диканського комбінату комунальних підприємств (далі - Диканський ККП) до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Диканського районного суду Полтавської області від 14 лютого 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2, що проживає ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на користь Диканського комбінату комунальних підприємств, що знаходиться по вул. Гоголя, 2 в смт. Диканька Полтавської області, , р/р 1749 в ПАТ КБ "ПриватБанк", МФО 331401, в рахунок відшкодування заборгованості за послуги з централізованого опалення 2417,24 грн. та судові витрати по справі в розмірі 246,68 грн., а всього разом 2663,92 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3, що проживає ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 на користь Диканського комбінату комунальних підприємств, що знаходиться по вул. Гоголя, 2 в смт. Диканька Полтавської області, , р/р 1749 в ПАТ КБ "ПриватБанк", МФО 331401, в рахунок відшкодування заборгованості за послуги з централізованого опалення 368,50 грн. та судові витрати по справі в розмірі 246,68 грн., а всього разом 615,18 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено за безпідставністю.

З цим рішенням не погодився позивач -Диканський ККП, який, посилаючись на порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального права, неповне та не всебічне зясування обставин справи, подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення районного суду скасувати в частині: стягнення з ОСОБА_3 на користь Диканського ККП в рахунок відшкодування заборгованості за послуги з централізованого опалення 368,50 грн. та судових витрат по справі в розмірі 246,68 грн., а всього разом 615,18 грн.; стягнення з громадянки ОСОБА_2 на користь Диканського ККП судових витрат по справі в розмірі 246,68 грн., та ухвалити у відповідній частині нове рішення, яким: стягнути з ОСОБА_3 на користь Диканського ККП заборгованість за послуги теплопостачання в сумі 7032,77 грн.; витрати з судового збору в сумі 1762,00 грн. стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у дольовому порядку на користь Диканського ККП.

В обґрунтування доводів скарги зазначають, що позивачем здійснювався розрахунок вартості послуги теплопостачання у відповідності до умов/тарифу по договору № купівлі-продажу теплової енергії від 31.10.2016 року 1137 грн/Гкал з ПДВ і відповідно відшкодування з державного бюджету за послуги теплопостачання проводились по даному тарифу. Зміни до даного договору не вносились.

Проте, на думку апелянта, місцевим судом було протиправно прийнято рішення, а саме здійснено безпідставний розрахунок суми заборгованості ОСОБА_3 за послугу з централізованого опалення за тарифом постанови НКРЕКП від 09.06.2016 року №1101 у розмірі 44,93 грн/м2 і, відповідно, сума заборгованості склала 368,50 грн. Натомість, заборгованість ОСОБА_3 за послугу з теплопостачання за тарифом постанови НКРЕКП від 09.06.2016 року №989 згідно умов договору № купівлі-продажу теплової енергії від 31.10.2016 року та договору надання населенню послуг з теплопостачання №15 від 15.08.2003 року становить 7032,77 грн. та саме вказана сума підлягає до стягнення на користь позивача.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 зазначає, що жодних прав та обовязків для ОСОБА_2 та ОСОБА_3 договором купівлі-продажу теплової енергії № від 31.10.016 року не встановлено, оскільки вони не є його сторонами та участинками даних правовідносин, жодних актів прийому-передачі теплової енергії відповідачі не підписували.

Зазначає, що на момент опалювального сезону 2016-2017 років даний договір №11 вже не був чинний та як правочин є нікчемним з 01.01.2006 року в звязку з тим, що його недійсність прямо передбачена абз.2 п.1 розділуVІІІ Прикінцевих положень ЗУ «Про житлово-комунальні послуги».

Вважає, що висновок місцевого суду про необхідність застосування для розрахунку заборгованості за послуги з централізованого опалення тарифу, встановленого для ПАТ «Укртрансгаз» постановою НКРЕКП від 09.06.2016 року №1101 та відомостей про нарахування ОСОБА_3 субсидії є обґрунтованим.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

У відповідності до ч.ч.1-5 ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ч.1 ст.264 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що, згідно Свідоцтва про право власності на житло від 20.11.1997 року ОСОБА_2 на праві приватної власності належить квартира №11 по вул. Куйбишева (нова назва вул. Газовиків, а.с.31), 3 в смт. Диканька Полтавської області, загальною площею 26,9кв.м (а.с.54).

15 серпня 2003 року між Диканським ККП (Виконавець) та ОСОБА_2 (Споживач) було укладено Договір №11 про надання населенню послуг з теплопостачання, відповідно до п.1.1 якого виконавець зобов'язується надавати споживачеві та членам його сім'ї, а також іншим особам, які фактично проживають у квартирі послуги з теплопостачання, а споживач зобов'язаний своєчасно здійснювати оплату за споживання і користування цими послугами на умовах цього договору (а.с.21).

30.11.2016 року між ОСОБА_2М.(Наймодавець) та ОСОБА_3 (Наймач) було укладено Договір №47 найму (оренди) житла, з п.1.1. якого вбачається, що наймодавець передала наймачеві в тимчасове платне користування (найм) для проживання належну їй квартиру №11 по вул. Газовиків (Куйбишева), 3 в смт. Диканька Полтавської області (а.с.6).

Пунктом 3.2 даного Договору визначено, що Наймач також оплачує надані комунальні послуги, електроенергію, газопостачання, послуги звязку та інші послуги. Також, згідно п.4.3.1 Договору, наймач зобовязаний своєчасно вносити плату за житло і комунальні послуги.

13 грудня 2016 року ОСОБА_3 подала до Диканського ККП заяву про переоформлення з ОСОБА_2 на неї особового рахунку №540273 за адресою смт. Диканька Полтавської області, вул. Газовиків (Куйбишева), 3, кв. 11 (а.с.5).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що, оскільки відповідачі не в повному обсязі сплачували кошти за надані послуги з теплопостачання за період опалювального сезону 2016-2017 років, то з них на користь позивача підлягає до стягнення сума коштів у визначеному розмірі, розрахована на підставі Постанови НКРЕКП від 09.06.2016 року №1101.

Такі висновки суду першої інстанції в повній мірі відповідають встановленим по справі обставинам та нормам матеріального права, виходячи з наступного.

На підставі ст.ст.67, 68 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги.

У відповідності до ч.1 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Відповідно до п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно ст.ст.526,527,530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Статтями 610 та 623 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Так, оскільки матеріалами справи встановлено, що Диканським ККП дійсно надавалась ОСОБА_2 та ОСОБА_3 послуга з централізованого опалення, від її отримання вони не відмовлялися, що підтверджується наявними у матеріалах справи розрахунками, відповідачами частково вносилася плата за користування такою послугою, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку, що між сторонами по справі наявні фактичні зобов'язальні відносини, а тому відповідачі як споживачі зобов'язані оплатити цю житлово-комунальну послугу навіть за відсутності складеного відповідно до діючого законодавства договору на надання житлово-комунальних послуг.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що Договір №11 про надання населенню послуг з теплопостачання від 15.08.2003 року, укладений між Диканським ККП та ОСОБА_2 є чинним, не заслуговують на увагу, оскільки умови даного договору, згідно вимог п.1 розділу VIII Прикінцевих положень ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», до 01 січня 2006 року не було приведено у відповідність з нормами цього Закону, а саме п.3 ч.2 ст.21 Закону, згідно якого виконавець зобов'язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Так, внаслідок не вчинення відповідних дій позивачем, Договір №11 про надання населенню послуг з теплопостачання від 15.08.2003 року втратив чинність з 01.01.2006 року.

31 жовтня 2016 року між Диканським ККП та Теплопостачальною організацією ПАТ «Укртрансгаз» було укладено Договір № купівлі-продажу теплової енергії (а.с.23-26).

Так, на підставі даного договору, позивачем фактично здійснювалося нарахування плати та приймання платежів за послугу з централізованого опалення, зокрема, квартири АДРЕСА_1 від відповідачів, для подальшого перерахування коштів ПАТ "Укртрансгаз".

Окрім того, згідно рішення виконавчого комітету Диканської селищної ради Полтавської області «Про визначення виконавців послуг з надання житлово-комунальних послуг» від 03.08.2006 року №300 визначено Диканський ККП виконавцем послуг з централізованого водопостачання та водовідве6дення, з централізованого постачання теплової енергії, з утримання будинків та прибудинкової території (.с.22).

З матеріалів справи вбачається та не заперечується сторонами по справі, що багатоквартирний будинок, в якому знаходиться квартира АДРЕСА_1, під час опалювального сезону 2016-2017 років не був обладнаний квартирними та будинковими приладами обліку використаного тепла. При цьому розмір плати за надану послугу з централізованого опалення споживачам, зокрема, відповідачам по справі, визначався позивачем, виходячи з розміру спожитої теплової енергії по котельні, розташованій по вул. Газовиків (Куйбишева) в смт. Диканька Полтавської області, визначеного Диканським ЛВУМГ Філії "Управління магістральних газопроводів "Київтрансгаз" ПАТ "Укртрансгаз" щомісячно у актах прийому-передачі теплової енергії, пропорційно опалювальної площі квартири, якою користувалися відповідачі (26,9 кв.м.) та тарифу на послугу з централізованого опалення, встановленого ПАТ "Укртрансгаз" постановою НКРЕКП від 09.06.2016 року № 989, а саме 947,50 грн за Гкал (без ПДВ) та 1137,00 грн. за Гкал (з ПДВ) (а.с.14-20).

Так, місцевим судом на підставі чинного законодавства України правомірно критично оцінено наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідачів та застосовано до даних правовідносин положення Постанови НКРЕКП від 09.06.2016 року №1101, якою визначено тариф на централізоване опалення саме для абонентів житлових будинків без будинкових та квартирних приладів обліку теплової енергії.

Так, Постановою НКРЕКП «Про внесення змін до Постанови національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 31 березня 2015 року № 1171» від 09.06.2016 року №1101, що введена в дію з 01.07.2016 року та є чинною на теперішній час, зокрема, для ПАТ "Укртрансгаз" встановлено тариф на централізоване опалення для абонентів житлових будинків без будинкових та квартирних приладів обліку теплової енергії у розмірі 44,93 грн. за 1 кв. м опалювальної площі за місяць протягом періоду надання послуги з централізованого опалення (з податком на додану вартість).

Відповідно до листа Управління соціального захисту населення Диканської районної державної адміністрації від 31.01.2018 року №02-18/246, ОСОБА_3 було призначено та відшкодовано з 01 грудня 2016 року по 30 квітня 2017 року субсидію на послугу з централізованого опалення у розмірі 5674,60 грн. (а.с.64), яку місцевим судом було правомірно враховано при здійснені розрахунку заборгованості ОСОБА_3 перед позивачем.

Так, оскільки належними та допустимими доказами, наявними у матеріалах справи підтверджено, що будинок в якому знаходиться квартира, якою користувалися відповідачі, та, зокрема, квартира АДРЕСА_1, під час опалювального сезону 2016-2017 років не були обладнані квартирними та будинковими приладами обліку використаного тепла, то при визначені тарифу на централізоване опалення необхідно керуватися Постановою НКРЕКП «Про внесення змін до Постанови національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 31 березня 2015 року №1171», від 09.06.2016 року №1101, якою визначено тариф на централізоване опалення для абонентів житлових будинків без будинкових та квартирних приладів обліку теплової енергії у розмірі 44,93 грн. за 1 кв. м опалювальної площі за місяць протягом періоду надання послуги з централізованого опалення (з податком на додану вартість).

З урахуванням вищевикладеного колегія суддів погоджується з наведеним місцевим судом розрахунком, вважає його вірним та таким, що зроблений на підставі повного та всебічного дослідження наданих сторонами доказів.

Так, судом першої інстанції правомірно було визначено, що до стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача підлягає заборгованість по оплаті послуг з централізованого опалення за жовтень - листопад 2016 року у розмірі 2417,24 грн. (26,9 кв.м. х 44,93 грн. х 2 місяці = 2 417,24 грн.), та з ОСОБА_3 на користь позивача заборгованість, як наймача цієї квартири, з грудня 2016 року (початок дії договору про оренду житла) по квітень 2017 року у розмірі 368,50 грн. ((26,9 кв.м. х 44,93 грн. х 5 місяців) - 5674,60 грн. (сума субсидії) = 368,50 грн.).

Доводи апеляційної скарги про безпідставність здійснення місцевим судом розрахунку заборгованості за послугу з централізованого опалення за тарифом постанови НКРЕКП від 09.06.2016 року №1101 у розмірі 44,93 грн/м2 є необґрунтованими, оскільки саме даною постановою встановлено тариф для ПАТ "Укртрансгаз" на централізоване опалення для абонентів житлових будинків без будинкових та квартирних приладів обліку теплової енергії.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції також не спростовують та зводяться до незгоди із судовим рішенням без належного обґрунтування нормами права.

Таким чином, суд першої інстанції повно та обєктивно встановив фактичні обставини справи і дав їм належну правову оцінку, дослідив надані сторонами докази, на підставі яких прийшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

При цьому суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального права відповідно до характеру правовідносин, що склалися між сторонами та в межах заявлених позовних вимог.

З огляду на те, що рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним по справі доказам, обставинам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

Керуючись ст.ст.368, 375, 382,383,384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Диканського комбінату комунальних підприємств, залишити без задоволення.

Рішення Диканського районного суду Полтавської області від 14 лютого 2018 року, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ: /підпис/ ОСОБА_1

СУДДІ: /підпис/ ОСОБА_4

/підпис/ ОСОБА_5

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1