Справа № 419/149/18
Провадження № 2/419/157/2018
21 березня 2018 року Новоайдарський районний суд Луганської області
у складі: головуючого судді - Іванової О.М.,
за участю: секретаря судового засідання - Логвинової О.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Новоайдар Луганської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України без згоди та супроводу батька, третя особа: Служба у справах дітей Новоайдарської районної державної адміністрації, -
ОСОБА_1 звернулась до Новоайдарського районного суду Луганської області з позовом до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України без згоди та супроводу батька, третя особа: Служба у справах дітей Новоайдарської районної державної адміністрації.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона перебуває у шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 з 10.02.2010 року. Від шлюбу мають малолітню дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. З 2013 року та по теперішній час ОСОБА_2 проживає в м. Луганськ і не має змоги виїхати до сім'ї та надати дозвіл на виїзд дитини за межі України у встановленому законом позасудовому порядку. Дозвіл на тимчасовий виїзд до м. Луганська потрібен для забезпечення спілкування малолітньої дитини з батьком.
Враховуючи вищенаведене, позивач просила суд надати їй дозвіл на тимчасовий виїзд до м. Луганська Луганської області та повернення до України її малолітньої доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у супроводі її матері - ОСОБА_1, без згоди та супроводу батька малолітньої дитини - ОСОБА_2, строком на три роки.
Представник позивача ОСОБА_4 та позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явились, надали суду письмові заяви, у яких просили суд розглянути справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, проти вирішення справи при заочному розгляді не заперечували.
Відповідач - ОСОБА_2 відзиву на позовну заяву не подав, у судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання шляхом опублікування оголошення про виклик до суду на офіційній сторінці веб-порталу судової влади України (а.с.18,19).
Представник третьої особи - Служби у справах дітей Новоайдарської РДА - Труняков Є.С. в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 з 10.02.2010 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.8). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.9). З 2013 року та по теперішній час ОСОБА_2 проживає в м. Луганськ і не має змоги виїхати до сім'ї та надати дозвіл на виїзд дитини за межі України у встановленому законом позасудовому порядку. Дозвіл на тимчасовий виїзд до м. Луганська потрібен позивачу для забезпечення спілкування малолітньої дитини з батьком.
Враховуючи вищенаведене, позивач просила суд надати їй дозвіл на тимчасовий виїзд до м. Луганська Луганської області та повернення до України її малолітньої доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у супроводі її матері - ОСОБА_1, без згоди та супроводу батька малолітньої дитини - ОСОБА_2, строком на три роки.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними, крім випадків, передбачених законом.
Відповідно до п. 5.1.1 Тимчасового порядку контролю за переміщенням осіб через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, затвердженого наказом першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 14.04.2017 № 222 - ог, в'їзд на тимчасово неконтрольовану територію дітей, які не досягли 16-річного віку, здійснюється з дотриманням вимог, передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57.
Відповідно до п. 3 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою КМУ від 27.01.1995 р. № 57 виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку,здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку.
Відповідно до п. 4 Правил, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків або пред'явлення його нотаріально засвідченої копії.
Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: якщо другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджується записом про батька у свідоцтві про народження дитини, та який (яка) відсутній у пункті пропуску; якщо у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, з яким перетинає державний кордон громадянин, який не досяг16-річного віку, або проїзному документі дитини є запис про вибуття на постійне місце проживання за межі України чи відмітка про взяття на постійний консульський облік у дипломатичному представництві або консульській установі України за кордоном; у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій: свідоцтва про смерть другого з батьків; рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків; рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім; рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним; рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків; довідки про народження дитини, виданої відділом реєстрації актів цивільного стану, із зазначенням підстав внесення відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України(під час виїзду дитини за кордон у супроводі одинокої матері); виданої органом державної виконавчої служби довідки про наявність заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців.
Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.
Закон України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" передбачає обмеження на виїзд з України з міркувань безпеки громадян. Відповідно до «Правил перетинання державного кордону громадянами України», затвердженими постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 з наступними змінами та доповненнями, у згоді на виїзд за межі України повинні бути зазначені держава прямування та відповідний часовий проміжок перебування у цій державі.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач вказала місто прямування та відповідний часовий проміжок перебування на території Луганської області, що є тимчасово непідконтрольною українській владі.
Суд приймаючи рішення, повинен бути впевненим в тому, що зазначена подорож за кордон, не завдасть шкоди дитині, її інтересам і не буде порушувати права батька на спілкування з дитиною та на участь у її вихованні.
Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.
Згідно зі ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.
Статтею 157 СК України визначено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Таким чином, сімейне законодавство виходить із принципу повної рівноправності обох батьків, батька і матері у всіх правах і обов'язках відносно своїх дітей.
Статтею 18 Конвенції про права дитини проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Зважаючи на те, що позивач висловила стійке волевиявлення, направлене на тимчасове вивезення малолітньої дитини за лінію зіткнення, зазначивши місто прямування та відповідний часовий проміжок перебування на території Луганської області, що є тимчасово непідконтрольною українській владі, відповідач у судове засідання не з`явився, відзиву та доказів на спростування доводів позивача не надав, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі.
Враховуючи вищенаведене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
На підставі ст. ст. 141, 153, 157 СК України, ст. 313 ЦК України, Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою КМУ від 27.01.1995 р. № 57, керуючись ст. ст. 12, 13, 259, 263, 264, 265, 280 ЦПК України, суд -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України без згоди та супроводу батька, третя особа: Служба у справах дітей Новоайдарської районної державної адміністрації - задовольнити.
Надати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України, до м. Луганська Луганської області, та повернення до України її малолітньої доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, строком на 3 (три) роки, у супроводі її матері - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, без згоди та супроводу її батька - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Головуючий: О. М. Іванова