ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2018 року

м.Суми

Справа №591/1181/17

Номер провадження 22-ц/788/23/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Хвостика С. Г.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1,

відповідач ОСОБА_2,

представник відповідача ОСОБА_3,

треті особи: ОСОБА_4, приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу ОСОБА_5,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 18 жовтня 2017 року в складі судді Бурди Б.В., ухваленого у м. Суми,

в с т а н о в и в:

Звернувшись до суду із позовом, ОСОБА_1Ю, просила суд визнати недійсним заповіт ОСОБА_6 посвідчений 24.07.2009 року приватним нотаріусом ОСОБА_5

Свої вимоги мотивує тим, що після смерті її бабусі ОСОБА_6, 01.09.2016 року, відкрилась спадщина. Після звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, вона дізналась, що померла заповіла житловий будинок та земельну ділянку своєму племіннику ОСОБА_2, склавши 24.07.2009 року заповіт, який посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_5 Вважає, що на час складання заповіту її бабуся не усвідомлювала значення своїх дій, оскільки страждала на поведінкові та психічні розлади здоровя, була недієздатною, тому, на підставі ст.ст. 225, 226 ЦК України заповіт підлягає визнанню недійсним.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 18.10.2017 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, неповне зясування судом обставин справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове яким задовольнити її позовні вимоги.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що на час складання заповіту її бабуся не могла розуміти значення своїх дій та керувати ними тому що була в депресивному стані з психічними розладами після прийняття ліків та смерті свого єдиного сина, батька позивача. Вказує, що відповідач змусив її бабусю скласти заповіт на свою користь. Зазначає, що суд, відповідно до ст. 145 ЦПК України, повинен був призначити судово-психіатричну експертизу.

Позивач в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги і просив задовольнити.

Відповідач та його представник заперечили по доводам апеляційної скарги і просили залишити рішення без змін.

Треті особи в судове засідання не зявилися, але про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином завчасно.

Відповідно до п. 3 розділу ХIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року №1402-VII «Про судоустрій і статус суддів», апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних суддів у відповідних апеляційних округах.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_6 на час складання заповіту недієздатною визнана не була, а доказів того, що вона під час підписання заповіту не усвідомлювала значення своїх дій чи не могла ними керувати позивачем надано не було.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду виходячи з наступного.

Як вбачається із цивільної справи та встановлено судом першої інстанції, що 01.09.2016 року померла ОСОБА_6 після смерті якої відкрилась спадщина (а.с. 8, 9).

24.07.2009 року ОСОБА_6 склала заповіт, відповідно до якого на випадок своєї смерті усе своє майно заповіла ОСОБА_2 Цей заповіт посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу ОСОБА_5 (а.с. 10).

Як на підставу своїх позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що на час складання заповіту ОСОБА_6 не усвідомлювала значення своїх дій унаслідок психічних розладів здоровя.

Відповідно до ч. 2 ст. 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Заповіт, як односторонній правочин, регулюється загальними правилами ЦК України щодо недійсності правочинів. Недійсними є заповіти: в яких волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі; складені особою, яка не мала на це права (особа не має необхідного обсягу цивільної дієздатності для складання заповіту); складені з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення.

Відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Відповідно до довідки про причину смерті № 210 від 02.09.2016 року причиною смерті ОСОБА_6 були такі захворювання: 1) хронічне порушення мозкового кровообігу ІІІ ступеня; 2) церебральний атеросклероз ІІІ ступеня з гіпертонією (а.с. 7).

Як вбачається з виписки із медичної картки амбулаторного хворого від 03.05.2017 року, виданої КУ «Сумська міська клінічна лікарня № 1» та медичної картки ОСОБА_6 на час складання заповіту, 24.07.2009 року, хронічним психічним захворюванням, тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності остання не страждала (а.с. 27, 59).

Відповідно до пояснень приватного нотаріуса ОСОБА_5 при вчиненні нотаріальної дії з посвідчення заповіту, сумнівів щодо обсягу цивільної дієздатності ОСОБА_6 та її здатності усвідомлення значення свої дій у нотаріуса не виникло (а.с. 49).

Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 21.11.2017 року, за клопотанням ОСОБА_1 була проведена посмертна судово-психіатричного експерта, за висновком якої ( експертиза №06-04/4 від 08.02.2018 року) встановлено, що ОСОБА_6 станом на 24.07.2009 року під час складання заповіту, з урахуванням наявних соматичних хвороб, хронічним психічним захворюванням не страждала, не виявляла ознак тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, за своїм психічним станом могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с. 108-110).

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Всупереч цим вимогам позивач, як у суді першої інстанції, так і у апеляційному суді, не довела того, що у момент складення заповіту, тобто 24.07.2009 року, ОСОБА_6 не могла розуміти значення своїх дій та керувати ними, чим не довела, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Доводи апеляційної скарги щодо не призначення судом першої інстанції судово-психіатричної експертизи не заслуговують на увагу, оскільки така експертиза, відповідно до ст. 145 ЦПК України, у редакції чинній на час розгляду справу місцевим судом, може бути призначена лише за клопотанням сторони по справі. Такого клопотання стороною позивача до суду першої інстанції заявлено не було.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції всебічно і повно зясував обставини, що мають значення для справи і доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-382, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 18 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 13 квітня 2018 року.

Головуючий - С.С. Ткачук

Судді: В.І. Криворотенко

ОСОБА_7