АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/424/18Головуючий по 1 інстанції - Степаненко О.М.
Категорія: 48 Доповідач в апеляційній інстанції - Нерушак Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2018 року Апеляційний суд Черкаської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах

Головуючого Нерушак Л.В.

Суддів Бородійчука В.Г., Василенко Л.І.

за участю секретаря Анкудінова О.І.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3;

відповідач - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 грудня 2017 року, ухваленого під головуванням судді Степаненка О.М. у залі Придніпровського районного суду м. Черкаси № 2 о 11 год.14 хв., у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зменшення визначеного рішенням суду розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, - :

в с т а н о в и л а :

08 серпня 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4 про зменшення визначеного рішенням суду розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в якому просив суд зменшити розмір аліментів на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 13.04.2017 року він був звільнений з посади заступника начальника цеху М-2 ПАТ «Азот» і з цього часу він ніде не працює та не отримує доходів, оскільки не має можливості влаштуватись на роботу, а тому враховуючи, що його матеріальний стан суттєво змінився, просив зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього за рішенням суду з 1/3 частини на 1/4.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 грудня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено повністю.

Зменшено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_4 за рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26.12.2016 року з 1/3 частини заробітку (доходу) на 1/4 частину із заробітної плати (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків від встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08.08.2017 року і продовжувати стягнення до досягнення повноліття дитини.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_4 оскаржила рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу. ОСОБА_4 вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального права, що є підставою для його скасування. В своїй апеляційній скарзі, ОСОБА_4 зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги стан здоров`я та матеріальне становище дитини, в той час як відповідач наполягав на тому, що дитина ОСОБА_5 має проблеми із зором та потребує постійного лікування. Також не з`ясовувалися обставини щодо наявності у платника аліментів нерухомого майна, хоча їй відомо, що ОСОБА_3 є власником земельної ділянки, легкового автомобіля Chevrolet Lacetti та співвласником квартири по АДРЕСА_1. Таким чином, на думку ОСОБА_4, Придніпровським районним судом м. Черкаси прийнято рішення лише на підставі зміни матеріального стану платника аліментів, при цьому висновок, про погіршення його матеріального стану зроблено лише на підставі того, що ОСОБА_3 звільнився з ПАТ «Азот». ОСОБА_4 просить рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28.12.2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити по суті позовних вимог.

Відповідно до п. 8 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення відповідача та представників сторін, які з'явилися в судове засідання, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалене судом першої інстанції рішення в повній мірі відповідає зазначеним вище вимогам.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд.

Вирішуючи спір та ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог про зменшення визначеного рішенням суду розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд першої інстанції виходив з обгрунтованості, доведеності позивачем вимог щодо суттєвої зміни матеріального стану у платника аліментів в порівнянні з його середнім заробітком 14010,89 грн. щомісячно на час ухвалення рішення , що дає підстави для зменшення, визначеного рішенням суду, розміру аліментів на утримання дитини.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вважає, що, встановивши дійсні обставини справи, суд дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, та ухвалив у справі законне і обґрунтоване рішення, підстав для скасування якого, колегія суддів не вбачає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26.12.2016 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно.

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частці до заробітку (доходу) було визначено судом з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. ст. 183, 184 СК України.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, відповідно до відомостей трудової книжки на ім'я ОСОБА_3, останній 13.04.2017 року звільнений з ПАТ «Азот» за згодою сторін п.1 ст. 36 КЗпП України.

З 18.04.2017 року ОСОБА_3 перебуває на обліку в Черкаському міському центрі зайнятості як безробітний (а.с.13).

Із 08.06.2017 року по теперішній час ОСОБА_3 перебуває на обліку в ДПІ у м. Черкасах як суб'єкт господарської діяльності. Згідно податкової декларації від 31.10.2017 року за 3 квартали по єдиному податку загальна сума доходу становить 8550,02 грн. (а.с.51).

Враховуючи норми ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У відповідності до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, який долслідив, надав належну оцінку суттєвій зміні матеріального стану у платника аліментів ОСОБА_3 в порівнянні з його середнім заробітком 14010,89 грн. щомісячно на час ухвалення рішення про стягнення аліменти та перегляд його в апеляційному порядку ( ухвала Апеляційного суду Черкаської області від 02.02.2017 року), що відповідно до положень ст.192 СК України є підставою для зменшення розміру аліментів.

Також, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, не взявши до уваги інформацію про стан здоров'я дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, так як вказані обставини підлягають перевірці та враховуються під час вирішення питання про участь батьків у додаткових витратах, а тому ОСОБА_4 не позбавлена права в разі спору та з урахуванням обставин, що мають істотне значення, звернутись до суду з відповідним позовом за правилами ч.2 ст.185 СК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Не заслуговують на увагу твердження представника відповідача ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_6 про отримання доходів ОСОБА_3 в країні Алжир, без надання належних та допустимих доказів про отримання таких доходів.

Крім того, обов 'язок утримувати неповнолітню дитину мають обоє батьків, тому мати дитини також надає йому матеріальне утримання, та відповідачем не доведено, що утримання дитини не відповідає належному матеріальному забезпеченню дитини.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Оцінюючи надані сторонами докази, як в підтвердження позовних вимог, так і в їх заперечення, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

З вищевикладеного не вбачається, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення допустив порушень норм матеріального чи процесуального права та залишив не розглянутими обставини, що мають значення для справи.

Доводи апеляційної скарги є необгрунтованими, були предметом розгляду суду першої інстанції, яким дана належна оцінка, не спростовують висновків суду, тому не підлягають задоволенню колегією суддів.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвалене у справі рішення є законним та обгрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами не вбачається, оскільки доводи апелянта не є суттєвими, носять суб'єктивний характер, не відповідають обставинам справи, зводяться до невірного трактування норм матеріального права і правильності висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення .

Керуючись ст.ст. 35, 258, 367, 368, 374,375 , 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 грудня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зменшення визначеного рішенням суду розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини - залишити без змін.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги залишити за стороною, яка подавала апеляційну скаргу.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту постанови в порядку та за умов, визначених цивільно - процесуальним законом.

Головуючий Нерушак Л.В.

Судді Бородійчук В.Г.

Василенко Л.І.

Повний текст постанови виготовлений 30 березня 2018 року.