Дата документу 03.05.2018
Справа № 320/3286/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 травня 2018 року м. Мелітополь

Суддя Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області Колодіна Л.В., розглянувши заяву засудженого ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту відносно порушення права на свободу і особисту недоторканність,

В С Т А Н О В И В :

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення юридичного факту відносно порушення права на свободу і особисту недоторканність.

Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає необхідним відмовити у відкритті провадження у справі з наступних підстав.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. До суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частиною 1 ст. 315 ЦПК України передбачені випадки, у яких суд розглядає справи про встановлення факту.

Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Зі змісту вказаної статті та роз'яснень п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», вбачається, що в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто, від них залежить, виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; із заяви про встановлення факту не вбачається спору про право; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

З викладених вимог за заявою ОСОБА_1 вбачається, що ним ставиться питання про порушення його прав, гарантованих законами та Конституцією України, а саме: порушення прав на свободу і недоторканність, внаслідок чого заявник тримається під вартою.

З наведено вбачається, що вимоги за заявою ОСОБА_1 не ґрунтуються на приписах ст. 315 ч. 1, 2 ЦПК України, а свідчать про існування спору про право.

Відповідно до ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи - залишає заяву без розгляду.

Враховуючи той факт, що із поданої заявником заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, та матеріалів доданих до неї, вбачається спір про право, вказана вимога не підлягає розгляду в порядку окремого провадження, дослідивши матеріали заяви та зважаючи на вищезазначене, суд вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження у справі.

Керуючись ст. 315 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою засудженого ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту відносно порушення права на свободу і особисту недоторканність.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом 15 днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 15 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Л.В. Колодіна