Справа № 296/8131/17
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" квітня 2018 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Драча Ю.І.,

при секретарі Івашко Т.А. ,

розглянувши y відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про поновлення на роботі та виплату заборгованості з заробітної плати за час вимушеного прогулу, -,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду із позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить скасувати наказ №1331-АГ від 06.10.2017 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», як безпідставний; скасувати наказ №246-ОС від 10.10.2017 року про звільнення та поновити на роботі на посаді інженера з охорони праці відділу персоналу з часу звільнення; стягнути з військової частини НОМЕР_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Позов мотивує тим, що 10 жовтня 2017 року у відповідності до наказу №246-ОС його було звільнено нібито за появу 04 жовтня 2017 року на роботі у нетверезому стані. Одночасно, з даного наказу йому стало відомо, що підставою звільнення був наказ №1331-АГ від 06.10.2017 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності». Вважає, що його звільнення було неправомірним та безпідставним, оскільки згідно з висновком Обласного наркологічного диспансеру Житомирської обласної ради №544 від 04.10.2017 року він перебував у тверезому стані.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові, просили суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити в задоволенні позову. В своїх запереченнях на позов від 02.02.2018 року зазначив, що посилання позивача на те, що він відповідно до висновку №544 від 04.10.2017 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння перебував у тверезому стані є безпідставним, так як ОСОБА_1 ще о 16 год. 07 хв. відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння за ініціативою роботодавця, а даний медичний огляд він ініціював за особистою заявою без присутності представників роботодавця вже о 17 год. 40 хв., що ставить під сумнів результати даного огляду (а.с.59-60).

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, вивчивши заяву, дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено та підтверджується належними у справі доказами, що у відповідності до копії трудової книжки серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 було переведено на посаду інженера 2 категорії відділення інженерного обладнання ДК у зв`язку з оргштатними заходами, наказ №2-а від 11.01.2010 року (а.с.80-83).

Наказом №477-ос від 25.10.2012 року позивача ОСОБА_1 було переведено на посаду інженера з охорони праці відділу персоналу в зв`язку з організаційно-штатними заходами (а.с.80-83).

04 жовтня 2017 року комісією в складі помічника начальника загону з правової роботи начальника групи правового забезпечення підполковника юстиції Хіміча С.М. та заступника начальника штабу начальника відділу прикордонного контролю підполковника Мирошниченко А.В. було складено акт про перебування інженера з охорони праці відділу персоналу ОСОБА_1 на роботі в нетверезому стані (а.с.62).

Також, 04 жовтня 2017 року комісією в складі помічника начальника загону з правової роботи начальника групи правового забезпечення підполковника юстиції Хіміча С.М., заступника начальника штабу начальника відділу прикордонного контролю підполковника Мирошниченко А.В., заступника начальника штабу начальника відділу управління службою підполковника Білик К.В. було складено акт про відмову інженера з охорони праці відділу персоналу ОСОБА_1 про ознайомлення з актом про виявлення його 04.10.2017 року о 16 год. 15 хв. на роботі в нетверезому стані (а.с.63).

В своїх письмових поясненнях від 04.10.2017 року начальник групи по роботі з персоналом (з КППД) ВП Вінярська Н.І. зазначила, що 04.10.2017 року близько 14 год. 30 хв. в телефонному режимі отримала інформацію від полковника ОСОБА_2 про те, що інженер з охорони праці відділу персоналу працівник ОСОБА_1 був помічений начальником ВБ по Житомирському прикордонному загону за вживання спиртних напоїв в магазині (а.с.65).

В своїх письмових поясненнях від 05.10.2017 року ОСОБА_1 зазначив, що 04.10.2017 року близько 14 год. 30 хв. знаходився в магазині біля військової частини і купив води, щоб запити ліки, у зв`язку з тим, що є проблеми із здоров`ям. Також вказав, що вийшовши з магазину запивав ліки, а далі пішов на своє робоче місце (а.с.66).

В своїх письмових поясненнях від 06.10.2017 року начальник комендантської групи ВОДД штабу ОСОБА_3 зазначив, що перебуваючи на службі в складі добового наряду «Черговий штабу» отримав команду від «Чергового частини» стежити та контролювати переміщення працівника ОСОБА_1 , так як вияснилось, о він був в стані алкогольного сп`яніння. Також вказав, що приблизно о 15 год. 00 хв. 04.06.2017 року замітив, що ОСОБА_1 хотів самовільно покинути своє робоче місце і поїхати додому. Зупинивши його, відстежувалось запах алкоголю і неадекватна поведінка ОСОБА_1 (а.с.64).

Наказом №1331-АГ від 06.10.2017 року інженера з охорони праці відділу персоналу ОСОБА_1 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення «звільнення», за порушення трудової дисципліни, що виразилося у появі 04.10.2017 року на роботі в нетверезому стані (а.с.67-68).

Наказом №246-ос від 10.10.2017 року ОСОБА_1 було звільнено у зв`язку з появою 04 жовтня 2017 року на роботі в нетверезому стані, згідно п.7 ст.40 КЗпПУ (а.с.69).

Відповідно до висновку Обласного наркологічного диспансеру Житомирської обласної ради №544 від 04.10.2017 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, за результатами огляду ОСОБА_1 був тверезий (а.с.77).

У відповідності до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 40 КЗпП України встановлено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння.

Відповідно до частин 1, 2, 3, 5 статті 43 Кодексу законів про працю України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

У відповідності до ст.43-1 КЗпП України розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) допускається у випадках: звільнення працівника, який не є членом первинної профспілкової організації, що діє на підприємстві, в установі, організації.

Згідно ч.1, 2 ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

У відповідності до п.22 Постанови Пленуму ВСУ Про практику розгляду судами трудових спорів від 06.11.1992 року № 9 (із змінами) у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст.40 і п.1 ст.41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи не застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступень тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Пунктом 25 вищезазначеної постанови Пленуму ВСУ зазначено, що вирішуючи позови про поновлення на роботі осіб, трудовий договір з якими розірвано за п.7 ст.40 КЗпП, суди повинні мати на увазі, що з цих підстав можуть бути звільнені з роботи працівники за появу на роботі у нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння в будь-який час робочого дня, незалежно від того, були вони відсторонені від роботи, чи продовжували виконувати трудові обов`язки. Нетверезий стан працівника або наркотичне чи токсичне сп`яніння можуть бути підтверджені як медичним висновком, так і іншими видами доказів (ст.27 ЦПК), яким суд має дати відповідну оцінку.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки, як було встановлено в судовому засіданні позивач ОСОБА_1 04.10.2017 року перебував на робочому місці в тверезому стані, тому звільнення його безумовно відбулось з порушенням вимог законодавства та він у відповідності зі ст.235 КЗпП України підлягає поновленню на роботі з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу за весь період вимушеного прогулу, адже тривалий розгляд даної справи здійснювався не з вини позивача.

Відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 з наступними змінами, суд, для обчислення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, виходить з заробітної плати позивача за останні два місяці, що передували звільненню. У разі, коли протягом двох місяців, що передували звільненню з роботи, працівник не з його вини працював не всі робочі дні, його середня заробітна плата за час вимушеного прогулу обчислюється за фактично відпрацьований час у цьому періоді, а не за два повні календарні місяці, що йому передували.

Пунктом 3 Порядку визначені виплати, які враховуються при обчисленні середньої заробітної плати. Це: основна заробітна плата, доплати та надбавки, премії, які не носять разового характеру, винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо.

Таким чином, середній заробіток за весь час вимушеного прогулу в період з 10.10.2017 р. (день звільнення) до 17.04.2018 р. (день ухвалення рішення), що підлягає стягненню з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , становить 36 689,17 грн.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що у відповідності до ч.1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Таким чином, позивач звільнений незаконно та підлягає поновленню на посаді з дня його незаконного звільнення, а саме: з 10 жовтня 2017 року, а накази - визнанню недійсними. Також, у відповідності до ч.2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу, але не більше як за один рік, тому стягненню підлягає 36 689,17 грн.

Питання судових витрат суд вирішує у порядку положень ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76 - 91, 141, 258, 259, 265, 268, 273, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, ст. ст. 5, 22, п. 7 ст. 40, ст. 231, 233 КЗпП Українисуд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Скасувати наказ № 1331-АГ від 06.10.2017 року "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" ОСОБА_1 .

Скасувати наказ № 246-ОС від 10.10.2017 року про звільнення ОСОБА_1 та поновити ОСОБА_1 на посаді інженера з охорони праці відділу персоналу Військової частини НОМЕР_1 з часу звільнення - 10.10.2017 року.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце знаходження юридичної особи: 10025, м. Житомир, вул. Параджанова, 125, ) на користь ОСОБА_1 , ід.номер НОМЕР_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 36689 (тридцять шість тисяч шістсот вісімдесят дев`ять) грн. 17 коп.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце знаходження юридичної особи: 10025, м. Житомир, вул. Параджанова, 125, ) на користь держави судовий збір в сумі 2114,40 грн.

Рішення в частині стягнення коштів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Житомирської області.

Суддя Ю. І. Драч