Ухвала

23 квітня 2018 року

м. Київ

справа № 520/10856/14-ц

провадження № 61-9697ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Усика Г. І., розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 7 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 8 листопада 2017 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2018 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Одеси

від 7 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 8 листопада 2017 року.

Ухвалою Верховного Суду від 1 березня 2018 року касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків до 22 березня 2018 року, але не більше десяти днів з дня отримання копії ухвали, для наведення поважних причин пропуску двадцятиденного строку на касаційне оскарження, надання доказів на їх підтвердження та сплати судового збору

у розмірі 1 906 грн 70 коп.

У квітні 2018 року до Верховного Суду надійшли матеріали на усунення недоліків, до яких представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 додав квитанцію про сплату судового збору та заяву про поновлення строку на касаційне оскарження, яку обґрунтував тим, що 8 листопада 2017 року у судовому засіданні апеляційного суду було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, повний текст рішення направлено не було. 22 листопада 2017 року він звернувся до суду першої інстанції із заявою про отримання копій оскаржуваних судових рішень та отримав їх лише

14 грудня 2017 року, касаційну скаргу подав 15 січня 2018 року.

Зазначив, що питання щодо поновлення процесуальних строків необхідно вирішувати за правилами ЦПК України, редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набув чинності 15 грудня 2017 року (далі -- Закон України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року), а тому вважає, що касаційна скарга подана

у встановлений статтею 390 ЦПК України тридцятиденний строк.

Причини пропуску строку на касаційне оскарження, наведені заявником не можуть бути визнані поважними, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до пункту 14 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України

в редакції Закону № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року судові рішення, ухвалені судами апеляційної інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в касаційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 325 ЦПК України, у редакції, яка була чинною на момент постановлення оскаржуваної ухвали апеляційного суду, касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням (ухвалою) апеляційного суду.

Відповідно до положень статті 319 ЦПК України, у редакції, яка була чинною на момент постановлення оскаржуваних судових рішень, рішення або ухвала апеляційного суду набирають законної сили з моменту їх проголошення.

Доводи представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про подання касаційної скарги

у строк, встановлений статтею 390 ЦПК України, у редакції Закону України

№ 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року є безпідставними, оскільки суперечать положенням підпункту 14 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Ухвала апеляційного суду Одеської області постановлена до набрання чинності

ЦПК України, у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року, а тому може бути оскаржена у касаційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, тобто у строк, установлений частиною першою статті 325 ЦПК України (редакція, що діяла до 15 грудня 2017 року).

Причини пропуску строку на касаційне оскарження до 14 грудня 2017 року

є поважними, оскільки він був зумовлений несвоєчасною видачею копій оскаржуваних судових рішень. Разом з тим, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2не навів поважних причин пропуску зазначеного строку, які є об'єктивно непереборними та не залежали від його волевиявлення на звернення із касаційною скаргою

у двадцятиденний строк після 14 грудня 2017 року та перешкоджали вжиттю всіх необхідних заходів для реалізації права на касаційне оскарження.

За змістом пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником в строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, визнані судом неповажними.

Керуючись пунктом 4 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 7 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області

від 8 листопада 2017 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. І. Усик