Справа № 569/2892/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2018 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в складі судді Бердія М.А.,

при секретарі Абашиній О.В.,

з участю представників скаржника ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне скаргу ОСОБА_1 на дії та бездіяльність начальника Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_3, Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві під час розгляду скарги представника стягувача ОСОБА_4 від 26 грудня 2016 року, суд

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, в якій просить суд, визнати протиправними дії начальника Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_3 під час розгляду скарги представника стягувача ОСОБА_4 від 26 грудня 2016 року та скасувати постанову начальника Печерського РВ ДВС м. Київ ОСОБА_3 від 16 січня 2016 року, яка фактично винесена 16 січня 2017 року за наслідками розгляду цієї скарги, визнати протиправною бездіяльність начальника Печерського РВ ДВС м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_3 при здійсненні ним контролю за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання рішень державним виконавцем. Начальнику Печерського РВ ДВС м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_3, з метою забезпечення правильності і повноти примусового виконання виконавчого листа №569/17452/14-ц, виданого 26 серпня 2015 року Рівненським міським судом Рівненської області, зобовязати державного виконавця Кузьмишина Е.М. здійснити виконавче провадження у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

В обґрунтування скарги зазначає, що державний виконавець Кузьмишин Е.М. в порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» у постанові про відкриття виконавчого провадження, не вказав номер рахунку стягувача на який останній просив перерахувати кошти, неправомірно закінчив виконавче провадження на підставі повного виконання рішення суду не пересвідчившись у наявності повного погашення заборгованості та відновив виконавче провадження з пропущенням встановленого строку. У відповідь на скаргу представника стягувача начальник Печерського РВ ДВС м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_3 відповідь надав не вчасно, належним чином на скаргу не реагував, контроль за здійсненням виконавчого провадження у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» не здійснював, постановою від 16.01.2016 року (фактично 16.01.2017 року) визнав дії державного виконавця Кузьмишина Е.М., який здійснював виконавче провадження, такими що відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження», незважаючи на те, що рішення суду не було виконане.

Представники скаржника ОСОБА_5, ОСОБА_2в судовому засіданні вимоги скаржника підтримали в повному обсязі з підстав викладених у скарзі, просили суд їх задоволити.

Представник Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві та начальник Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ ОСОБА_3 повідомлені належним чином про дату час та місце розгляду справи в судове засідання не зявилися, причини неявки суду не повідомили.

Суд, заслухавши представників скаржника ОСОБА_5, ОСОБА_2,дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного:

Як було встановлено в судовому засіданні, рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 17 квітня 2015 року стягнуто з ПАТ «Державний ощадний банк України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення суду 233466,00 грн. та 5000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди.

27 серпня 2015 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до начальника Відділу ДВС Печерського районного управління юстиції, у якій просив прийняти виконавчий лист до виконання та зазначив банківські реквізити, за якими необхідно здійснити перерахування належних йому до виплати коштів.

На підставі цієї заяви та виконавчого листа головним державним виконавцем Відділу ДВС Печерського районного управління юстиції ОСОБА_6 01 вересня 2015 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження серії ВП №48571268 та встановлено боржнику строк самостійно виконати рішення Рівненського міського суду Рівненської області до 08 вересня 2015 року, однак вже 04 вересня 2015 року головний державний виконавець Відділу ДВС Печерського районного управління юстиції ОСОБА_6 виніс постанову про закриття виконавчого провадження серії ВП №48571268 на підставі п.8 ч.1 ст. 49, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження».

У постанові начальника Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_3 від 16.01.2016 (фактично від 16.01.2017), яка винесена за наслідками розгляду скарги представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4, зазначається, що боржник не зобовязаний, але має право перерахувати кошти на рахунок відділу для подальшого перерахування стягувачу. Крім того, в виконавчому документі не встановлений спосіб виконання рішення, шляхом стягнення з боржника коштів на конкретний рахунок. Також цією постановою визнано дії державного виконавця Кузьмишина Е.М., який здійснював виконавче провадження, такими що відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження», незважаючи на те, що рішення суду не було виконане.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження відкривається на підставі виконавчого документа за заявою стягувача про примусове виконання й саме у заяві від 27.08.2015 ОСОБА_1 зазначив банківські реквізити, за якими необхідно здійснити перерахування належних йому до виплати коштів.

Натомість, головний державний виконавець Кузьмишин Е.М. виніс постанову про закінчення виконавчого провадження без наявних для того підстав лише за заявою боржника про перерахування на рахунок відділу ДВС коштів.

Відповідно до ст. 83 Закону України «Про виконавче провадження» контроль за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання рішень державним виконавцем здійснюють начальник органу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, а також керівник вищестоящого органу.

Керівник органу ДВС, в межах свої повноважень, вправі своєю постановою скасувати постанову державного виконавця та зобовязати його провести виконавчі дії в порядку, передбаченому цим Законом.

За викладених обставин та керуючись ч.1 ст.82 Закону України «Про виконавче провадження» ОСОБА_1 двічі звертався із скаргами до начальника Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції: 24 вересня 2015 року та 19 жовтня 2015 року, однак відповідь отримав лише після звернення до суду.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 28 грудня 2015 року у справі за №569/15716/15-ц задоволено скаргу ОСОБА_1, визнано протиправними дії головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції ОСОБА_6 під час здійснення виконавчого провадження по виконавчому листу від 26.08.2015 за №569/17452/14-ц, виданого Рівненським міським судом Рівненської області та скасовано постанову від 04 вересня 2015 року про закінчення виконавчого провадження - серії ВП №48571268 та зобовязано головного державного виконавця Кузьмишина Е.М. здійснити виконавче провадження у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Зі слів представників скаржника, на даний час рішення суду не виконано.

Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, право на виконання рішення, яке виніс суд, є невідємною частиною «права на суд», на ефективний захист сторони у справі, а отже і відновлення справедливості, передбачає зобовязання адміністративних органів виконувати рішення (пункт 41 рішення у справі «Гонсбі проти Греції» від 19 березня 1997року).

Відповідно до п.9 ч.2 ст.129 Конституції України, ст.14 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обовязковість рішень суду.

За ст.14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Відповідно до ч.2 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Враховуючи вищевикладені обставини, з огляду на те, що державний виконавець Кузьмишин Е.М. неналежним чином ставиться до виконання своїх обовязків з виконання рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 17 квітня 2015 року, начальник Печерського РВ ДВС м. Київ ОСОБА_3 належного контролю за виконанням рішення суду державним виконавцем не здійснює, на скаргу представника стягувача належним чином не відреагував, постановою від 16.01.2016 року (фактично 16.01.2017 року) визнав дії державного виконавця Кузимишина Е.М. правомірними, незважаючи на те, що рішення суду не виконане, в судове засідання представник Печерського РВ ДВС м. Київ та начальник Печерського РВ ДВС м. Київ ОСОБА_3 не зявилися, заперечень на спростування доводів скаржника не надали, а тому, суд приходить до висновку, що скарга ОСОБА_1 є обґрунтованою, доведеною та такою, що підлягає до задоволення в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 447-453 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 на дії та бездіяльність начальника Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_3, Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві під час розгляду скарги представника стягувача ОСОБА_4 від 26 грудня 2016 року, задоволити повністю.

Визнати протиправними дії начальника Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_3 під час розгляду скарги представника стягувача ОСОБА_4 від 26 грудня 2016 року та скасувати постанову начальника Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ ОСОБА_3 від 16 січня 2016 року, яка фактично винесена 16 січня 2017 року за наслідками розгляду цієї скарги.

Визнати протиправною бездіяльність начальника Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_3 при здійсненні ним контролю за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання рішень державним виконавцем.

Начальнику Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_3, з метою забезпечення правильності і повноти примусового виконання виконавчого листа №569/17452/14-ц, виданого 26 серпня 2015 року Рівненським міським судом Рівненської області, зобовязати державного виконавця Кузьмишина Е.М. здійснити виконавче провадження у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення, до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Цивільним процесуальним Кодексом України. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Суддя Рівненського

міського суду ОСОБА_7