Справа № 635/1810/17
Провадження № 2/635/225/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

05 квітня 2018 року сел. Покотилівка Харківського району Харківської області

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді Полєхіна А.Ю.

за участю секретаря судового засідання Лисенко О.Ю.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в сел. Покотилівка Харківського району Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4, про визнання протиправним та скасування рішення,

в и р і ш и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4, в якій просить визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 29615447 від 16 травня 2016 року про реєстрацію права власності за ОСОБА_4 на квартиру загальною площею 32,7 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування позову зазначила, що 16 серпня 2006 року між нею та ОСОБА_4 було укладено Договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Харківського нотаріального округу ОСОБА_5, відповідно до якого ОСОБА_4 передала, а вона прийняла валютні цінності у розмірі 9300,00 доларів США.

Для забезпечення виконання зобовязання між нею та ОСОБА_4 було укладено Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Харківського нотаріального округу ОСОБА_5 Згідно з яким Іпотекодавець передала, а Іпотекодержатель прийняла під заставу квартиру №2, що знаходиться в будинку №3 по вул. Садовій в с. Хролі Харківського району, Харківської області.

На виконання п. 1 Договору позики ОСОБА_1 повернула кошти, що були предметом позики в сумі 9300 доларів США, що підтверджується додатком до договору №1 з відмітками та підписами ОСОБА_4 про отримання відповідних коштів.

Однак, незважаючи на відсутність заборгованості та будь-яких інших невиконаних зобовязань, відповідач 03 березня 2016 року направила вимогу про усунення порушення виконання зобовязань з повернення боргу за Договором позики від 16 серпня 2006 року за реєстровим №1586.

Усупереч вимогам п. 4 Договору позики, у якому зазначено: виконання зобовязань за даним договором в достатній мірі підтверджується наданням Позичальником примірника договору, належного Позикодавцеві, з відміткою останнього в простій письмовій формі про належне виконання зобовязань, позикодавцем не було надано належного йому примірника договору.

Також відповідно до п. 8 Договору іпотеки виконання Іпотекодавцем належним чином та в повному обсязі зобовязань за Договором позики припиняє дію цього договору іпотеки і виникає обовязок Іпотекодержателя повернути Іпотекодавцеві свої примірники договорів позики та іпотеки з відміткою про виконання зобовязань Позичальника Іпотекодавця в простій письмовій формі. Однак, позичальником іпотекодержателем не було повернуто примірники договорів позики та іпотеки з відміткою про виконання зобовязань.

Тому позивач була позбавлена можливості подати необхідні документи для державної реєстрації припинення обтяження на нерухоме майно, відповідно до вимог ст. 17 ЗУ «Про іпотеку» та ст. 593 ЦК України.

16 травня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 було зареєстровано право приватної власності ОСОБА_4 на квартиру №2, що знаходиться в будинку №3 по вул. Садовій в с. Хролі Харківського району, Харківської області.

Позивач зазначає, що своїми діями приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 порушив вимоги законодавства.

Також, позивач посилається на те, що іпотека є припиненою, оскільки вона повністю виконала свої зобовязання перед ОСОБА_4, а тому в останньої не виникло право на звернення стягнення на предмет іпотеки.

Крім того, позивач зазначає, що ОСОБА_4 було порушено порядок звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позивач вважає, що єдиним законним власником квартири №2, що знаходиться в будинку №3 по вул. Садовій в с. Хролі Харківського району, Харківської області є вона, що підтверджується договором купівлі-продажу реєстраційний номер №2379 від 18 листопада 2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу ОСОБА_6

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 03 квітня 2017 року, вищевказану позовну заяву було залишено без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків. В установлені законом строки позивач усунула зазначені в ухвалі суду недоліки.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 18 травня 2017 року провадження по справі відкрито.

07 червня 2017 року представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 надав до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру №2, що розташована за адресою: с. Хролі Харківського району Харківської області, вул. Садова, буд. 3 та заборони державним реєстраторам та будь-яким іншим субєктам державної реєстрації вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо спірної квартири.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 07 червня 2017 року заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на квартиру № 2, яка знаходиться в будинку №3 по вулиці Садовій в с. Хролі Харківського району, Харківської області, яка належить на праві власності ОСОБА_4 та заборонено державним реєстраторам та будь-яким іншим суб'єктам державної реєстрації проводити будь-які реєстраційні дії, пов'язані з квартирою № 2, яка знаходиться в будинку №3 по вулиці Садовій в с. Хролі Харківського району, Харківської області, за реєстраційним номером об'єкту нерухомого майна 51 (номер запису про право власності 14521213, дата, час державної реєстрації 16.05.2016 17:06:45), яка належить на праві власності ОСОБА_4 до розгляду даної справи.

Представником позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 надано до суду клопотання про витребування у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 належним чином посвідчених копій документів, долучених до нотаріальної справи щодо реєстрації права власності ОСОБА_4 на квартиру № 2, розташовану за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Хролі, вул. Садова, будинок 3, на підставі договору іпотеки № 1588 від 16 серпня 2006 року.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 19 жовтня 2017 року клопотання представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про витребування доказів задоволено та витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 належним чином посвідчені копії документів, долучених до нотаріальної справи щодо реєстрації права власності ОСОБА_4 на квартиру № 2, розташовану за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Хролі, вул. Садова, будинок 3, на підставі договору іпотеки № 1588 від 16 серпня 2006 року.

Позивач та представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити. Згоди на розгляд справи в заочному порядку позивач не надала.

Відповідач приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 у судове засідання повторно не зявився, про день та час слухання справи повідомлений своєчасно і належним чином /а.с. 151/, причини неявки суду не повідомив.

Будь яких заяв та клопотань від відповідача не надходило.

Третя особа ОСОБА_4 у судове засідання повторно не зявилася, про день та час слухання справи повідомлена своєчасно і належним чином /а.с. 152/.

Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити, виходячи з наступного.

Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

16 серпня 2016 року ОСОБА_1 позичила у ОСОБА_4 валютні цінності у вигляді та в натурі на суму 9300 доларів США, які зобовязалася повернути позикодавцю частинами у визначені договором поряду та строки, не пізніше 16-го березня 2009 року, на підтвердження чого у відповідності із нормою ч. 1 ст. 1047 ЦК України між сторонами в той же день в письмовій формі був укладений договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за р. №1586 /а.с. 9/.

Позичальник отримала зазначену в договорі суму валютних цінностей в повному обсязі ще до підписання договору, що підтверджується змістом п. 2 договору позики від 16 серпня 2006 року.

За змістом п. 1 договору позики за домовленістю сторін предмет позики позичальник зобовязується повернути позикодавцеві в обмін на підписаний ним примірник акту прийому-передачі, підписавши в свою чергу інший його примірник для позикодавця. Необхідним та достатнім доказом виконання (невиконання) позичальником зобовязання за цим договором є надані позичальником або позикодавцем обопільно підписані в простій письмовій формі акти прийому передачі.

За змістом п. 2 договору визначено, що позичальник погодилась, що прострочкою виконання її зобовязань за цим договором буде недотримання строку сплати останнього платежу, який передбачено п. 1 цього Договору, а також прострочка сплати будь-якого з поточних платежів більше ніж на пять днів. В останньому випадку позикодавець набуває право вимоги дострокового виконання зобовязань позичальника в повному обсязі, а також право дострокового звернення стягнення на майно, передане йому в іпотеку.

Згідно п. 3 договору за прострочку виконання зобовязання по поверненню позики позичальник повинен сплатити на користь позикодавця штраф в розмірі 150 грн. за кожен день прострочки: при виникненні права вимоги дострокового виконання зобовязань за цим договором з дня виникнення такого права; при прострочці сплати останнього платежу починаючи з 17 березня 2009 року.

16 серпня 2006 року з метою забезпечення виконання зобовязань за договором позики від 16 серпня 2006 року між ОСОБА_1 як іпотекодавцем та ОСОБА_4 як іпотекодержателем було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за р. №1586, відповідно до умов якого позивач передала в іпотеку квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 32,70 кв.м., житловою площею 16,50 кв.м.

Предмет іпотеки належить ОСОБА_1 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 18 листопада 2000 року приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_6, р. № 2379, який було зареєстровано у Харківському міжміському бюро технічної інвентаризації 22 листопада 2000 року, номер запису 35/2 /а.с. 10/.

За п. 6 договору право звернення стягнення на предмет іпотеки виникає у іпотекодержателя при невиконанні іпотекодавцем зобовязання по поверненню позики за Договором позики, або достроково. Згідно з правилами пункту 2 Договору позики, право звернення стягнення на предмет іпотеки виникає у іпотекодержателя після вчинення виконавчого напису нотаріуса на Договорі позики, який визначить суму, належну до стягнення.

За змістом п. 10 договору згідно з домовленістю сторін при виникненні у іпотекодержателя права звернення стягнення на предмет іпотеки, іпотекодержатель має право обернути його у свою власність в рахунок виконання забезпеченого цією іпотекою зобовязання. Вибір іпотекодержателем цього варіанту задоволення своїх вимог достатньо підтвердити його заявою про державну реєстрацію за ним права власності на предмет іпотеки. При цьому нотаріус, до якого надійшла така заява, має засвідчити цей факт на цьому договорі, що й підтвердить право на реєстрацію переходу права власності, а також зняти заборону відчуження, накладену за цим договором. Право власності на предмет цієї іпотеки переходить до Іпотекодержателя за його вибором з моменту вчинення нотаріусом зазначеного в попередньому реченні запису на цьому договорі.

Заставна за іпотечним договором не оформлялась.

16 травня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 29615447, про реєстрацію права власності на обєкт нерухомого майна: квартиру АДРЕСА_3 за ОСОБА_4 на підставі договору іпотеки від 16 серпня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5 /а.с. 15-17/.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Доказів виконання ОСОБА_1 зобовязань за договором позики від 16 серпня 2006 року, зокрема, обопільно підписаного в простій письмовій формі акту прийому- передачі як того вимагає п. 1 договору позики, матеріали справи не містять. Таких доказів позивачем та представником позивача не було надано і в судовому засіданні.

Отже, суд вважає, що факт належного виконання позивачем зобовязання позивачем та його представником не доведений.

За ч.1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Відповідно до ч.3 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно до положень ст. 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобовязання є недійсними.

За ч.1, ч. 2 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.

Згідно правової позиції Верховного суду України від 27 квітня 2017 року у справі №6-679цс17, виходячи із аналізу положень ст. ст. 33, 36, 37, 39 Закону України «Про іпотеку», законодавцем визначено три способи захисту про задоволення вимог кредитора, які забезпечені іпотекою шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий: на підставі рішення суду та два позасудових способи захисту: на підставі виконавчого напису нотаріуса і згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. У свою чергу позасудовий спосіб захисту за договором про задоволення вимог іпотекодержателя або за відповідним застереженням в іпотечному договорі реалізується шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки або надання права іпотекодержателю від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу. При цьому договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки (частина перша статті 37 Закону України «Про іпотеку»).

Отже, звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса та згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя є двома різними та незалежними способами задоволення вимог іпотекодержателя.

Обрання певного способу правового захисту, у тому числі й досудового врегулювання спору, є правом, а не обовязком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує.

За змістом п. 3 ч. 1 ст. 3, ст. 6 ЦК України сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Згідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

В силу ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Як вбачається з п. 10 договору іпотеки від 16 серпня 2006 року сторонами відповідно до положень ч.2 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» в договорі фактично визначено два способи задоволення вимог кредитора: звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса і передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону, на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя.

Обрання способу звернення стягнення на предмет іпотеки належить іпотекодержателю, а тому передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки відповідає умовам договору про задоволення вимог іпотекодержателя та вимогам чинного законодавства, а сам договір є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно.

Положеннями абз.1 п.1 ст.2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (далі Закон) передбачено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до п. 6 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2016 року № 553 (далі Порядок), державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до субєкта державної реєстрації прав або нотаріуса, крім випадків, передбачених цим Порядком.

За п. 9 Порядку разом із заявою заявник подає оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав, та документ, що підтверджує сплату адміністративного збору за державну реєстрацію прав.

Відповідно до п. 12 Порядку розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на це саме майно, відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями, а також наявність підстав для проведення державної реєстрації прав, зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав.

Згідно ч.3 ст.10 Закону (в редакції чинній на момент прийняття рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень), нотаріус як державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обовязкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин повязує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 18 Закону державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; прийняття документів, що подаються разом із заявою про державну реєстрацію прав, виготовлення їх електронних копій шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та розміщення їх у Державному реєстрі прав; встановлення черговості розгляду заяв про державну реєстрацію прав, що надійшли на розгляд; перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав, зупинення державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; прийняття рішення про державну реєстрацію прав або про відмову в такій реєстрації; відкриття (закриття) розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до Державного реєстру прав відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про обєкти та субєктів цих прав; формування інформації з Державного реєстру прав для подальшого використання заявником; видача документів за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.

За ч.2 ст. 18 Закону перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

За п. 40 Порядку державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених статтею 27 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та цим Порядком.

Відповідно до ч.1 ст. 27 Закону державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі, зокрема, укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката.

Отже, системний аналіз зазначених правових норм дає суду підстави вважати, що державна реєстрація прав здійснюється за умови подання заявником державному реєстратору документів, що посвідчують факти виникнення, припинення, переходу речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, та їх відповідності чинному законодавству України.

Відповідно до п. 61 Порядку для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються:

1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця;

2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі;

3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Перелік підстав для відмови у державній реєстрації прав, який є вичерпним, визначений ст. 24 Закону.

За приписами ч.1 ст. 24 Закону у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону; заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно; заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав; заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, обєктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі; заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав; заявника, який звернувся із заявою про державну реєстрацію прав, що матиме наслідком відчуження майна, внесено до Єдиного реєстру боржників.

За ч.5 ст. 24 Закону відмова в державній реєстрації прав з підстав, не передбачених частиною першою цієї статті, заборонена.

Позивачем та його представником не надано суду доказів, що для державної реєстрації права на квартиру АДРЕСА_2 ОСОБА_4 було надані не всі документи необхідні для цього.

Відповідачем надіслана ОСОБА_1 вимога про усунення порушення виконання зобовязань з повернення боргу за Договором позики від 16 серпня 2006 року за реєстровим №1586 від 03 березня 2016 року, що не оспорювалося в судовому засіданні позивачем /а.с. 12-14/.

Згідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобовязання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобовязань, вимога про виконання порушеного зобовязання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

Тобто, тридцятиденний строк визначено законом саме для надання можливості боржнику виконати зобовязання до моменту звернення стягнення на предмет іпотеки.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 було дотримано вимоги ст. 35 Закону України «Про іпотеку», зокрема, тридцятиденний строк, наданий боржнику для виконання нею своїх порушених зобовязань.

Разом із тим, боржник у встановлений строк, зобовязання за договором позики від 16 серпня 2006 року не виконала, дій, що свідчать про невизнання заборгованості не вчинила.

Договори, на підставі яких здійснювалася державна реєстрація права власності на нерухоме майно є чинними, недійсними не визнавалися. Позовні вимоги щодо визнання цих договорів недійсними позивач не пред'являла, тому надана до суду копія додатку №1 до договору позики від 16 серпня 2006 року з відмітками та підписами відповідача про отримання відповідних коштів не може бути підставою для скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Таким чином, у приватного нотаріуса не було законних підстав, для відмови в державній реєстрації за ОСОБА_4 права власності на спірну квартиру, а отже суд вважає, що при вчиненні спірних реєстраційних дій, відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законом.

Згідно ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд вважає, що позивач та його представник не довели суду, що є підстави для скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, що є підставою для відмови в задоволенні позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати суд покладає на позивача.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4, про визнання протиправним та скасування рішення відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Харківський районний суд Харківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт громадянина України серії МН №249215 виданий Роганським селищним відділенням міліції УМВСУ в Харківській області 5 грудня 2001 року, реєстраційний номер облікової карти платника податків НОМЕР_1, місце проживання (перебування): АДРЕСА_4.

Відповідач приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, місце роботи м. Київ, вул. Саксаганського, 119, оф. 12.

Третя особа ОСОБА_4, реєстраційний номер облікової карти платника податків НОМЕР_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Повне судове рішення складено 17 квітня 2018 року.

Суддя А.Ю. Полєхін