Провадження № 2-з/761/227/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2018 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Рибака М.А.,

за участю секретаря Малашевського О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву позивача про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служба у справах дітей Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у вихованні дитини -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служба у справах дітей Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у вихованні дитини.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач чинить постійні перешкоди позивачу у спілкуванні з дитиною, у зв'язку з чим він був вимушений звернутись до суду з вказаним позовом.

12 квітня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просив суд заборонити ОСОБА_2 чинити дії щодо перешкоджання йому у спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_3 за визначеним графіком Служби у справах дітей Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації до вирішення Шевченківським районним судом м. Києва відповідного графіку побачень із дитиною. Надати можливість ОСОБА_1 1979 р.н. підтримувати на регулярній основі особисті відносини та прямі фізичні контакти, спілкування по телефону та за допомогою будь-яких сучасних засобів зв'язку з його малолітнім сином ОСОБА_3. Також позивач просив врахувати наступні пропозиції зустрічного забезпечення для відповідача: заздалегідь повідомляти відповідача за допомогою доступних позивачу засобів зв'язку (телефон, електронна пошта, відділення поштового зв'язку, тощо) про наміри зустрітися із дитиною за місцем її проживання; заздалегідь повідомляти відповідача за допомогою доступних позивачу засобів зв'язку (телефон, електронна пошта, відділення поштового зв'язку, тощо) про наміри зустрітися із дитиною поза місцем її проживання;попереджати відповідача про місце де планується проведення часу із дитиною поза місцем її проживання;попереджати відповідача про час де планується проведення часу із дитиною поза місцем її проживання;завчасно привозити дитину за місцем проживання відповідача після проведення часу із дитиною поза її місцем проживання.

Заява про забезпечення позову мотивована тим, що незважаючи на існуючий встановлений графік органом опіки та піклуванням з боку матері по теперішній час чиняться перешкоди у спілкуванні з дитиною. Систематичні зловживання своїми процесуальними правами з боку матері призвели до затягування судового процесу, у зв'язку із чим на протягом червня-вересня 2017 року спілкування позивача з дитиною зводилося до епізодичних, короткочасних зустрічей у дитячому садку під час прогулянок групи, якщо дозволяють погодні умови, що виключає можливість повноцінної, належної уваги та його виховання позивачем. Додатковим чинником подання даної заяви стало те, що з кінця осені 2017 року відповідач почала активно налаштовувати сина проти позивача. За результатами такого налаштовування з боку відповідача, дитина при відвідуваннях позивачем почала не йти на контакт з невідомих йому причин. В інтересах психологічного стану дитини, позивач звертався до служби у справах дітей з проханням провести з відповідачем профілактичну бесіду про недопущення психологічного насилля над дитиною.За результатами розгляду його заяви службою у справах дітей було направлено відповідну заяву поліції, що підтверджується відповіддю від 15.01.2018. Так, позивач вказує, що єдиним місцем на сьогодні, де він можезустрітися із сином є дошкільний навчальний заклад. Однак систематичний тиск на працівників дитячого садочку призвели до епізодичних перешкод у побаченнях із дитиною. Відповідач усно так і в письмовій формі вимагала не допускати позивача дитини, що підтверджується також і долученою до матеріалів справи заявою відповідача від 30.11.2015.З метою фіксації факту чинення відповідачем систематичних перешкод у спілкуванні та вихованні дитини, ним за кожним фактом прибуття до квартири відповідача були здійснені неодноразові виклики поліції, з метою фіксації порушень моїх батьківських прав відносно мого сина. Враховуючи вказані обставини, позивач просив забезпечити позов.

Так, дослідивши матеріали цивільної справи, вивчивши заяву про забезпечення позову суд прийшов до висновку, що заява позивача про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ч.ч. 1 та 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначені положеннями статті 150 ЦПК України та до них належать: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

При цьому, відповідно до вимог ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову та приймаючи за ним рішення, суд зобов'язаний враховувати обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину.

Відповідно до п.п. 4,5,6 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Також слід зазначити, що статтею 124 Конституції України визначено принцип обов'язковості судових рішень, який з огляду на положення статей 2, 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до частини третьої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Н. проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, Держава Україна несе обов'язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. При чому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Стаття 153 СК Українипередбачає, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2ст. 155 СК Україниздійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності; батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно із ч. ч. 1-3ст. 157 СК Українипитання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Як вбачається з матеріалів справи, син сторін - ОСОБА_3 проживає разом з відповідачем.

З наведених у заяві про вжиття заходів забезпечення позову фактів та обґрунтувань вбачається, що предмет позову по даній справі щодо усунення перешкод у спікуванні з дитиною та заявлений позивачем захід забезпечення позову в частині заборони відповідачу чинити дії щодо перешкоджання позивачу у спілкуванні з сином, є взаємопов'язаний з предметом спору.

З метою дотримання прав дитини та прав батька на спілкування з сином, уникнення негативних наслідків їх окремого проживання, які можуть мати місце у зв'язку із наявністю спору між батьками щодо участі у вихованні, суд приходить до висновку, що невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав позивача за захистом яких він звернувся до суду.

Позивачем обґрунтовано наявність зв'язку між одним із заходів до забезпечення позову та предметом позовних вимог, оскільки застосування такого заходу забезпечення позову спроможне забезпечити ефективний захист його порушеного права та поновлення порушених прав та інтересів позивача.

Крім того, позивачем обгрунтовано, що відповідач чинить дії щодо перешкоджання позивачу у спілкуванні з їх спільною дитиною, що підтверджується долученими до заяви доказами, зокрема копіями висновків щодо результатів перевірки матеріалів зареєстрованих до ЄО Шевченківського УП ГУНП в м. Києві від 01.05.2017 року, 26.07.2017 року, 13.11.2017 року копіями телеграм, які були направлені позивачем на адресу відповідача з проханням надати дозвіл на зустріч з сином, листом Служби у справах дітей Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації від 15.01.2018 року.

З приводу вимоги позивача щодо надання можливості ОСОБА_1 1979 р.н. підтримувати на регулярній основі особисті відносини та прямі фізичні контакти, спілкування по телефону та за допомогою будь-яких сучасних засобів зв'язку з його малолітнім сином ОСОБА_3, суд не знаходить обгрунтованих підстав для задоволення заяви про забезпечення позову в цій частині, оскільки застосування такого заходу забезпечення позову не передбачено законом.

Відтак, враховуючи предмет даного позову, наведені позивачем докази та обґрунтування заявлених вимог у клопотанні щодо забезпечення позову, їх розумність та адекватність, наявність зв'язку між заходом до забезпечення позову (забороною вчиняти певні дії) та предметом позовних вимог, суд вважає за можливе задовольнити заяву позивача про забезпечення позову в цій частині.

Окрім того, суд також враховує інтереси відповідача у справі, шляхом вирішення питання щодо зустрічного забезпечення.

Слід зазначити, що відповідно до ч.ч. 1-3 статті 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову. Суд зобов'язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Відповідно до ч.4 ст. 154 ЦПК України зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом. Якщо позивач з поважних причин не має можливості внести відповідну суму, зустрічне забезпечення також може бути здійснено шляхом: надання гарантії банку, поруки або іншого фінансового забезпечення на визначену судом суму та від погодженої судом особи, щодо фінансової спроможності якої суд не має сумнівів; вчинення інших визначених судом дій для усунення потенційних збитків та інших ризиків відповідача, пов'язаних із забезпеченням позову.

При цьому, суд враховує вимоги щодо співмірності вказаних заходів зустрічного забезпечення із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та усунення потенційних збитків та можливості настання ризиків для відповідача, пов'язаних із забезпеченням позову та приходить до висновку про застосування зустрічного забезпечення позову шляхом зобов'язання позивача вчиняти певні дії.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 149-154, 259, 260 ЦПК України, - -

У Х В А Л И В:

Заяву позивача про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служба у справах дітей Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у вихованні дитини, - задовольнити частково.

Заборонити ОСОБА_2 чинити дії щодо перешкоджання ОСОБА_1 у спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_3 за визначеним графіком Служби у справах дітей Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації до вирішення Шевченківським районним судом м. Києва відповідного графіку побачень із дитиною.

Зобов'язати ОСОБА_1 заздалегідь повідомляти ОСОБА_2 за допомогою засобів зв'язку (телефон, електронна пошта, відділення поштового зв'язку, тощо) про наміри зустрітися із дитиною - ОСОБА_3 за місцем її проживання та поза місцем її проживання; повідомляти ОСОБА_2 про час та місце де планується проведення часу із дитиною поза місцем її проживання; завчасно привозити дитину - ОСОБА_3 за місцем проживання ОСОБА_2 після проведення часу із дитиною поза її місцем проживання.

В решті вимог заяви про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Строк пред'явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову один рік.

Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до Апеляційного суду міста Києва протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

СУДДЯ М.А. РИБАК