Постанова

Іменем України

12 квітня 2018 року

м. Київ

справа № 753/22095/15-ц

провадження № 61-2481св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Карпенко С. О.,

КузнєцоваВ. О.,

ОлійникА. С. (суддя-доповідач),

УсикаГ. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі: Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» від імені якого діє Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадиров Владислав Володимирович, Публічне акціонерне товариство «Кредитпромбанк»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 11 травня 2016 року у складі судді Даниленка В. В. та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 23 серпня 2016 року у складі колегії суддів: Махлай Л. Д., Левенця Б. Б., Лапчевської О. Ф.,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2015 року ОСОБА_4звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк»), Публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк» (далі - ПАТ «Кредитпромбанк»), в якому з урахуванням зміни предмета позову просила визнати дії Відкритого акціонерного товариства «Кредитпромбанк» при неповідомленні її письмово про дату зміни процентної ставки за споживчим кредитом з 01 березня2007 року з 10,66% до 11% річних неправомірними та визнати зміну Відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк» процентноїставки за споживчим кредитом з 01 березня2007 року з 10,66 % до 11 % недійсною.

Позов мотивовано тим, що 14 листопада2006 року між позивачем та Відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк» було укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав їй кредит у розмірі178 000 доларів США, строком до 14 листопада 2029 року. Відповідно до частини першої пункту3 договору, перемінна процентна ставка на дату укладення договору складала 10,66 % річних, фіксована процентна ставка - 1,83 % річних.

Згідно з пунктом3 частини першої, пунктом 5 частини другої кредитного договору, перемінна процентна ставка може корегуватись з 01 березня та 01 вересня кожного року протягом строку дії цього договору.

11 листопада 2015 року ОСОБА_4 звернулась доПАТ «Кредитпромбанк» з проханням надати розрахунок заборгованості за укладеним кредитним договором, а у відповідь отримала лист у якому зазначалось, що 26 червня 2013 року ПАТ «Кредитпромбанк»уклав з ПАТ «Дельта Банк» договір купівлі-продажу прав вимоги за її кредитним договором. Їй було надано розрахунок заборгованості за кредитним договором,із якого їй стало відомо, що у період з 01 березня2007 року ПАТ «Кредитпромбанк» було збільшено процентнуставку за користування кредитними коштами з 12,49% до 12,83%. Оскільки про збільшення процентної ставки вона не була повідомлена вважає дії щодозбільшення ставки неправомірними, а перемінну ставку 11% недійсною.

Ухвалою суду від 28 березня 2016 року до участі у справі як співвідповідача залучено ПАТ «Кредитпромбанк».

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 11травня 2016 року в позовівідмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що в матеріалах справи міститься копія повідомлення про зміну щомісячного платежу від 14 березня 2007 року за вих. № 5451/49.35-2508-49 Відкритого акціонерного товариства«Кредитпромбанк», отримувачем якого вказаноОСОБА_4, та в якому зазначено, що перемінна процентна ставка за кредитним договором складає 11,00%, що свідчить про повідомлення банком позивачапро зміну розміру перемінної процентної ставки.

Із розрахунку заборгованості від 25 листопада 2015 року, наданого представником позивача, вбачається, що ОСОБА_4 сплачувала новий розмір процентної ставки, починаючи з її введення, що вказує на її згоду на змінений розмір перемінної процентної ставки.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 23 серпня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Погодившись з рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив з того, що аналіз умов договору дає підстави дійти висновку, що повідомлення про змінуперемінної ставки відповідно до пункту 7.1 договору позичальнику не направляється у тому ж порядку, як повідомлення про зміну фіксованої ставки, а відповідно до пункту 5 договору доводиться до відома позичальника шляхом корегування щомісячного платежу. Повідомлення про корегування щомісячного платежу позивачубуло направлено та вона здійснювала платежі відповідно до скорегованої суми щомісячного платежу. Тому доводи позивача про те, що банком при зміні перемінної процентної ставки не додержано вимоги пунктів 7.1, 7.3 договору не відповідають змісту кредитного договору, відповідно до якого, зміна перемінної ставки не є зміною умов договору та не потребує укладення додаткового договору, чи повідомлення позичальника в порядку, визначеному пунктом 7.1 договору.

У вересні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з касаційною скаргою на ухвалені у справі судові рішення, у якій просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанції та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

07 вересня 2016 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_4

10 квітня 2017 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ призначено справу до судового розгляду.

17 січня 2018 року вказану справу разом із матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Касаційну скаргу мотивовано тим, що надане банком у суді першої інстанції повідомлення про зміну розміру щомісячного платежу від 14 березня 2007 року є копією та без печатки банку, а поштових квитанцій про його відправлення на її адресу банком не надано. Крім того, зміна розміру процентної ставки відбулася 01 березня 2007 року, а повідомлення складено 14 березня 2007 року, що свідчить про недотримання банком семиденного строку повідомлення, передбаченого частиною четвертою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (далі - Закон).

Додатковий договір № 2 від 14 жовтня 2011 року до договору поруки від 14 листопада 2006 року, яким передбачено відповідальність поручителя за збільшеною процентною ставкою, укладено через чотири роки після збільшення банком процентної ставки 01 березня 2007 року.

Банк має право змінювати процентну ставку за кредитом лише в разі настання події незалежної від волі сторін договору, яка має безпосередній вплив на вартість кредитних ресурсів банку. Банк не має права змінювати процентну ставку за кредитом у зв'язку з волевиявленням однієї із сторін (зміни кредитної політики банку). Однак у повідомленні про зміну щомісячного платежу відсутнє посилання банку на зазначені підстави для такої зміни, у разі настання якої у банку відповідно до пункту 7. 1 кредитного договору виникає право на таку зміну.

Судами безпідставно не було взято до уваги судову практику Верховного Суду України та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, зокрема постанову Верховного Суду України від 12 вересня 2012 року у справі № 6-57цс12, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 листопада 2013 року у справі № 6-28172св13, від 28 січня 2014 року у справі № 6-4322ск14, від 15 липня 2015 року у справі № 6-15070св15, від 07 жовтня 2015 року у справі 6-12623св15, від 16 квітня 2016 року у справі № 6-47717св13.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку про залишення касаційної скарги ОСОБА_4 без задоволення, а судових рішень - без змін.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що 14 листопада 2006 року між позивачем та Відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк» було укладено кредитний договір № 37/3/06-НВС, відповідно до якого банк надав позивачу кредит у розмірі - 178 000 доларів США, строком до 14 листопада 2029 року.

Відповідно до пункту 3 частини першої кредитного договору перемінна процентна ставка на дату укладення договору складала 10,66% річних, фіксована процентна ставка - 1,83% річних. Згідно пункту 3 частини першої та пункту 5 частини другої кредитного договору перемінна процентна ставка може корегуватись 01 березня та 01 вересня кожного року протягом строку дії цього договору.

26 червня 2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, згідно якого ПАТ «Дельта Банк» за кредитними договорами, серед яких і кредитний договір№ 37/3/06-НВС від 14 листопада 2006 року, укладений між ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_4

Згідно копії додаткового договору № 2 від 14 жовтня 2011 року до договору поруки № 37/3/П3/06-НВС від 14 листопада 2006 року, поручитель - ОСОБА_6 зобов'язується солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань ОСОБА_4 за кредитним договором № 37/3/06-НВС від 14 листопада2006 року, та ознайомлений з умовами договору, зокрема про розмір процентної ставки за користування кредитними коштами у розмірі12,83 % річних.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 сплачувала новий розмір процентної ставки, починаючи з її введення, що підтверджується розрахунком заборгованості від 25 листопада 2015 року.

Згідно зі статтями 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У статті 629 ЦК України зазначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з частиною третьою статті 6 ЦК України сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

За змістом частини четвертою статті 6 ЦК України положення, зокрема, частини третьої застосовуються і до односторонніх правочинів.

Відповідно до частини четвертої статті 11 Закону, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, у договорі про надання споживчого кредиту може зазначатись, що відсоткова ставка за кредитом може змінюватись залежно від зміни облікової ставки Національного банку України або в інших випадках. Про зміну відсоткової ставки за споживчим кредитом споживач повідомляється кредитодавцем протягом семи календарних днів з дати її зміни. Без такого повідомлення будь-яка зміна відсоткової ставки є недійсною.

Згідно з пунктом 3 частини першої кредитного договору перемінна процентна ставка на дату укладення кредитного договору складає 10,66% річних та коригується 01 березня та 01 вересня кожного року протягом строку дії цього договору, виходячи з розміру процентних ставок за депозитними вкладами фізичних осіб, встановлених банком на ці дати. Сторони шляхом підписання цього договору висловлюють свою згоду щодо такої зміни перемінної процентної ставки, стосовно всієї непогашеної суми кредиту, без укладення будь-яких додаткових угод до цього договору.

Відповідно до пункту 2.3 частини другої кредитного договору у разі зміни щомісячного платежу згідно з умовами пункту 5 частини першої кредитного договору нова сума щомісячного платежу встановлюється у письмовому повідомленні банку, що надсилається рекомендованим листом з повідомленням на адресу позичальника.

У матеріалах справи наявний лист Відкритого акціонерного товариства «Кредитпромбанк» від 14 березня 2007 року про повідомлення ОСОБА_4 про зміну щомісячного платежу з 01 березня 2007 року, а саме перемінна процентна ставка за кредитним договором з 01 березня 2007 року складає 11% річних, відповідно до пункту 2.3 частини другої кредитного договору (Т. 1, а.с. 32).

При вирішенні питання щодо правомірності підвищення банком чи іншою фінансовою установою процентної ставки необхідно розрізняти умови кредитного договору, які встановлюють односторонню зміну умов договору, від умов договору, що встановлюють погоджену сторонами процедуру зміни договору шляхом прийняття позичальником пропозиції кредитора про зміну умов договору відповідно до вимог статей 641-642 ЦК України або в порядку, визначеному частиною шостою статті 1056-1 ЦК України.

При підвищенні процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (лише повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

Пунктом 7.1 кредитного договору передбачено право банку змінити умови договору у разі зміни облікової ставки Національного банку України, кредитної політики України, економічної ситуації та кон`юнктури ринку та зазначено порядок повідомлення позичальника про таку зміну. Водночас у цьому пункті зазначено, що під зміною умов договору за цим пунктом не вважається зміна перемінної процентної ставки, передбаченої договором.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що фіксована процентна ставка з часу укладення кредитного договору не змінювалася, проти чого сторони не заперечували.

Апеляційний суд дійшов правильного висновку, що повідомлення про зміну перемінної процентної ставки відповідно до пункту 7.1 кредитного договору позичальнику не направляється у такому ж порядку, як повідомлення про зміну фіксованої процентної ставки, а відповідно до пункту 5 договору доводиться до відома позичальника шляхом корегування щомісячного платежу. Повідомлення про корегування щомісячного платежу позивачу було направлено та остання здійснювала платежі відповідно до скорегованої суми щомісячного платежу, а тому доводи ОСОБА_4 про те, що банком при зміні перемінної процентної ставки не додержано умови укладеного кредитного договору та положень Закону є необґрунтованими та такими, що не відповідають установленим судами фактичним обставинам.

Згідно частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а судових рішень - без змін.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 11 травня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 23 серпня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук

Судді: В. О. Кузнєцов

С.О. Карпенко

А.С. Олійник

Г. І. Усик