ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2018 року м.Суми

Справа №591/3771/17

Номер провадження 22-ц/788/598/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),

суддів - Біляєвої О. М. , Хвостика С. Г.

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідачі - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Сумської області в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1, подану в її інтересах представником - ОСОБА_5,

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 06 лютого 2018 року, ухвалене у складі судді Кривцової Г.В., в приміщенні Зарічного районного суду м. Суми, повний текст судового рішення складено 13 лютого 2018 року, -

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

19 липня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про припинення права спільної часткової власності. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що вона була власником 1/2 частини 18/100 часток житлового будинку з прибудовами, розташованого в АДРЕСА_1. Інша частина цього домоволодіння знаходилась у власності ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 12 серпня 2015 року частку ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7 виділено в окреме домоволодіння, присвоєно поштову адресу, право власності зареєстровано в Держаному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Після цього позивач стала власником 22/100 частки житлового будинку з прибудовами, розташованими в АДРЕСА_2. 06 листопада 2015 року за договором купівлі-продажу позивач отримала у власність 78/100 частки житлового будинку з прибудовами за вказаною адресою. Її домоволодіння знаходиться на земельній ділянці комунальної власності. Після виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі на місцевості, вона звернулася до кадастрового реєстратора Управління Держгеокадастру у Сумській області, однак в державній реєстрації їй було відмовлено, оскільки земельна ділянка під домоволодінням по АДРЕСА_2 вже сформована як частина загальної ділянки № НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 та входить до неї. Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 16 січня 2017 року, яке набрало законної сили, зобов'язано державного кадастрового реєстратора скасувати запис у поземельній книзі про державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 площею 0,1000 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1. Однак, 28 жовтня 2015 року ОСОБА_4 всупереч рішенню суду зареєструвала право спільної власності (59/400) на земельну ділянку площею 0,1000 га на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку від 13 червня 2006 року, згідно якого інші співвласники ОСОБА_10, ОСОБА_8, ОСОБА_9 є власниками також по 59/400 вказаної земельної ділянки, а 41/100 земельної ділянки перебуває у державній власності і у користуванні ОСОБА_1 (18/200), ОСОБА_6 (18/200), ОСОБА_7 (23/100). На вказаній земельній ділянці вже знаходиться інше домоволодіння з адресою: АДРЕСА_2, власник якого не може реалізувати свої права на земельну ділянку. Вважає, що діями ОСОБА_4 порушено вимоги ст. 4 ЗК України, оскільки частки на земельну ділянку, визначені у вказаному вище Державному акті про право власності на земельну ділянку, не відповідають часткам визначених у домоволодінні рішенням суду від 12 серпня 2015 року. Також позивач вважає, що оскільки державна реєстрація земельної ділянки по АДРЕСА_1 скасована, то зазначена земельна ділянка як об'єкт цивільних прав не існує.

Просить припинити право спільної часткової власності ОСОБА_4 в розмірі 59/400 частки на земельну ділянку НОМЕР_1 площею 0,1000 га по АДРЕСА_1.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 06 лютого 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, яка подана в її інтересах представником - ОСОБА_5, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду. В доводах апеляційної скарги зазначає, що суд грубо порушив права позивача на участь в судовому засіданні та право на надання своїх пояснень, оскільки не задовольнив клопотання представника позивача про перенесення розгляду справи. Також вказує, що право спільної власності громадян в частках, зазначених в Державному акті не відповідає часткам, визначеним рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 12 лютого 2015 року по справі № 591/4903/15-ц.

Відповідачем ОСОБА_4 надано відзив на апеляційну скаргу, в якому вона просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги у повному обсязі, а рішення суду залишити без змін. Вважає апеляційну скаргу необґрунтованою. Зазначає, що їй як співвласнику земельної ділянки належить виключне право на виділ у натурі частки з майна, що є у спірній частковій власності. На сьогодні необхідності у припиненні права спільної часткової власності на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1 площею 0,1000 га по АДРЕСА_1 у неї немає та вона не має бажання таким чином припинити право власності на спірну земельну ділянку з іншими співвласниками.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_5, який підтримав апеляційну скаргу, представника відповідача ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_11, який заперечує проти апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

У відповідності до приписів ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалюючи оскаржуване рішення та відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що фактично позовні вимоги позивача зводяться до необґрунтованого обмеження відповідача у праві власності, а саме щодо припинення права спільної часткової власності на земельну ділянку, яка раніше на законних підставах виділена та належить декільком особам.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, так як суд дійшов його правильно встановивши фактичні обставини справи, з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 03 листопада 2015 року, житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_7 (56/100 частки), ОСОБА_1 (22/100 частки), ОСОБА_6 (22/100 частки) (а.с. 8-9).

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно згідно договору купівлі-продажу від 06 листопада 2015 року ОСОБА_1 набула право спільної часткової власності на 78/100 частки житлового будинку з прибудовами за адресою: АДРЕСА_2 (а. с. 10-12).

Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку від 13 червня 2006 року НОМЕР_2 земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 площею 0,1000 га належить на праві спільної власності ОСОБА_10 (розмір частки - 59/400), ОСОБА_4 (розмір частки - 59/400), ОСОБА_8 (розмір частки - 59/400), ОСОБА_9 (розмір частки - 59/400). Інші 41/100 земельної ділянки перебувають у державній власності (а. с. 14-15).

З Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку вбачається, що на підставі вказаного Державного акту право спільної власності на відповідні частки даної земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) зареєстровано за вказаними особами (а. с. 16-19).

За договором дарування 59/400 частин земельної ділянки від 28 жовтня 2015 року ОСОБА_8 подарував ОСОБА_4 59/400 часток земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1 (а. с. 52-54).

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 12 серпня 2015 року по справі № 591/4903/15-ц, яке набрало законної сили 29 серпня 2015 року, виділено частку з майна, що є у спільній частковій власності за адресою: АДРЕСА_1, виділивши в окреме домоволодіння, яке складатиметься з часток: ОСОБА_1 22/100 частки окремого домоволодіння, ОСОБА_6 22/100 часток окремого домоволодіння, ОСОБА_7 56/100 часток окремого домоволодіння; наступні приміщення житлового будинку літ. «А-І»:тамбур, літ «І» - 2,6 кв.м, веранда, літ. «ІІ» - 8,8 кв.м, житлова кімната, літ. «1-1» - 14,3 кв.м, житл. 14,3 кв.м; коридор, літ. «3-1» - 4,4 кв.м; кухня, літ. «3-2» - 6,1 кв.м; житлова кімната, літ «3-3» - 10 кв.м, житл. 10 кв.м; житлова кімната, літ «3-4»- 4,5 кв.м, житл. 4,5 кв. м. Всього в житловому будинку, літ. «А-1» - 50,7 кв.м, житл. 28,8 кв.м. та господарські будівлі та споруди: погріб, літ. «п/г»; убиральня, літ. «Г»; ганок, літ «кр»; огорожа №2, 4; ворота №3.

Припинено право спільної часткової власності між співвласниками ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_2, ОСОБА_3 в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 16 січня 2017 року по справі № 587/1860/16-ц зобов'язано державного кадастрового реєстратора скасувати запис у поземельній книзі про державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 площею 0,1000 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, зроблений на підставі технічної документації із землеустрою від 30 березня 2015 року, виготовленої ФОП ОСОБА_13 (а.с. 23-24).

Згідно відповіді Управління Держгеокадастру у Сумському районі Сумської області від 12 травня 2017 року № 381/01-12 ОСОБА_1 було відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру про скасування запису у поземельній книзі про державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 площею 0,1000 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 81-82).

Ст. 369 ЦК України визначає, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Частинами 1, 2 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Стосовно доводів апеляційної скарги щодо того, що право спільної власності громадян в частках, зазначених в Державному акті не відповідає часткам, визначеним рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 12 лютого 2015 року по справі № 591/4903/15-ц слід зазначити наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 належить відповідачам ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності.

Як вбачається з Державного акту про право власності на земельну ділянку від 13 червня 2006 року право власності відповідачів на вказану земельну ділянку виникло ще до ухвалення Зарічним районним судом м. Суми рішення від 12 серпня 2015 року по справі № 591/4903/15-ц, яким виділено частку з майна, що є у спільній частковій власності за адресою: АДРЕСА_1, в окреме домоволодіння та припинено право спільної часткової власності між співвласниками ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_2, ОСОБА_3 в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1. Окрім того, даним рішенням суду виділені частки та припинено право спільної часткової власності на домоволодіння (житловий будинок, господарські будівлі та споруди), і тому дане рішення не стосується спірної земельної ділянки.

Суд першої інстанції також дійшов правильного висновку про те, що рішення Сумського районного суду від 16 січня 2017 року про зобов'язання державного кадастрового реєстратора скасувати запис у поземельній книзі про державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,1000 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, зроблений на підставі технічної документації із землеустрою від 30.03.2015 року, виготовленої ФОП ОСОБА_13, не позбавляє відповідача права власності на земельну ділянку, оскільки її право власності виникло на законних підставах і підтверджено відповідними правовстановлюючими документами.

Фактично доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів, які були повно і всебічно досліджені судом першої інстанції під час розгляду справи та суд надав їм відповідну правову оцінку, з якою колегія суддів погоджується. Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи апеляційним судом також не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування ухваленого рішення. Правильно встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Відповідно до положень п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відносяться до малозначних справ.

Враховуючи, що позивач просить припинити право спільної часткової власності відповідача ОСОБА_4, вартість частки якої складає 97000 грн, дана справа є малозначною, а тому касаційному оскарженню відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягає.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 1; 375, 381-382 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, подану в її інтересах представником - ОСОБА_5, залишити без задоволення.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 06 лютого 2018 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 19 квітня 2018 року.

Головуючий: Т.А. Левченко

Судді: О.М. Біляєва

С.Г. Хвостик