23.04.2018 Справа №607/2737/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2018 року м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

- головуючої судді Черніцької І.М.

- за участю секретаря судового засідання Лобач І.В.

- з участю ОСОБА_1

ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про визнання судового наказу № 607/2737/17, виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області від 15 березня 2018 року, таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернувся в суд з заявою про визнання судового наказу № 607/2737/17, виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області від 15 березня 2018 року, про стягнення з нього аліментів на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування вимог заявник вказує, що він не є батьком даної дитини, у шлюбі із ОСОБА_2 не перебував та заяви в органах реєстрації актів цивільного стану про зазначення його батьком дитини не писав.

Посилаючись на наведене та те, що суд виніс даний наказ помилково, у нього відсутність обовязок по утриманню дитини ОСОБА_3, оскільки він не є батьком, просить задовольнити заяву.

У судовому засіданні ОСОБА_1 заяву підтримав та просив задовольнити, з підстав викладених у ній.

ОСОБА_2 заперечила щодо задоволення заяви. Разом з тим, підтвердила той факт, що не перебуває у шлюбі із ОСОБА_1 та запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень здійснено із її слів.

Судом встановлено, що 20 лютого 2018 року ОСОБА_2 подала до суду заяву про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 в її користь аліментів на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня предявлення заяви і до досягнення дитиною повноліття.

15 березня 2018 року судом видано судовий наказ № 607/2737/17, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 20 лютого 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 176,20 грн. судового збору.

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що вимоги зазначені у заяві підлягають до задоволення, виходячи із наступних підстав.

Згідно із вимогами ст. 121 СК України права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

В силу вимог ч. 1 ст. 122 СК дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини.

Відповідно до вимог ч.ч. 1-2 ст, 125 СК якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров'я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду.

Згідно з вимогами ч. 1 ст.135 СК при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

З свідоцтва про народження дитини ОСОБА_3 серії І-ИД № 262862, виданого Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області від 11 червня 2017 року, актовий запис № 235, встановлено, що у графі «батько» вказано ОСОБА_4, «мати»- ОСОБА_4 Маряна Володимирівна.

В судовому засідання сторони визнали, що не перебували у шлюбі та запис про батька дитини ОСОБА_3 у Книзі реєстрації актів народжень здійснено за прізвищем матері ОСОБА_2, а імя та по батькові дитини записано за вказівкою матері.

Встановлено, що згідно паспорту громадянина України ОСОБА_1 серії НЮ 354562, виданого Підволочиським РС УДМС України в Тернопільській області від 20 квітня 2015 року боржник значить як ОСОБА_1.

Згідно свідоцтва про народження дитини, батьком вказано - ОСОБА_4.

Доказів зміни прізвища боржником судом не здобуто.

Таким чином, в судовому засідання встановлено, що ОСОБА_1 згідно свідоцтва про народження дитини ОСОБА_3 не зазначений її батьком та на даний час його батьківство щодо ОСОБА_3 у судовому порядку не встановлено.

В силу вимог ч. 1 ст. 180 СК саме на батьків покладено обовязок утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 173 ЦПК України суд може внести виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню, або відстрочити або розстрочити виконання судового наказу в порядку, встановленому статтями 432, 435 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд приходить до висновку, що судовий наказ №607/2737/17, виданий Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області від 15 березня 2018 року про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, слід визнати таким, що не підлягає виконанню повністю, оскільки на даний час походження дитини ОСОБА_3 від ОСОБА_1 як батька, у встановленому законом порядку, не визначено.

Керуючись ст.ст. 173, 258-261, 353, 354, 432 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про визнання судового наказу № 607/2737/17, виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області від 15 березня 2018 року, таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Судовий наказ № 607/2737/17, виданий Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області від 15 березня 2018 року, яким вирішено стягувати з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь ОСОБА_3 Маряни Володимирівни (ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_6, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) аліменти на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, у твердій грошовій сумі у розмірі 50 (пятдесят) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 20.02.2018 р. і до досягнення дитиною повноліття, а також стягнення з ОСОБА_1 в дохід держави судового збору у розмірі 176 (сто сімдесят шість) грн. 20 коп., визнати таким, що не підлягає виконанню повністю.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Тернопільської області або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом 15 днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на подання апеляційної скарги з клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий