АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий в 1 інстанції - Гуменюк А.І.
№22-ц/796/3837/2018 Доповідач - Українець Л.Д.
Справа №761/8923/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2018 року Апеляційний суд міста Києва в складі:

судді-доповідача Українець Л.Д.

суддів Шебуєвої В.А.,

ОніщукаМ.І.,

за участю секретаря Федорчук Я.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, поданою представником ОСОБА_4 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 28 липня 2016 року в справі за скаргою ОСОБА_3 на дії та бездіяльність Державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві Кириленко Дар`ї Михайлівни про визнання неправомірними дій та бездіяльності, скасування постанови та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В

29 лютого 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві КириленкоД.М.

У мотивування вимог посилався на те, що рішенням Апеляційного суду міста Києва від 18 червня 2013 року, із ОСОБА_6 на його користь стягнуто суму в розмірі 14 535 грн. 65 коп. та понесені судові витрати.

Судове рішення набрало законної сили 18 червня 2013 року та 25 листопада 2013 року видано виконавчий лист.

17 червня 2014 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві відкрито виконавче провадження.

17 лютого 2016 року він отримав постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», у зв'язку з тим, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснення державним виконавцем відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» заходів щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатним.

Вважає такі дії Державного виконавця протиправними, оскількивідповідно до інформаційної довідки, яка була зроблена Державним виконавцем в межах виконавчого провадження, у боржника наявне нерухоме майно, зокрема, квартира АДРЕСА_1 та його представником подано заяву про накладення арешту на майно боржника.

Таким чином на момент повернення виконавчого листа стягувачеві, державний виконавець не виконала всіх необхідних виконавчих дій, зокрема для розшуку майна боржника.

Враховуючи наведене просив суд:

визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві Кириленко Д.М.

про повернення виконавчого документа стягувачу від 21 грудня 2015 року у виконавчому провадженні ВП №43727710;

визнати бездіяльність державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві Кириленко Д.М. у виконавчому провадженні ВП №43727710 неправомірною;

зобов'язати державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві КириленкоД.М.виконати необхідні передбачені законом виконавчі дії щодо виконання рішення суду у виконавчому провадженні ВП №43727710, в тому числі щодо розшуку та арешту майна, виявлення рахунків у фінансових установах, що належать ОСОБА_6

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 28 липня 2016 року в задоволенні скарги ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, представник ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу про задоволення вимог скарги.

Зазначає, що ухвала є незаконною, оскільки постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Указом Президента України № 452/2017 від 29.12.2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано апеляційний суд міста Києва та утворено Київський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Київську область і місто Київ, з місцезнаходженням у місті Києві.

У відповідності до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Пунктом 8 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції, яка діє з 15.12.2017) передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду Апеляційним судом міста Києва.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно статті 383 ЦПК України, в редакції, яка була чинною на момент винесення оскаржуваної постанови, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судом встановлено, що рішенням Апеляційного суду міста Києва від 18 червня 2013 року в справі про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 стягнуто майнову шкоду в сумі 14 535, 65 грн. та понесені судові витрати у розмірі 145, 36 грн. (а.с.4-5)

25 листопада 2013 року Шевченківським районним судом м. Києва видано виконавчий лист№2610/10116/2012 строком пред'явлення до виконання до 18 червня 2014 року (а.с. 6-7).

Постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві ДжулайЮ.Ю. від 17 червня 2014 року відкрито виконавче провадження №43727710 з виконання виконавчого листа №2610/10116/2012 (а.с. 8).

Постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві КириленкоД.М. від 21 грудня 2015 рокуповернуто виконавчий документ стягувачу на підставі пункту 2 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 9).

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що згідно інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек за боржником зареєстроване нерухоме майно, яке знаходиться на тимчасово окупованій території АРК. Згідно бази даних АІС «Автомобіль» м. Києва за боржником транспортних засобів не зареєстровано. Згідно повідомлення ДПС інформація стосовно боржників-фізичних осіб щодо сум доходу, нарахованого (сплаченого) податковим агентом на користь платників податку, та сум утриманого з них податку в ДРФО відсутня. Згідно повідомлення ДПС боржник, як платник податків на обліку в органах ДПС не перебуває.

Звертаючись до суду з даною скаргою ОСОБА_3 посилався на те, що на момент повернення виконавчого листа стягувачеві, державний виконавець не виконала всіх необхідних виконавчих дій, зокрема для розшуку майна боржника.

Відмовляючи в задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що державним виконавцем вжито, передбачені Законом України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року, заходи примусового виконання рішення у повному обсязі та своєчасно з дотриманням вимог Закону, у тому числі в частині щодо врахування принципу співмірності вартості майна боржника та суми, яка підлягає стягненню за виконавчим документом

Проте з таким висновком суду погодитися неможливо з огляду на наступне.

Згідно з частиною другою статті 11 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, яка була чинною на момент прийняття оскаржуваної постанови, державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Як убачається із копії виконавчого провадження № 43727710, в межах виконавчого провадження, державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві було сформовано електронні запити до Державної фіскальної служби України та Пенсійного фонду України для встановлення місця роботи боржника, на які отримано відповіді про те, що інформації про останнє місце роботи боржника не знайдено та про наявність рахунків в банківських установах (а.с. 57- 62). На запит до УДАІ м. Києва, отримано відповідь про відсутність транспортних засобів, зареєстрованих на боржника (а.с. 56). Постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві від 19 грудня 2014 року, оголошено розшук майна, належного боржнику (а.с. 55) та постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві від 19 грудня 2014 року, на все рухоме та нерухоме майно боржника накладено арешт та встановлено заборону на його відчуження (а.с. 53). Постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві від 19 грудня 2014 року накладено арешт на кошти боржника, які знаходяться на банківських рахунках, відкритих у АТ «Дельта Банк» та Сев. Філії ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с. 51). Із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, який міститься у виконавчому провадженні, вбачається, що боржник є власником нерухомого майна, зокрема, квартири АДРЕСА_1, та нежитлових приміщень, розташованих у м. Севастополі АРК (а.с. 47-48).

07 грудня 2015 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті КиєвіКириленко Д.М. здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_2 та складено Акт про те, що боржника та майна на яке можливе звернення стягнення не виявлено. (а.с.46)

Судом не враховано, що відсутність боржника за адресою його проживання під час візиту державного виконавця не свідчить про відсутність за цією адресою боржника, або належного боржнику майна.

Повторного виходу до боржника з метою перевірити наявність його майна виконавець не здійснила.

Крім того, Акт державного виконавця від 07 грудня 2015 року не відповідає вимогам Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерством Юстиції України №512/5 від 02.04.2012 року, в редакції діючій на момент складення акту.

Пунктом 1.5.2. Розділу І якої визначено, що акт - документ, що підтверджує певні встановлені факти або події:

а) текст акта складається з реквізитів виконавчого документа із зазначенням суті проведених дій; за зведеним виконавчим провадженням - повного найменування (прізвища, імені та по батькові) боржника та дати об'єднання виконавчих проваджень у зведене, а також вступної і констатуючої частин. У вступній частині зазначаються назва акта, дата і місце його складання, посада, прізвище, ім'я, по батькові державного виконавця, підстава для складання акта, перелічуються особи, що були присутні під час його складання, із зазначенням їхнього статусу у виконавчому провадженні, місця проживання (місцезнаходження), посад, інших наявних даних, зазначається кількість аркушів, на яких складено акт;

б) у констатуючій частині викладаються мета і завдання складання акта, суть і характер проведених виконавчих дій, встановлені факти, події, а також у разі потреби висновки і пропозиції;

в) у кінці акта (перед підписами) зазначаються відомості про кількість примірників акта та кому вони надаються (надсилаються);

г) акт підписується всіма особами, які брали участь у його складанні. У разі відмови від підписання сторін чи інших осіб, що були присутні при складанні акта, про це робиться відмітка в акті. Відмітка «від підпису відмовився» проставляється напроти імені особи, яка відмовилася від підпису, та засвідчується підписами інших осіб, які були присутніми під час складання акта;

ґ) до акта можуть вноситись також інші відомості, визначені Законом, цією Інструкцією та іншими нормативно-правовими актами.

Актдержавного виконавця від 07 грудня 2015 року складений і підписаний одноособово державним виконавцем, не містить зазначення часу виходу державного виконавця за місцем проживання боржника, суті та характеру проведених виконавчих дій. Не зазначено з яких джерел державний виконавець встановив, що боржник за даною адресою не проживає. Яким чином державний виконавець перевірив наявність чи відсутність майна в боржника за даною адресою.

Державним виконавцем не було здійснено вихід до квартири АДРЕСА_1, хоча в матеріалах виконавчого провадження міститься Інформаційна довідка на підтвердження перебування даної квартири у власності боржника.

Даний факт унеможливив здійснити опис та арешт майна боржника, яке знаходиться безпосередньо в квартирі та звернути стягнення на майно належне боржнику в межах суми, зазначеної у виконавчому листі.

Частиною 1 ст. 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд першої інстанції не звернув уваги на зазначене вище, не врахував, що рішення суду не виконано, а заходи, здійснені державним виконавцем, не є вичерпними, неповно з'ясував обставини, що мають значення для справиі це призвело до постановлення помилкової ухвали, що в свою чергу є підставою для її скасування.

Відповідно ч.2 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Ураховуючи те, що ст.451 ЦПК України не передбачено визнання незаконним та скасування постанови державного виконавця, тому колегія суддів приходить до висновку про визнання постанови державного виконавця від 21 грудня 2015 року неправомірною, й відповідно скарга підлягає частковому задоволенню. Решта вимог скарги підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись статями 367, 368, 374, 376, 381-384,451 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, поданою представником ОСОБА_4 задовольнити частково.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 28 липня 2016 року скасувати.

Скаргу ОСОБА_3 на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві Кириленко Дар`ї Михайлівни задовольнити частково.

Визнати неправомірною постанову державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві Кириленко Дар`ї Михайлівни про повернення виконавчого документа стягувачу від 21 грудня 2015 року у виконавчому провадженні ВП №43727710.

Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві Кириленко Дар`ї Михайлівни у виконавчому провадженні ВП №43727710.

Зобов'язати державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві виконати необхідні передбачені законом виконавчі дії щодо виконання рішення суду у виконавчому провадженні ВП №43727710, в тому числі щодо розшуку та арешту майна, виявлення рахунків у фінансових установах, що належать боржнику ОСОБА_6.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 19 квітня 2018 року.

Суддя-доповідач Л.Д. Українець

Судді В.А. Шебуєва

М.І. Оніщук