АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________
Справа № 685/1015/17
Провадження № 22-ц/792/301/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2018 року м. Хмельницький

Апеляційний суд Хмельницької області у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Костенка А.М. (суддя-доповідач), Грох Л.М., Ярмолюка О.І.

секретар судового засідання Шевчук Ю.Г.

з участю: прокурора, відповідача, його представника, третіх осіб ОСОБА_4, ОСОБА_5, представника третіх осіб

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 685/1015/17 за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Теофіпольського районного суду від 6 грудня 2017 року у складі судді Бурлак Г.І. по справі за позовом заступника керівника Старокостянтинівської місцевої прокуратури в інтересах держави до Теофіпольської районної державної адміністрації, ОСОБА_6, треті особи: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_36, ОСОБА_37, ОСОБА_38, ОСОБА_39, ОСОБА_40, ОСОБА_41, ОСОБА_42, ОСОБА_43, ОСОБА_44, ОСОБА_45, ОСОБА_46, ОСОБА_47, ОСОБА_48, ОСОБА_49, ОСОБА_50, ОСОБА_51, ОСОБА_52, ОСОБА_53, ОСОБА_54, ОСОБА_55, ОСОБА_56, ОСОБА_57, ОСОБА_58, ОСОБА_59, ОСОБА_60, ОСОБА_61, ОСОБА_62, ОСОБА_63, ОСОБА_64, ОСОБА_65, ОСОБА_66, ОСОБА_67, ОСОБА_68, ОСОБА_69, ОСОБА_71 _______________________________________________________________________________

Головуюча у першій інстанції - Бурлак Г.І. Провадження № 22ц/792/301/18

Доповідач - Костенко А.М. Категорія № 23

ОСОБА_71, ОСОБА_70, ОСОБА_73, ОСОБА_74, ОСОБА_75, ОСОБА_76, ОСОБА_77, ОСОБА_78, ОСОБА_79, ОСОБА_196, ОСОБА_80, ОСОБА_81, ОСОБА_82, ОСОБА_83, ОСОБА_84, ОСОБА_85, ОСОБА_86, ОСОБА_87, ОСОБА_88, ОСОБА_89, ОСОБА_90, ОСОБА_91, ОСОБА_92, ОСОБА_93, ОСОБА_94, ОСОБА_95, ОСОБА_96, ОСОБА_97, ОСОБА_98, ОСОБА_99, ОСОБА_100, ОСОБА_101, ОСОБА_4, ОСОБА_102, ОСОБА_103, ОСОБА_104, ОСОБА_105, ОСОБА_106, ОСОБА_107, ОСОБА_108, ОСОБА_109, ОСОБА_110, ОСОБА_111, ОСОБА_112, ОСОБА_113, ОСОБА_114, ОСОБА_115, ОСОБА_116, ОСОБА_117, ОСОБА_108, ОСОБА_118, ОСОБА_119, ОСОБА_120, ОСОБА_121, ОСОБА_122, ОСОБА_123, ОСОБА_124, ОСОБА_125, ОСОБА_126, ОСОБА_127, ОСОБА_128, ОСОБА_129, ОСОБА_130, ОСОБА_131, ОСОБА_132, ОСОБА_133, ОСОБА_134, ОСОБА_135, ОСОБА_136, ОСОБА_137, ОСОБА_138, ОСОБА_139, ОСОБА_140, ОСОБА_141, ОСОБА_142, ОСОБА_143, ОСОБА_144, ОСОБА_145, ОСОБА_146, ОСОБА_147, ОСОБА_148, ОСОБА_149, ОСОБА_150, ОСОБА_151, ОСОБА_152, ОСОБА_153, ОСОБА_154, ОСОБА_155, ОСОБА_156, ОСОБА_157, ОСОБА_158, ОСОБА_159, ОСОБА_160, ОСОБА_161, ОСОБА_162, ОСОБА_163, ОСОБА_5, ОСОБА_164, ОСОБА_165, ОСОБА_166, ОСОБА_167, ОСОБА_168, ОСОБА_169, ОСОБА_170, ОСОБА_171, ОСОБА_172, ОСОБА_173, ОСОБА_174, ОСОБА_175, ОСОБА_176, ОСОБА_177, ОСОБА_178, ОСОБА_179, ОСОБА_180, ОСОБА_181, ОСОБА_182, ОСОБА_183, ОСОБА_184, ОСОБА_185, ОСОБА_186, ОСОБА_187, ОСОБА_188, ОСОБА_189, ОСОБА_190, ОСОБА_191, ОСОБА_192, ОСОБА_193, ОСОБА_194, ОСОБА_195 про визнання недійсним розпорядження та договору оренди землі.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з апеляційною скаргою, суд

в с т а н о в и в :

Заступник керівника Старокостянтинівської місцевої прокуратури звернувся з позовом у якому просив, визнати недійсним розпорядження голови Теофіпольської районної державної адміністрації від 25 лютого 2016 року №45/2016-р в частині передачі в оренду земельної ділянки площею 11,5 га, та укладений між відповідачами договору оренди землі від 14 березня 2016 року №12-н.

Зазначав що розпорядженням голови Теофіпольської районної державної адміністрації від 22 лютого 2016 року №39/2016-р надано дозвіл ОСОБА_6 на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) орієнтовною площею 24 га з метою подальшої передачі їх в оренду із земель сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Поляхівської сільської ради за межами населених пунктів. Розпорядженням Теофіпольської районної державної адміністрацією від 25 лютого 2016 року №45/2016-р передано ОСОБА_6 в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель сільськогосподарського призначення (невитребувані земельні частки (паї) земельні ділянки загальною площею 23,42 га, а саме: пасовища-11,5 га, рілля-11,92 га, що розташовані на території Поляхівської сільської ради за межами населених пунктів, на підставі якого між відповідачами укладено договір від 14 березня 2016 року №12-н оренди землі площею 11,5 га.

Позивач вважає, що райдержадміністрація перевищила повноваження при наданні цих земельних ділянок сільськогосподарського призначення, які знаходяться за межами населеного пункту, оскільки положення вимог ст. 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» у даному випадку не підлягали застосуванню, оскільки передана в оренду земля не відносилася до категорії невитребуваних земельних часток (паїв), а була нерозподілена між членами агропідприємства «Нива».

Рішенням Теофіпольського районного суду від 6 грудня 2017 року позов заступника керівника Старокостянтинівської місцевої прокуратури в інтересах держави до Теофіпольської районної державної адміністрації, ОСОБА_6, треті особи про визнання недійсним розпорядження та договору оренди землі задоволено.

Визнано недійсним та скасовано розпорядження голови Теофіпольської райдержадміністрації № 45/2016р від 25.02.2016 року про передачу в оренду ОСОБА_6 нерозподілених (не витребуваних) земель на території Поляхівської сільської ради в частині передачі в оренду 11,га пасовища.

Визнано недійсним договір оренди №12-н від 14.03.2016 року земельної ділянки за межами населеного пункту площею 11,5га, кадастровий номер НОМЕР_1, укладений між Теофіпольською райдержадміністрацією та ОСОБА_6. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просив його скасувати та постановити нове, яким відмовити в позові, послався на порушення норм матеріального та процесуального права, на думку апелянта судом першої інстанції невірно встановлено дійсні обставини справи які мають для неї значення, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Зазначав, що судом першої інстанції невірно застосовано вимоги Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», пп. 1.2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну сільськогосподарським підприємствам і організація».

Вказував, що до сільськогосподарських угідь відносяться сінокоси та пасовища, паювання яких прямо передбачено законом. Паюванню не підлягають землі перелік яких визначений ст. 7 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» сінокоси в цей перелік не входять та обставин, які дають підстави вважати земельну ділянку, що була передана в оренду апелянту такою, що не підлягає паюванню, не доведено належними та допустимими доказами.

Висновок суду першої інстанції про те, що спірна земельна ділянка зборами співвласника земельних часток (паїв) не включена у розпаювання, а повністю передана у спільну власність співвласників земельних часток (паїв) не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки ні позивачем ні іншими учасниками справи не було надано жодних доказів на підтвердження цього.

У матеріалах справи відсутній державний акт на право власності на спірну земельну ділянку який посвідчує право спільної часткової або спільної сумісної власності тих чи інших співвласників земельних часток (паїв), що підтверджує факт належності спірної земельної ділянки переданої в оренду апелянту до не витребуваних (нерозділених) земельних ділянок.

Крім того, позивачем в суді першої інстанції не було доведено той факт, що Теофіпольська РДА перевищила свої повноваження при передачі апелянту в оренду спірну земельну ділянку площею 11,5 га, з числа не витребуваних (нерозділених) земель агропідприємства «Нива».

Зазначав, що судом першої інстанції було залишено поза увагою ту обставину, що у результаті передачі апелянту в оренду землі будь-чиї права в тому числі права держави порушено не було, а навпаки держава набула право отримувати орендну плату за землі.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до пункту 9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України нова редакція, якого набрала чинності 15 грудня 2017 року, справи у судах апеляційної інстанції, провадження по яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому діючою редакцією ЦПК України.

У відповідності до ст. 375 Цивільного процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так судом встановлено, що згідно Державного акту на право колективної власності на землю, агропідприємству «Нива» передано у колективну власність 2187,3 га землі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Відповідно до протоколу №3 від 19 червня 1997 року загальних зборів членів агропідприємства «Нива», земельні паї в розмірі 2097,7 га передано цілісним масивом в оренду ТОВ «Нива».

Рішенням 4 сесії 23 скликання Поляхівської сільської ради від 15 січня 1999 року затверджено проект організації території земельних часток «паїв» агропідприємства «Нива».

Як вбачається з проекту організації території земельних часток (паїв) в межах Поляхівської сільської ради земельна ділянка, площею 11.5 га, яка в послідуючому була передана в оренду ОСОБА_6, на частки земельних паїв розподілена не була, а вказана в проекті єдиним масивом з відповідним кадастровим номером.

Згідно пояснюючої записки до Технічної документації, землі сінокосів загальною площею 6,9 га та пасовищ 7,7 га, які розташовані в західній частині с. Поляхова і використовуються під випас худоби переведено в землі загального користування і вони на частку не діляться, вказане підтверджується експлікацією земель по проекту, проектом організації території земельних часток (паїв) в межах Поляхівської сільської ради та проектом коректування внутрігосподарської організації території.

Розпорядженням голови Теофіпольської районної державної адміністрації від 22 лютого 2016 №39/2016-р надано дозвіл ОСОБА_6 на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) орієнтовною площею 24 га з метою подальшої передачі їх в оренду із земель сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Поляхівської сільської ради за межами населених пунктів.

Розпорядженням Теофіпольської районної державної адміністрації від 25 лютого 2016 року №45/2016-р передано ОСОБА_6 в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель сільськогосподарського призначення нерозподілені (невитребувані) земельні частки (паї) земельні ділянки загальною площею 23,42 га, а саме: пасовища-11,5 га, рілля-11,92 га, що розташовані на території Поляхівської сільської ради за межами населених пунктів, на підставі якого між відповідачами укладено договір від 14.03.2016 №12-н оренди землі площею 11,5 га кадастровий номер НОМЕР_1 на термін до моменту посвідчення їх власниками права власності на земельні ділянки, але не більше 7 років, з орендною платою в розмірі 10% від нормативної грошової оцінки земель.

Відповідно до листа відділу у Теофіпольському районі Головного управління Держгеокадастру від 13 травня 20017 року, земельна ділянка, яка передана ОСОБА_6 в оренду, відносилась до колективної власності агропідприємства «Нива» і не розподілялася між членами агропідприємства «Нива». Як встановлено із показів спеціаліста в судовому засіданні, її віднесено до категорії нерозподілених (невитребуваних) на тій підставі, що вона не оброблялася членами агропідприємства «Нива» та за неї не сплачувався податок на землю чи орендна плата.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно ч. 1ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно Указу Президента України "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" від 08.08.95р. N720/95 визначено порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям, за яким паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств.

Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Розміри земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах визначаються виходячи з вартості земельної частки (паю) та середньої грошової оцінки одного гектара сільськогосподарських угідь для даного підприємства, кооперативу, товариства.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією.

Згідно ст. ст. 3, 5 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації, прийняті в межах їх повноважень (ст.ст. 3, 5 Закону).

Ст. 9 цього ж Закону визначено, що розподіл земельних ділянок у межах одного сільськогосподарського підприємства між власниками земельних часток (паїв), які подали заяви про виділення належних їм земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), проводиться відповідною сільською, селищною, міською радою чи районною державною адміністрацією за місцем розташування земельних ділянок на зборах власників земельних часток (паїв) згідно з проектом землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) у межах одного сільськогосподарського підприємства проводиться за згодою не менш як двох третин власників земельних часток (паїв), а за її відсутності - шляхом жеребкування. Результат розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) у межах одного сільськогосподарського підприємства оформляється відповідним протоколом, що підписується власниками земельних часток (паїв), які взяли участь у їх розподілі. До протоколу про розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) додаються проект землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв), список осіб, які взяли участь у їх розподілі,

Відповідно до ст.13 Закону нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки, а власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участь у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі, у разі якщо відоме їх місцезнаходження.

Отже, за змістом вищевказаних норм чинного законодавства, предметом укладання договорів оренди невитребуваних (нерозподілених) земельних часток (паїв) є умовна частка сільськогосподарських угідь (яка не має чітко визначених меж та розміру у фізичних гектарах), що підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай), власник якого не взяв участі у розподілі земельних ділянок, який проводився між власниками земельних часток (паїв) у межах одного сільськогосподарського підприємства, відповідною сільською, селищною, міською радою чи райдержадміністрацією, що підтверджується протоколом, який підписується власниками земельних часток (паїв) або їх представниками, які взяли участь у розподілі, головуючим та секретарем зборів.

Відповідно, нерозподілена (невитребувана) земельна ділянка, яка може бути передана районною державною адміністрацією в оренду відповідно до ст. 13 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" це земельна ділянка, що була запроектована, проте не була розподілена на зборах власників земельних часток (паїв) через неявку на збори осіб-власників права на земельну частку (пай) чи їх спадкоємців. Статус же нерозподілених (невитребуваних) земельні ділянки набувають вже після проведення зборів стосовно розподілу земельних ділянок.

Судом було встановлено, що земельна ділянка, площею 11,5 га (кадастровий номер за проектом організації території земельних часток паїв НОМЕР_1), зборами співвласників земельних часток (паїв) не включена у розпаювання, повністю передана у спільну власність співвласників земельних часток (паїв), не розподілена на умовні частки сільськогосподарських угідь (яка не має чітко визначених меж та розміру у фізичних гектарах), на вказану земельну ділянку чи на її частини не видавались сертифікати на право на земельну частку (пай), власник якого не взяв участі у розподілі земельних ділянок, що проводився між власниками земельних часток (паїв) у межах одного сільськогосподарського підприємства, відповідною сільською, селищною, міською радою чи райдержадміністрацією, а тому слід прийти до висновку, що спірна земельна не відноситься до нерозподілених (невитребуваних) земельних ділянок відповідно до ст. 13 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)".

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що Теофіпольська районна державна адміністрація перевищила свої повноваження, та в порушення вимог Земельного кодексу України, ст.13 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" розпорядилася земельною ділянкою сільськогосподарського призначення, яка не була віднесена до нерозподілених (невитребуваних) земельних ділянок, так як була передана у спільну власність співвласників земельних часток (паїв).

Крім того, судом першої інстанції правильно встановлено, що в оскаржуваному розпорядженні та договорах оренди райдержадміністрація вказує про надання в користування земельної ділянки площею 11,5 га як масиву невитребуваних земельних часток (паїв) до моменту посвідчення їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку, однак до розпорядження та матеріалів, які слугували для його прийняття не надано списку власників земельних часток (паїв), чиї землі є нерозподіленими (не витребуваними) та відповідно передані в управління райдержадміністрації та відповідно не надано сертифікати на право на земельну частку (пай) на вказаній земельній ділянці.

Доводи апеляційної скарги, що висновок суду першої інстанції про те, що спірна земельна ділянка зборами співвласника земельних часток (паїв) не включена у розпаювання, а повністю передана у спільну власність співвласників земельних часток (паїв) не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки ні позивачем ні іншими учасниками справи не було надано жодних доказів на підтвердження цього, в матеріалах справи відсутній державний акт на право власності на спірну земельну ділянку який посвідчує право спільної часткової або спільної сумісної власності тих чи інших співвласників земельних часток (паїв), що підтверджує факт належності спірної земельної ділянки переданої в оренду апелянту до не витребуваних (нерозділених) земельних ділянок, позивачем в суді першої інстанції не було доведено той факт, що Теофіпольська РДА перевищила свої повноваження при передачі апелянту в оренду спірну земельну ділянку площею 11,5 га, з числа не витребуваних (нерозділених) земель агропідприємства «Нива», у результаті передачі апелянту в оренду землі будь-чиї права в тому числі права держави порушено не було, а навпаки держава набула право отримувати орендну плату за землі слід відхилити.

Вказані доводи апелянта спростовуються вищенаведеними матеріалами справи та дослідженими судом письмовими доказами.

По справі достеменно встановлено, що спірна земельна ділянка не відноситься до нерозподілених (невитребуваних) земельних ділянок відповідно, а тому Теофіпольська районна державна адміністрація на підставі норм ст. 13 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" не мала передавати дану земельну ділянку в оренду, чим перевищила свої повноваження.

Рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Рішення Теофіпольського районного суду від 6 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 2 травня 2018 року.

Судді (підпис) А.М. Костенко

(підпис) Л.М. Грох

(підпис) О.І.Ярмолюк

Згідно з оригіналом А.М. Костенко