РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2018 року Селидівський міський суд Донецької області у складі: головуючого судді Капітонова В. І., при секретарі Нарижній О. Г., за участю позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Авдіївського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства про захист прав споживачів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Авдіївського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства про захист прав споживачів.

Позовні вимоги мотивовані тим, що він є споживачем водопостачання за адресою: м.Авдіївка, Донецької області, вул.8 Марта, б.8, отримує субсидію та справно сплачує рахунки за водопостачання. 8 червня 2017 року він отримав претензію від Авдіївського ВУВКГ про заборгованість, з якою він не погодився та 02.11.2017 року знову звернувся до Авдіївського ВУВКГ та з відповіді відповідача він дізнався, що були змінені тарифи на водопостачання, про що його не попередили. Зазначив, що договірних стосунків з відповідачем він не мав і не зобовязувався демонтувати і обслуговувати водовимірювач. Вважає, дії Авдіївського ВУВКГ щодо не надання йому інформації про зміну тарифів, умов та правил придбання послуги водопостачання завчасно, правомірними.

Крім того, позивач вважає що діями відповідача йому було спричинено моральну шкоду, яка полягає у погіршенні стосунків з оточуючими, душевних хвилюваннях і як наслідок, погіршенні стану його здоровя. Він змушений був звертатися до юристів за наданням правової допомоги, до суду, що також негативно позначилося на його майновому стані.

У звязку з чим просить суд визнати, що підвищення тарифів на водопостачання Авдіївським ВУВКГ споживачу ОСОБА_1 без попередження суперечить ст..15 Закону України «Про захист прав споживачів»; скасувати заборгованість ОСОБА_1 перед Авдіївським ВУВКГ у сумі 1917,17 грн. станом на 01.11.2017 року, як таку що не є дійсна; стягнути на його користь з відповідача суму моральної шкоди у розмірі 1000,00 грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 вимоги, викладені в позовні заяві, підтримав повністю, просив їх задовольнити.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не зявився, надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позовні вимоги ОСОБА_1 не визнає у повному обсязі з наступних підстав.

Тарифи на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення для потреб населення, яке отримує послуги безпосередньо від КП «Компанія «Вода Донбасу», було встановлено для «Компанії» постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 26.11.2015 № 2869 з доповненнями та змінами. Таким чином ні Авдіївське ВУВКГ, ні КП «Компанія «Вода Донбасу» не має змоги підвищувати чи зменшувати розмір плати за послугу водопостачання.

Крім того, позивач прострочив повірку водолічильника, неодноразово попереджувався про необхідність проведення повірки лічильника чи його заміни, і 28.04.2014 року лічильник було знято з обліку у звязку з спливом строку повірки та з цього часу здійснювалися нарахування за споживання води по нормі 0,195 куб.м на добу на кожну прописану особу. Така норма встановлена рішенням Авдіївської міської ради.

Законом України № 1314 «Про метрологію та метрологічну діяльність» від 05.06.2014 року, а також Постановою КМУ № 474 від 08.07.2015 року «Про затвердження Порядку подання засобів вимірювальної техніки на періодичну повірку, обслуговування та ремонт» було передбачено проведення періодичних повірок, обслуговування, демонтажу та монтажу водовимірювачів за рахунок тарифів на централізоване водопостачання. Однак в суму тарифу, що діяв на той час та діє на теперішній час не входять витрати, повязані демонтажем, періодичною повіркою та монтажем засобів вимірювання споживання питної води.

Відповідно до Закону України «Про комерційний облік», а також Постанови КМУ № 1014 від 10.08.2017 та Постанови КМУ № 1015 від 10.08.2017 року повірка, демонтаж та опломбування підприємством господарювання не передбачено взагалі. Вищезазначеними законами скасовано Постанову № 2869.

З огляду на зазначене, просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, встановив наступне.

ОСОБА_1 є споживачем послуг з холодного водопостачання, які надаються Авдіївським ВУВКГ КП «Компанія «Вода Донбасу» за адресою: м.Авдіївка, Донецької області, вул..8 Марта, б.8, про що свідчить відкриття на ім'я позивача особового рахунку № 33734 та здійснення ним періодичної оплати за водопостачання.

Претензіями від 08.06.2017, 21.09.2017, 03.11.2017 відповідачем було сповіщено позивача про заборгованість за послуги водопостачання та попереджено про відключення від послуг водопостачання та водовідведення.

09.06.2017 року позивач звернувся до Авдіївського ВУВКГ із заявою, в якій зазначив, що він не згодний з претензією від 08.06.2017 року, просив надати розрахунок заборгованості помісячно. Крім того, зазначив, що він не має можливості здійснити технічні умови, зазначені робітниками Авдіївського ВУВКГ 07.06.2017 року, у звязку з тим що водопровід не відповідає нормативно-правовій базі України.

12.06.2017 року позивач звернувся до Авдіївського ВУВКГ із заявою, в якій просив повідомити його чи складався між ним та відповідачем договір про надання послуг з водопостачання та водовідведення.

13.06.2017 року відповідачем було надано відповідь, в якій зазначено, що в суму тарифу, що діє на теперішній час , не входять витрати, повязані з демонтажем, періодичною повіркою та монтажем засобів вимірювання споживання питної води. Крім того, правовідносини споживачів питної води приватного сектору Законом взагалі не врегульовано. Тому питання встановлення засобів вимірювання, їх повірка, а також розташування прибору вимірювання виконується власником. Улаштування колодязя для засобу вимірювання покладається на власника з попереднім узгодженням та отриманням технічної документації у Авдіївському ВУВКГ. Тарифи на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення для потреб населення, яке отримує послуги безпосередньо від КП «Компанія «Вода Донбасу» встановлено для Компанії постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 26.11.2015 № 2869. Послуги з централізованого постачання холодної води, водовідведення(з використанням внутрішньобудинкових систем) є окремими тарифікованими послугами, не рівними вищенаведеним послугам з централізованого водопостачання та водовідведення для субєктів природних монополій. Оскільки тарифи на послуги з централізованого постачання холодної води, водовідведення(з використанням внутрішньо будинкових систем) до теперішнього часу для КП «Компанія «Вода Донбасу» не встановлено, безоплатне надання послуг з повірки та обслуговування приладів обліку води є порушенням ліцензованих умов здійснення господарської діяльності з централізованого водопостачання та водовідведення, затверджених постановою Національної комісії, яка здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг № 279 від 10.08.2012.

З питання встановлення виконавця вищезазначених послуг, необхідно звертатися до Авдіївської міськради бо Авдіївське ВУВКГ не є виконавцем, а є виробником питної води і подає питну воду тільки до зрізу будинку. Внутрішні мережі у будинку знаходяться на балансі КП СЕЗ та обслуговуються ними та до теперішнього часу виконавця вищезазначеної послуги в м.Авдіївка не визначено.

07.11.2017 року відповідачем було надано відповідь на звернення ОСОБА_1, в якому зазначено про необхідність, якщо водомір прострочено з повіркою, провести повірку засобу вимірювання питної води, опломбувати його та провести звірку рахунку. У разі, якщо водомір не повірено, а строк сплив то водомір виведено з експлуатації і йому може нараховуватися споживання питної води за нормою споживання. В такому разі показники водоміру до уваги не беруться. Крім того, Авдіївське ВУВКГ не має змоги надати копію договору на послуги водопостачання, оскільки архіви Авдіївського ВУВКГ за минулий час не ведеться з причин передачі Авдіївського ВУВКГ з Донецького РПУ.

Як вбачається з відзиву представника відповідача, оскільки позивачем не було вчасно проведено періодичну повірку водолічильника, 28 квітня 2014 року лічильник позивача було знято з обліку та нарахування плати за водопостачання проводилося позивачу згідно діючих нормативів споживання відповідно до кількості зареєстрованих осіб та поливної площі прибудинкової території.

З огляду на вказане вище, станом на 1 листопада 2017 року заборгованість позивача за водопостачання склала 1917,46 грн.

Підставою для виникнення спірних правовідносин є несвоєчасна повірка приладу обліку води. 28 квітня 2014 року прилад обліку води був виведений із експлуатації, у звязку із закінченням терміну повірки.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» від 11 лютого 1998 року № 113/98-ВР, (який діяв на час виникнення спірних правовідносин), засоби вимірювальної техніки, на які поширюється державний метрологічний нагляд, дозволяється застосовувати, випускати з виробництва, ремонту та у продаж і видавати напрокат лише за умови, якщо вони пройшли повірку або державну метрологічну атестацію.

Частиною 3 ст. 28 цього Закону встановлено, що порядок подання фізичними особами, що не є суб'єктами підприємницької діяльності, - власниками засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань якими використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну і теплову енергію, газ і воду) на періодичну повірку цих засобів та оплати за роботи, пов'язані з повіркою, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) зазначених засобів вимірювальної техніки здійснюються за рахунок підприємств і організацій, які надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання.

Відповідно до підпункту 6 пункту 29 Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. № 630 (далі Правила) передбачено, що споживач має право, зокрема, на періодичну повірку, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) квартирних засобів обліку.

Вказане право споживача кореспондується із обовязком виконавця контролювати установлені міжповіркові інтервали, проводити періодичну повірку квартирних засобів обліку, їх обслуговування та ремонт, у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж (п.п. 4 п. 31 Правил).

Так, пунктом 9 Правил встановлено, що у квартирі (будинку садибного типу) роботи з установлення засобів обліку води і теплової енергії (далі - квартирні засоби обліку) проводяться спеціалізованою організацією, виконавцем, виробником чи постачальником за рахунок коштів споживача. Квартирні засоби обліку беруться виконавцем на абонентський облік. Періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) квартирних засобів обліку проводяться за рахунок виконавця.

Відповідно до п. 3.4 постанови Національної комісії регулювання електроенергетики від 17 лютого 2011 року № 243 «Про затвердження Порядку формування тарифів на централізоване водопостачання та водоведведення» (Постанова втратила чинність 25.04.2014 року) до складу витрат на збут включаються витрати, що безпосередньо повязані зі збутом централізованого водопостачання та водовідведення споживачам, зокрема, на періодичну повірку, опломбування, обслуговування та ремонт (включаючи демонтаж, транспортування та монтаж) засобів обліку води, які є власником ліцензіата.

Постановою КМУ від 1 червня 2011 р. № 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги» (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) було затверджено Порядок формування тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення.

Відповідно до п. 24 вказаного порядку до складу витрат на збут включаються витрати, безпосередньо пов'язані із збутом послуг з централізованого водопостачання та водовідведення споживачам, зокрема, витрати на періодичну повірку, опломбування, обслуговування та ремонт (включаючи демонтаж, транспортування і монтаж) засобів обліку води, які є власністю ліцензіата.

Цією же постановою був затверджений Порядок формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, згідно п. 24 якого, витрати з проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонту квартирних засобів обліку води та теплової енергії, у тому числі їх демонтажу, транспортування та монтажу після повірки, визначаються відповідно до укладених договорів між виконавцем та субпідрядником, який виконує зазначені послуги, з розрахунку на один квартирний засіб обліку води та теплової енергії і нараховуються щомісяця споживачеві у складі послуги залежно від кількості таких засобів обліку шляхом додавання плати за проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонту квартирних засобів обліку води та теплової енергії, у тому числі їх демонтажу, транспортування та монтажу після повірки, до загальної вартості послуг.

Відповідно до абзацу першого пункту 10 Правил справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абзацом п'ятим пункту 15 цих Правил, а саме: у разі несправності засобів обліку води і теплової енергії, що не підлягає усуненню, плата за послуги з моменту її виявлення вноситься згідно з нормативами (нормами) споживання.

Разом з тим, наявність таких несправностей засобів обліку води може бути виявлена після проведення відповідної повірки. Якщо в результаті проведення повірки засобів обліку води буде виявлено наявність несправності засобів обліку води і теплової енергії, що не підлягає усуненню, відповідно до абз. 5 п. 15 Правил плата за послуги має вноситься згідно з нормативами (нормами) споживання з моменту її виявлення. В інших випадках виконавець і споживач не мають права відмовлятися від врахування показань засобів обліку.

Законодавство у сфері житлово-комунальних послуг не передбачає відповідальності споживача за прострочення проведення повірки засобів вимірювальної техніки. Проте, не проведення відповідної чергової повірки у межах міжінтервального періоду, може викликати у виконавця послуг обґрунтовані сумніви щодо відсутності несправності засобу обліку.

Отже, за змістом наведених норм використання лічильника у разі непроходження ним періодичної повірки законом заборонено та справляння плати за надані послуги з водопостачання в такому випадку має здійснюватися відповідно до нормативів (норм) споживання і лише під час проведення повірки засобу обліку споживачу дозволяється оплачувати послуги згідно із середньомісячними показаннями засобів обліку за попередні три місяці.

Суд не приймає до уваги заяву дружини позивача ОСОБА_2 про те, що вона разом зі своїм чоловіком ОСОБА_1 з листопада 2014 року не проживали у м.Авдіївка, оскільки позивачем не підтверджено, що він, як споживач надав відповідачу письмову заяву про його тимчасову відсутність або членів його сім'ї.

Крім того, доводи позивача, про те, що він не перебуває у договірних стосунках з відповідачем судом не приймаються до уваги, оскільки хоча ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 7 цього Закону споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.9 цього Закону споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до змісту статей 11 і 15 ЦК України цивільні права і обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

В статті 16 ЦК України наведений загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів.

Тобто, особа, яка вважає, що її право порушено може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права частіше за все визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

З матеріалів справи встановлено, що відповідачем в претензіях, останньому повідомлялось про існування у нього заборгованості за послуги водопостачання по особистому рахунку 33734, яка станом на 01.11.2017 року складала 1917,46 грн і пропонувалось прийняти заходу по погашенню цієї заборгованості.

В той же час, в судовому засіданні встановлено, що відповідач не звертався з позовом до суду про стягнення з позивача вищевказаної заборгованості по водопостачанню в розмірі 1917,46 грн..

Тому, суд вважає, що сам факт нарахування відповідачем сум за послуги водопостачання позивачу, не встановлюють для остатнього будь-яких обов'язків, крім рекомендації сплатити нараховані збитки, що є претензією, та не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту прав.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права і обов'язки виникають з дій осіб, які передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, які не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права і обов'язки.

В даному випадку права та обовязки сторін виникли з відносин по фактичному наданню послуг з водопостачання.

Також суд відзначає, що відповідно до ч.1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

При цьому конкретні способи захисту цивільних прав та інтересів визначені частиною 2 статті 16 ЦК України.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Між тим, цивільним законодавством і, зокрема, статтею 16 ЦК України, не передбачений такий спосіб захисту права як скасування заборгованості за особовим рахунком.

Отже, в даному випадку позивачем обрано неналежний спосіб захисту.

Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Виходячи з вищевикладеного, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання підвищення тарифів на водопостачання Авдіївським ВУВКГ без попередження суперечить ст..15 ЗУ «Про захист прав споживачів»; скасування заборгованості ОСОБА_1 перед Авдіївським ВУВКГ у сумі 1917,17 грн. станом на 01.11.2017 року, як таку що не є дійсна, необхідно відмовити.

Оскільки судом встановлена відсутність порушень відповідачем прав споживача ОСОБА_1, у задоволені позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди слід відмовити, через необґрунтованість.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Авдіївського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства про захист прав споживачів відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Донецької області через Селидівський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а після її функціонування, безпосередньо до Апеляційного суду Донецької області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 12 квітня 2018 року.

Суддя В. І. Капітонов