19 квітня 2018 року Справа № 373/137/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2018 р. м. Переяслав-Хмельницький

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Реви О.І.

за участю секретаря судового засідання Хоменко Н.І.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в м.Переяслав-Хмельницькому справу за позовом Національної академії внутрішніх справ до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, повязаних з утриманням у навчальному закладі,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом і просить стягнути із відповідача ОСОБА_1 на користь Національної академії внутрішніх справ вартість витрат, повязаних з утриманням у навчальному закладі в сумі 11 130 гривень 03 коп.

Також просить покласти на відповідача судові витрати.

Посилається на те, що між НАВС та ОСОБА_1 25.08.2014 укладено Договір №14-27 про підготовку фахівця за рахунок коштів державного бюджету.

Наказом ректора Національної академії внутрішніх справ від 11.08.2014 №128 ОСОБА_1 з 15.08.2014 зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання НАВС.

Наказом НАВС від 06.03.2015 №30 о/с ОСОБА_1 було відраховано та звільнено з ОВС на підставі п.63 «ж» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ зі служби в органах внутрішніх справ за власним бажанням.

З 15.08.2014 по 06.03.2015 відповідач у період навчання перебував на державному забезпеченні харчуванням, речовим майном, грошовим утриманням та житлом із наданням комунальних послуг.

Пунктом 3.1. зазначеного Договору передбачено, що підставою для фактичних витрат на підготовку є дострокове розірвання договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України у звязку з відрахуванням особи з навчального закладу та звільнення з органів внутрішніх справ за власним бажанням без поважних причин; через неуспішність; за порушення дисципліни.

Вважає, що відповідно до Порядку відшкодування особами витрат, повязаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах МВС, затвердженого Постановою КМУ від 01.03.2007 за №313, яка діяла на момент вступу та звільнення відповідача з НАВС, останній повинен відшкодувати 11 130 грн. 03 коп., як витрати, повязані з утриманням його у навчальному закладі НАВС.

22.03.2018 на адресу суду батьком відповідача ОСОБА_3 направлено заперечення на позовну заяву, в якому він повідомив про те, що його син відповідач по справі ОСОБА_1 помер 26.08.2015, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії І-ОК № 345314, про що Відділом ДРАЦС РС Переяслав-Хмельницького МУЮ у Київській області зроблено актовий запис №292.

Він, як спадкоємець прав та обовязків свого померлого сина, вважає, що зобовязання сина щодо відшкодування витрат, повязаних з його утриманням у навчальному закладі НАВС є таким, що нерозривно повязане з його особою, а тому на підставі ст.608 ЦК України зобовязання припинилося смертю боржника ОСОБА_1, так як не може бути виконане іншою особою.

В суді встановлено, що відповідно до п.7 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою, яка була однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обовязки, що нерозривно повязані з особою спадкодавця, зокрема, права та обовязки особи як кредитора або боржника, передбачені ст.608 ЦК України, на підставі якої зобовязання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно повязаним з його особою і у звязку з цим не може бути виконане іншою особою.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.33 ЦК України неповнолітня особа особисто несе відповідальність за порушення договору, укладеного нею самостійно або за згодою батьків відповідно до закону.

На момент укладення Договору №14-27 про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України (Національній академії внутрішніх справ), а саме: 25.08.2014 ОСОБА_1 був неповнолітнім та мав неповну цивільну дієздатність.

З наведеного вище вбачається, що зобовязання ОСОБА_1, як спадкодавця, за вказаним Договором щодо сплати фактичних витрат, повязаних з навчанням у навчальному закладі в розмірі 11 130 гривень 03 коп. нерозривно повязані з його особою, та не входять до складу спадщини, а тому не підлягають відшкодуванню його спадкоємцями.

Отже, дані правовідносини, які склалися між померлим ОСОБА_1 та Національною академією внутрішніх справ не допускають правонаступництва, а тому провадження в даній справі підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись п.7 ч.1 ст.255 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за позовом Національної академії внутрішніх справ до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, повязаних з утриманням у навчальному закладі закрити.

Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Київської області протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України (03.10.2017) до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до Апеляційного суду Київської області через Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя О. І. Рева