РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2018 року м. Київ

Солом'янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Українця В.В.

при секретарі Трофимчук К.О.

розглянувши за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві про зняття арешту,

в с т а н о в и в:

18 грудня 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Солом'янського районного ВДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві про зняття арешту.

Свої вимоги мотивує тим, що постановою старшого державного виконавця ВДВС Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві від 11 липня 2013 року відкрито виконавче провадження № 38789069 на виконання виконавчого листа № 2-87/13 від 11 червня 2013 року про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 боргу в розмірі 109000 гривень.

26 грудня 2013 року державним виконавцем винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

25 квітня 2014 року виконавчий лист було повернуто стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» та визначено строк для повторного пред'явлення виконавчого документа до 25 квітня 2015 року.

Оскільки строк пред'явлення виконавчого документа сплинув, він звернувся до відповідача з заявою про зняття арешту з майна.

Відповідно до листа Солом'янського районного ВДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 06 грудня 2017 року станом на 06 грудня 2017 року виконавчий лист до відділу не повертався та повторно стягувачем не пред'являвся. Проте, повідомлено, що арешт знімається лише у зв'язку з закінчення виконавчого провадження на підставі ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», а тому відділ не має правових підстав для зняття арешту з майна.

Просить суд ухвалити рішення, яким зняти арешт з всього майна та заборону здійснювати відчуження будь-якого майна, що йому належить, накладеного постановою державного виконавця ВДВС Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві від 26 грудня 2013 року.

Ухвалою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 22 грудня 2017 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 23 січня 2018 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 23 січня 2018 року зобов'язано відповідача надати суду належним чином завірену копію виконавчого провадження № 38789069 з примусового виконання виконавчого листа № 2-87/13, виданого 11 червня 2013 року Солом'янським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу в розмірі 109000 гривень.

Солом'янський районний ВДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві копію позовної заяви отримав 12 березня 2018 року (а.с. 46), відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав.

Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що постановою старшого державного виконавця ВДВС Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві від 11 липня 2013 року відкрито виконавче провадження № 38789069 про примусове виконання виконавчого листа № 2-87/13, виданого 11 червня 2013 року Солом'янським районним судом м. Києва (а.с. 11-16).

26 грудня 2013 року державним виконавцем винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (а.с. 17).

З позову вбачається, що 25 квітня 2014 року виконавчий лист було повернуто стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» та визначено строк для повторного пред'явлення виконавчого документа до 25 квітня 2015 року.

23 жовтня 2017 року адвокатом Паньковою С.М. було направлено до Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві адвокатський запит щодо зняття арешту з майна боржника ОСОБА_1 (а.с. 18).

Відповідно до листа Солом'янського районного ВДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 06 грудня 2017 року станом на 06 грудня 2017 року виконавчий лист до відділу не повертався та повторно стягувачем не пред'являвся. Проте, повідомлено, що арешт знімається лише у зв'язку з закінчення виконавчого провадження на підставі ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», а тому відділ не має правових підстав для зняття арешту з майна (а.с. 19).

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 40 Закону України Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв'язку із закінченням виконавчого провадження.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Позивач звернувся до Солом'янського районного ВДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві з заявою про зняття арешту, проте листом від 06 грудня 2017 року відділом повідомлене про відсутність правових підстав для задоволення заяви (а.с. 19).

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав.

Згідно з ч. 5 цієї статті державна реєстрація прав є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав, який зобов'язаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом. Державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в порядку черговості надходження заяв.

Аналогічні положення містяться і в Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127.

У ст. 319 ЦК України зазначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У ч. 1 ст. 321 ЦК України вказано, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Наведе свідчить про те, що позивач має право на звернення до суду з позовом для усунення свого порушеного права, оскільки безпідставне обтяження його майна створює перешкоди в його використанні, зокрема, неможливості розпорядитись ним.

З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню.

Керуючись статтями, 319, 321, 391 ЦК України, статтями 39, 40, 59 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядом державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, статтями 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 178, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві (м. Київ, просп. Повітрофлотський, 76-а, ) про зняття арешту задовольнити.

Зняти арешт з всього майна та заборону здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить на праві власності ОСОБА_1, накладеного постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві від 26 грудня 2013 року у виконавчому провадженні № 38789069.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: