Справа № 567/48/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2018 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Назарук В.А.

секретар - Самолюк А.В.

з участю

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів

в с т а н о в и в :

в Острозький районний суд з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів звернулась ОСОБА_1

В обгрунтування позову зазначає, що з 28.07.2015р. перебуває в шлюбі з відповідачем і від спільного подружнього життя в них народилась дитина - дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з нею та перебуває на її повному матеріальному утриманні.

ОСОБА_1 мотивує свою заяву тим, що відповідач ухиляється від належного утримання своєї доньки, у зв`язку з чим просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі ? частки його доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Окрім цього, зазначила, що доглядає за дитиною до трьох років, а тому не має можливості працювати, щоб матеріально себе забезпечити. В зв'язку з цим, просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на своє утримання в розмірі 1/5 частки його доходу щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку.

Суд, розглянувши справу відповідно до ст.274-279 ЦПК України за правилами спрощеного позовного провадження, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник позов підтримали з підстав викладених в позовній заяві. Позивач пояснила, що з 28.07.2015р. перебуває в шлюбі з відповідачем, однак з грудня 2017р. вони проживають окремо та спільного господарства не ведуть. Вказує, що від спільного подружнього життя в них народилась дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з нею. Вказує, що відповідач ухиляється від участі в утриманні дочки, хоча має всі можливості брати достатню, належну та регулярну участь в її матеріальному утриманні.

Позивач вказує, що перебуває у відпустці по догляду за дитиною та отримує соціальну допомогу по догляду за дитиною в розмірі 860 грн. Зазначила, що самостійно не має можливості надати для дитини належне утримання, достатнє для її віку, а відповідач добровільно не бажає брати участі в утриманні їх спільної доньки. Вказує, що інших джерел доходу та грошових заощаджень немає. Вказала, що стан здоров'я в неї та дочки добрий, інших осіб на утриманні немає.

Одночасно пояснила, що між нею та відповідачем не було домовленості щодо добровільного надання ним матеріальної допомоги.

Пояснила, що відповідач періодично працює в РФ та отримує стабільний дохід, розмір якого їй не відомий. Востаннє він отримав в РФ дохід в розмірі 3000 доларів США, однак будь яких коштів на утримання дитини чи її утримання не надав. Протягом 2017 року відповідач щоразу 2-3 місяці перебував на заробітках в РФ з перервою 1 місяць та зі слів самого відповідача він отримував дохід у розмірі 1000 доларів США на місяць.

В той же час, вона отримувала від держави 860 грн. соціальної допомоги.

Зазначила, що відповідач за віком, станом здоров'я є працездатним, тобто має фізичну можливість працювати та постійно працює в РФ, від чого отримує стабільний, регулярний дохід.

За вказаних обставин просить позов задовольнити і стягнути з ОСОБА_4 на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - дочки ОСОБА_5 у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Одночасно позивач вказує, що коштів, які вона отримує недостатньо для утримання дитини та вона доглядає за дитиною до трьох років, а тому не може працювати і коштів на своє утримання не має. За вказаних обставин просить суд стягнути з ОСОБА_4 аліменти на її утримання в розмірі 1/5 частки його доходу щомісячно до досягнення дитиною трьохрічного віку.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, в поданій суду заяві просить здійснювати розгляд справи в його відсутності за участі його представника. Позов не визнав з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

В поданому відзиві на позовну заяву відповідач підтвердив обставини, викладені позивачкою, в частині перебування з нею в шлюбі з 28.07.2015р. та наявності спільної дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2

Інші обставини вказані позивачем ним не визнаються, відповідач вважає позов безпідставним та необґрунтованим. В обґрунтування заперечень проти позову зазначив, що проживав з позивачем однією сім'єю, вони були пов'язані спільним побутом та мали спільний бюджет. Вказує, що офіційно не працює з 2005р. та періодично виїжджає на роботу в РФ. Інших джерел доходу не має. Зазначає що належним чином утримував свою сім'ю та повністю забезпечував всім необхідним свою дочку та позивача.

21.12.2017р. він потрапив у ДТП, в зв'язку з чим стан його здоров'я тимчасово погіршився. Вважає, що надає достатньо коштів для належного утримання своєї дочки та між ним та позивачем існує усна домовленість про його добровільну участь в утриманні їх спільної дочки в зв'язку з чим просить в позові відмовити повністю.

В поданій відповіді на відзив та в судовому засіданні позивач зазначила, що обставини викладені відповідачем у відзиві не відповідають дійсності. Вказала, що з грудня 2017р. і по даний час вони з відповідачем проживають окремо, відповідач проживає в м.Острог в будинку своєї матері, а вона з донькою проживає в с.Антонівка Ізяславського району в своїх батьків. Зазначила, що з грудня 2017р. і по даний час відповідач не надавав жодних коштів на утримання їх спільної доньки та її утримання, хоча має можливість для цього, чим не виконує свої обов'язки щодо їх матеріального забезпечення.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 позов не визнав, поданий відповідачем відзив підтримав. Пояснив, що до 28.01.2018р. сторони постійно проживали разом однією сім'єю, вели спільне господарство та мали спільний бюджет. Зазначив, що відповідач офіційно не працює з 2005р. Вказує, що ОСОБА_4 періодично виїжджає на роботу в РФ, де працює на будівництві в приватних осіб та розмір його доходу за 2017р. становив 20250 грн. Пояснив, що вказані позивачем 3000 доларів США відповідач позичив та витратив на придбання вікон в їх житловий будинок. На обліку в центрі зайнятості як безробітний відповідач не перебуває.

Будь яких доказів, що сторони спільно проживали до 28.01.2018р., на що посилається відповідач, мали спільний бюджет та відповідач добровільно надавав допомогу на утримання дитини та дружини надати не може, оскільки вказує, що у відповідача не було необхідності збирати докази.

Пояснив, що відповідач має професію водія, але працює будівельником в основному в РФ та протягом 2017 року мав роботу протягом 5 місяців.

З пояснень сторін, свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 встановлено, що сторони у справі перебувають у шлюбі з 28.07.2015 року (актовий запис №90).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_4, виданого 29.12.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Острозького районного управління юстиції у Рівненській області, встановлено, що ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 року і її батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_4

Водночас, з пояснень учасників процесу в судовому засіданні встановлено, що на даний час позивач та відповідач разом не проживають, їх донька проживає з позивачем та знаходиться на утриманні матері, а відповідач належної участі в утриманні дитини не бере.

Відповідно до ст.180 СК України, обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття лежить на обох батьках.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Будучи батьком дитини, ОСОБА_4 свою дитину належним чином не утримує, хоча зобов'язаний це робити. При цьому суд виходить з того, що відповідач доказів про те, що він належним чином займається утримання своєї малолітньої доньки не надав. Таким чином, загальний розмір утримання дитини від відповідача є меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, суд приходить до висновку, що відповідач не бере належної участі в утриманні дитини.

Оскільки відповідач, будучи батьком дитини, на даний час свою доньку належним чином не утримує, хоча зобов'язаний це робити, то з нього на користь позивача необхідно стягнути аліменти.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з ким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом.

Водночас, судом враховується, що згідно ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" з 01 січня 2018 року встановлено прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років у розмірі 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня 1626 гривень.

З пояснень представника відповідача в судовому засіданні встановлено, що розмір доходу відповідача за 2017р. становив 20250 грн., що становить 1687 грн. в місяць. Одночасно, відповідач не заперечив наявності у нього можливості утримувати дитину.

Враховуючи наведене, при вирішенні питання про стягнення аліментів суд вважає за необхідне стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_5 в розмірі 1/4 частки його доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В той же час, суд вважає, що стягнення аліментів в розмірі ? частки його доходу не буде надто обтяжливим для відповідача, який на даний час немає постійного місця роботи, однак працюючи неофіційно отримував 1687 грн. доходу щомісячно, а отже має можливість забезпечити утримання дитини.

Водночас, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1, будучи в шлюбі з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6 року народила доньку ОСОБА_5 і на даний час доглядає її.

Частиною 2 ст.84 СК України визначено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною 3 років. Оскільки малолітня ОСОБА_5 проживає з позивачем і не досягла трирічного віку, сама позивач утримувати себе можливості немає, а відповідач добровільно коштів на утримання позивача не надає, то з нього на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути аліменти на її утримання до досягнення донькою трирічного віку.

Вирішуючи питання про розмір аліментів на утримання ОСОБА_1, суд бере до уваги, що платник аліментів може надавати матеріальну допомогу та вважає, що їх необхідно стягувати в розмірі 1/6 частки його заробітку, так як сплата аліментів на утримання дружини в розмірі 1/5 частки його доходу буде надто обтяжливою для відповідача, та бере до уваги, що в цьому випадку загальний розмір аліментів не перевищуватиме 1/2 частину доходу відповідача, що відповідає вимогам Закону України "Про виконавче провадження".

При вирішенні спору судом береться до уваги відсутність у сторін інших утриманців, добрий стан здоров'я дитини та сторін, відсутність у відповідача інвалідності.

Водночас, при вирішенні спору суд виходить з того, що відповідач є працездатними, оскільки інших доказів суду не надано, позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною. При цьому, суд бере до уваги, що відповідач не має інвалідності, по стану здоров`я має можливість працювати, не надав доказів належного утримання ним своєї доньки та дружини, а також наявності суттєвих обставин, які мають бути враховані судом при вирішенні питання про можливість стягнення з нього аліментів в частці від його доходу, а тому, при вирішенні питання про стягнення аліментів, суд вважає за необхідне стягувати з відповідача аліменти на утримання ОСОБА_5 в розмірі 1/4 частки його доходу щомісяця до досягнення дочкою повноліття та на утримання ОСОБА_1 в розмірі 1/6 частки доходу щомісяця до досягнення донькою трирічного віку.

Одночасно, суд бере до уваги, що позов про стягнення аліментів був поданий 12 січня 2018 року, а тому, за правилами ст.191 СК України, саме з цього часу необхідно стягувати аліменти.

Водночас, за правилами ч.6 ст.141 ЦПК України з ОСОБА_4 на користь держави слід стягнути 1409 грн. 60 коп. судового збору.

На підставі ст.180-183, 191 Сімейного кодексу України, керуючись ст.5, 12, 13, 141, 274, 279, 258, 263-265, 273 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_4 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_2) аліменти на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12 січня 2018 року до досягнення ОСОБА_5 повноліття.

Стягувати з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини доходу щомісячно, починаючи з 12 січня 2018 року до досягнення ОСОБА_5 трирічного віку.

Стягнути з ОСОБА_4 судовий збір в розмірі 1409 грн. 60 коп. на користь держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Рівненської області через Острозький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 11.04.2018 року.

Суддя Острозького районного судуНазарук В.А.