АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 756/7426/16-ц Головуючий у 1-й інстанції - Тітов М.Ю.
№ апеляційного провадження 22-ц/796/1654/2018 Доповідач - Рубан С.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2018 року Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Желепа О.В., Іванченко М.М.

при секретарі Клець О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 08 грудня 2017 року, ухвалене у складі судді Тітова М.Ю. в приміщенні Оболонського районного суду м. Києва у справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, Приватне акціонерне товариство «Еталон», про відшкодування шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися з позовом до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, Приватне акціонерне товариство «Еталон», в якому просять стягнути з ОСОБА_3 на свою користь матеріальну шкоду у розмірі 34538,80 грн., 10246,93 грн. на відшкодування збитків через втрату товарної вартості транспортного засобу, 600,00 грн. на відшкодування витрат за проведення експертних досліджень та вирішити питання про розподіл судових витрат.

Посилаються на те, що 26.12.2015 року в м. Києві по пр. Рокосовського за участю автомобілів «Мітсубіші», д.н.з. НОМЕР_4, під керуванням ОСОБА_1, та «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_2, яким керував відповідач, сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої автомобіль, який належить позивачам, отримав механічні пошкодження. Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 03.02.2016 року відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності. Вартість матеріального збитку, завданого позивачам внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, визначена рахунком ТОВ «Автоград» від 12.04.2016 року та становить 84538,80 грн. У зв'язку із незгодою відповідача з розміром завданого матеріального збитку позивачі звернулись до сертифікованого оцінювача, за послуги якого ними було сплачено 600,00 грн. Страховою компанією відповідача ПрАТ «СК «ЕТАЛОН» буде відшкодовано суму страхової виплати на користь позивачів у розмірі 50000,00 грн., тому розмір відшкодування завданих позивачам відповідачем збитків складає 34538,80 грн. Крім того, позивачі посилаються на те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Мітсубіші», д.н.з. НОМЕР_4, втратив свій товарний вигляд, у зв'язку з чим знизилась його ринкова вартість. Розмір збитків, завданих позивачам внаслідок втрати товарної вартості транспортного засобу, становить 10276,93 грн.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 08 грудня 2017 року позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, Приватне акціонерне товариство «Еталон», про відшкодування шкоди - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 32 447,62 грн.

У задоволенні іншої частини позову - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення в частині позовних вимог, яким задовольнити позовні вимоги та стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 матеріальний збиток на відновлення пошкодженого транспортного засобу у розмірі 34 538,80 грн., матеріальний збиток через втрату товарної вартості транспортного засобу у розмірі 10 246,93 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 600 грн. та вартість проведених експертних досліджень у розмірі 600 грн.

Зазначає, що в матеріалах справи міститься рахунок офіційного дилера ТОВ «Автоград» від 12.04.2016 року, де зазначена вартість відновлювального ремонту пошкодженого «Мітсубіші» - 84 538,80 грн. Позивач просив суд стягнути різницю між сумою страхової виплати (50000 грн.) та матеріальним збитком, а саме 34 538,80 грн. Суд першої інстанції надав перевагу іншому доказу та стягнув різницю між сумою страхової виплати та матеріальним збитком відповідно до звіту №4810 від 13.03.2016 року, складеного СПД «ОСОБА_6», а саме 32 447,62 грн. Крім того, судом надана неналежна оцінка додатку до «Звіту про визначення вартості матеріального збитку» щодо втрати товарної вартості внаслідок ДТП, яка складає 10 246,93 грн. Вартість проведених експертних досліджень та витрати на правову допомогу підтверджені належними та допустимими доказами, платіжними квитанціями та договором про надання правової допомоги, яким суд не надав належної оцінки.

В судовому засіданні представник позивача підтримала апеляційну скаргу.

Представник відповідача заперечив проти апеляційної скарги.

Посилається на те, що рахунок ТОВ «Автоград» від 12.04.2016 року вірно не взято до уваги судом першої інстанції, оскільки він не був оплачений позивачем та не являється належним доказом розміру заподіяної позивачу шкоди. Додаток до Звіту №4810 без дати, виконаний СПД ОСОБА_6, на який посилається позивач в обґрунтування відшкодування втрати товарної вартості в розмірі 10 246,93 грн. виконаний з порушенням Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Фонду державного майна від 24.11.2003, №142/5/2092. Зазначає, що фактично додаток до звіту, яким вирішується питання про втрату товарної вартості є окремим дослідженням, яке при цьому суперечить дослідженням викладеним у самому звіті, оскільки визначений у звіті показник ВТВ дорівнює «0». Аналогічного висновку дійшов оцінювач на замовлення СК «Еталон», викладений та долучений до матеріалів справи звіт від 06.01.2016 року, відповідно до якого вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля складає 73 449.212 грн.. вартість ВТВ дорівнює «0». Крім того, в суді першої інстанції відповідачем було заявлено клопотання про проведення судової автотоварознавчої експертизи з метою встановлення дійсного розміру заподіяної шкоди, проте судом відмовлено, з чим позивач погодився. Позивач не надав розрахунок витрат на правову допомогу в розмірі 600 грн. та в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження сплати ним цих коштів.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися з позовом до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, Приватне акціонерне товариство «Еталон», в якому просять стягнути з ОСОБА_3 на свою користь матеріальну шкоду у розмірі 34538,80 грн., 10246,93 грн. на відшкодування збитків через втрату товарної вартості транспортного засобу, 600,00 грн. на відшкодування витрат за проведення експертних досліджень та вирішити питання про розподіл судових витрат.

Посилаються на те, що 26.12.2015 року в м. Києві по пр. Рокосовського за участю автомобілів «Мітсубіші», д.н.з. НОМЕР_4, під керуванням ОСОБА_1, та «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_2, яким керував відповідач, сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої автомобіль, який належить позивачам, отримав механічні пошкодження. Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 03.02.2016 року відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності. Вартість матеріального збитку, завданого позивачам внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, визначена рахунком ТОВ «Автоград» від 12.04.2016 року та становить 84538,80 грн. У зв'язку із незгодою відповідача з розміром завданого матеріального збитку позивачі звернулись до сертифікованого оцінювача, за послуги якого ними було сплачено 600,00 грн. Страховою компанією відповідача ПрАТ «СК «ЕТАЛОН» буде відшкодовано суму страхової виплати на користь позивачів у розмірі 50000,00 грн., тому розмір відшкодування завданих відповідачем їм збитків складає 34538,80 грн. Крім того, позивачі посилаються на те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Мітсубіші», д.н.з. НОМЕР_4, втратив свій товарний вигляд, у зв'язку з чим знизилась його ринкова вартість. Розмір збитків, завданих позивачам внаслідок втрати товарної вартості транспортного засобу, становить 10276,93 грн.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що 26.12.2015 року о 15 год. 25 хв. ОСОБА_3, керуючи автомобілем «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_2, по пр. Рокосовського в м. Києві, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем «Мітсубіші», д.н.з. НОМЕР_4, під керуванням ОСОБА_1, що спричинило пошкодження транспортних засобів, чим порушив п. 13.1 ПДР.

Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 03.02.2016року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Постанова не оскаржувалась та набрала законної сили (а.с. 7).

Положеннями чинного законодавства України передбачено відшкодування особі реальних збитків на момент розгляду справи у суді, тому належним доказом на підтвердження розміру матеріальної шкоди суд першої інстанції взяв до уваги наданий позивачами звіт про визначення вартості матеріального збитку від 13.03.2016 року № 4810, виконаний оцінювачем СПД ОСОБА_6, відповідно до якого вартість матеріального збитку, з урахуванням суми ПДВстановить 81296,42 грн., з якої підлягає вирахуванню страхове відшкодування у сумі 50000,00 грн., яке повинна сплатити страхова компанія.

Таким чином, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1, як власника пошкодженого автомобіля, підлягає стягненню майнова шкода, завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у сумі 31296,42 грн. та витрати, пов'язані з оплатою складання звіту від 13.03.2016 року у сумі 600,00 грн.

Колегія суддів не повністю погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Виходячи з положень статті 263 ЦПК Українисудове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову (стаття 264 ЦПК України).

Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 26.12.2015 року о 15 год. 25 хв. ОСОБА_3, керуючи автомобілем «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_2, по пр. Рокосовського в м. Києві, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем «Мітсубіші», д.н.з. НОМЕР_4, під керуванням ОСОБА_1, що спричинило пошкодження транспортних засобів, чим порушив п. 13.1 ПДР.

Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 03.02.2016року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Постанова не оскаржувалась та набрала законної сили (а.с. 7).

Згідно ч.4 ст.61 ЦПК України в редакції кодексу 2004 року, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили, є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, особою, винною у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась 26.12.2015 за участю автомобілів «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_2, та автомобіля «Мітсубіші», д.н.з. НОМЕР_4, є водій ОСОБА_3

Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати їй в натурі (передати річ того ж роду і тієї ж якості, полагодити пошкоджену річ, тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір таких збитків підлягає відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення втраченої речі.

Згідно ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Як вбачається з матеріалів справи, автомобіль «Мітсубіші», який належить ОСОБА_1, був пошкоджений внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у вчиненні якої винний відповідач.

Обґрунтовуючи розмір завданої матеріальної шкоди, позивачі посилалися на рахунок ТОВ «Автоград» № М_СчТ00778 від 12.04.2016 року, згідно з яким вартість відновлювального ремонту автомобіля «Мітсубіші», складає 84538,80 грн. (а.с. 20-21).

В матеріалах справи містяться також звіт про визначення вартості матеріального збитку від 06.01.2016 року, виконаний ТОВ «ЕАК «Довіра» на замовлення представника страхової компанії, відповідно до якого вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Мітсубіші», становить 73449,22 грн., та звіт про визначення вартості матеріального збитку від 13.03.2016року № 4810, виконаний на замовлення позивача ОСОБА_1 оцінювачем СПД ОСОБА_6, згідно з яким вартість матеріального збитку, завданого позивачу, складає 81296,42 грн.

Відмінність у розмірі завданого позивачу матеріального збитку між обома звітами полягає в тому, що у звіті від 13.03.2016року розмір збитку зазначений з урахуванням суми ПДВ, тоді як у звіті від 06.01.2016 року суму ПДВ не враховано.

При визначенні розміру матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля «Мітсубіші» внаслідок пошкодження його майна, судпершої інстанції виходив з наступного.

Положеннями чинного законодавства України передбачено відшкодування особі реальних збитків на момент розгляду справи у суді, тому належним доказом на підтвердження розміру матеріальної шкоди суд вважає наданий позивачами звіт про визначення вартості матеріального збитку від 13.03.2016 року № 4810, виконаний оцінювачем СПД ОСОБА_6

При стягненні з відповідача матеріальних збитків суд виходив з вартості матеріального збитку у сумі 81296,42 грн., з якої підлягає вирахуванню страхове відшкодування у сумі 50000,00 грн., яке повинна сплатити страхова компанія.

Отже, розмір майнової шкоди, завданої ОСОБА_1 внаслідок пошкодження транспортного засобу становить 31296,42 грн.

Крім того, ОСОБА_1 поніс витрати, пов'язані з оплатою складання звіту від 13.03.2016рокуу сумі 600,00 грн., що підтверджується договором на проведення експертної оцінки від 10.03.2016 року, рахунком-фактурою від 13.03.2016 року та квитанцією від 14.03.2016року, які також підлягають стягненню на користь позивача як реальні збитки (а.с. 22, 23, 26-27).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1, як власника пошкодженого автомобіля, майнову шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у сумі 31296,42 грн. та 600,00 грн. на відшкодування витрат за проведення експертної оцінки.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог про відшкодування завданих збитків у зв'язку із втратою товарної вартості автомобіля «Мітсубіші» у розмірі 10 246,93 грн., виходячи з наступного.

Відповідно до п. 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України, Фондом державного майна України від 24.11.2003 року, вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Згідно п. 8.6. Методики величина ВТВ характеризує фізичний знос, який виникає у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту внаслідок передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду, а також внаслідок зниження міцності чи довговічності окремих елементів складових частин, захисних властивостей покриттів або застосування для ремонту складових частин, які були в ужитку або в ремонті.

Величина ВТВ нараховується у разі потреби проведення ремонтних робіт з відновлення пошкоджених складових частин усіх типів КТЗ.

За умовами п.8.6.2. Методики величина ВТВ КТЗ не нараховується:

а) якщо строк експлуатації легкових автомобілів перевищує

5 років для КТЗ виробництва країн СНД, 7 років - для інших КТЗ;

б) якщо легкові автомобілі експлуатуються в інтенсивному

режимі (фактичний пробіг щонайменше вдвічі більший за

нормативний), а строк експлуатації перевищує:

3,5 роки - для КТЗ виробництва країн СНД;

5 років - для інших КТЗ;

в) якщо строк експлуатації вантажних КТЗ, причепів,

напівпричепів та автобусів перевищує 3 роки для КТЗ виробництва

країн СНД та 4 роки - для інших КТЗ;

г) якщо строк експлуатації мототехніки перевищує 5 років;

ґ) у разі заміни кузова до оцінюваних пошкоджень;

д) якщо КТЗ раніше був аварійно пошкоджений або є корозійні

руйнування;

е) у разі заміни окремих складників, що не потребують

пофарбування та не погіршують зовнішній вигляд КТЗ (скло, фари,

бампери, декоративні накладки, пневматичні шини, зовнішня і

внутрішня фурнітура тощо).

Якщо, крім зазначених складників, пошкоджені складові кузова

та оперення, розрахунок величини ВТВ повинен ураховувати всі

пошкодження складників у комплексі;

є) якщо КТЗ був виданий громадянинові безкоштовно через

органи соціального захисту населення (крім випадків, коли

нарахування ВТВ здійснюється за завданням особи або органу, які

призначили експертизу);

ж) у разі визначення коефіцієнта фізичного зносу для його

складників відповідно до вимог пункту 7.44 цієї Методики;

з) якщо КТЗ раніше був перефарбований зовні.

Відповідно до звіту № 4810 від 13.03.2016 року, складеного СПД «ОСОБА_6» вартість матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ становить 81 296,42 грн., коефіцієнт зносу - 0, втрата товарної вартості - 0.

Згідно додатку до звіту № 4810, складеного СПД «ОСОБА_6» величина втрати товарної вартості КТЗ розрахована відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, її розмір становить 10 246,93 грн. (т.1, а.с.24-25).

Допитаний в судовому засіданні в апеляційному суді оцінювач ОСОБА_6 пояснив, що виконуючи звіт про визначення вартості матеріального збитку він помилково не нарахував втрату товарної вартості КТЗ в розмірі 10 246,93 грн., тому зробив його додатком. Пошкодженнями автомобіля, які були наявні до вказаної дорожньо - транспортної пригоди було виявлено лише пошкодження лакофарбного покриття на бампері, який не є кузовною деталлю і за вказане пошкодження не передбачено зняття ВТВ. Тобто, вказане пошкодження не підпадає під випадки, коли ВТВ не нараховується за Методикою. Інших підстав, передбачених п.8.6.2 Методики, які виключають нарахування ВТВ при проведенні дослідження ним не було виявлено.

Крім того, ОСОБА_6 пояснив, що страхові компанії за Законом України «Про страхування» не виплачують втрату товарної вартості КТЗ за договорами, тому вони її зовсім не нараховують у своїх звітах.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне рішення суду в частині відмови у позовній вимозі про стягнення матеріального збитку через втрату товарної вартості скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 10 246 грн. 93 коп.

Доводи апеляційної скарги, що судом при визначенні розміру матеріального збитку помилково взято до уваги звіт № 4810 від 13.03.2016 року, складений СПД «ОСОБА_6» замість рахунку офіційного дилера ТОВ «Автоград» № М_СчТ00778 від 12.04.2016 року, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки позивач не надав доказів про виконання ТОВ «Автоград» будь - яких робіт та/або послуг з ремонту пошкодженого майна, а також про оплату коштів за вказаним рахунком.

Крім того, судом встановлено, що станом на даний час автомобіль не відремонтовано.

Доводи апеляційної скарги щодо безпідставної відмови суду в частині стягнення витрат на правову допомогу, колегія суддів не приймає до уваги.

Згідно ст. 79 ЦПК України в редакції кодексу 2004 року, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, до яких також належать витрати на правову допомогу.

На підтвердження витрат на правову допомогу в розмірі 600 грн. позивачем надано договір про надання правової допомоги № 04-04/2016 від 12.04.2016 року, укладений між ним та адвокатом Якушовою Н.Е. (т.1, а.с.56-57).

Проте, позивачем не надано розрахунок витрат на правову допомогу, яка визначена ним в розмірі 600 грн., а також доказів відповідно до приписів статей 58-59 ЦПК України в редакції 2004 року, на підтвердження оплати ним витрат на правову допомогу у вказаному розмірі.

Вимогу апеляційної скарги про стягнення на користь позивача вартості проведених експертних досліджень у розмірі 600 грн., колегія суддів не приймає до уваги, оскільки 600 грн. на відшкодування витрат за проведення експертної оцінки стягнуто рішенням суду з відповідача на користь позивача.

За правилами ст. 88 ЦПК України в редакції кодексу 2004 року стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Постановою апеляційного суду на користь позивача з ОСОБА_3 стягується сума в розмірі 10 246,93 грн., що у відсотковому співвідношенні становить 75,96 % від заявленої позивачем суми в позовній заяві та апеляційній скарзі.

За подачу апеляційної скарги позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 826 грн. 80 коп.

Таким чином, на користь позивача з відповідача підлягають стягненню понесені судові витрати за подачу апеляційної скарги пропорційно до задоволених вимог у розмірі 628 грн. (826,80 грн. х 75,96%).

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 08 грудня 2017 року - скасувати в частині відмови у позовній вимозі про стягнення матеріального збитку через втрату товарної вартості та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний код НОМЕР_3) на користь ОСОБА_1 (дані про ідентифікаційний код відсутні) 10 246 грн. 93 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний код НОМЕР_3) на користь ОСОБА_1 (дані про ідентифікаційний код відсутні) 628 грн. судових витрат за подачу апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови буде складено протягом п'яти днів з дня проголошення.

Повний текст постанови складено 13 квітня 2018 року.

Головуючий Судді