Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/3517/15-ц

номер провадження 2/695/22/18

03 квітня 2018 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі :

головуючого судді Степченка М.Ю.

при секретарі Розпутній І.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Золотоноша цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд суду із позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 пояснює тим, що вона проживала з ОСОБА_4 однією сім'єю. З квітня 2013 року ОСОБА_4 захворів онкологічною хворобою. 05.06.2013 року ОСОБА_4 склав заповіт щодо усієї спадщини на користь своїх дітей (ОСОБА_2 та ОСОБА_3.), які є відповідачами. Після чого діти перестали приходити до батька і ОСОБА_4 13.06.2013 року зробив ще одне розпорядження на випадок своєї смерті та заповів їй - ОСОБА_1 частину майна.

14.06.2013 року відповідачі побили її та викинули з квартири, де перебував також і ОСОБА_4 Після цього ОСОБА_4 мав намір скасувати заповіт, складений 05.06.2013 року, але відповідачі перешкоджали цьому. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер.

Оскільки відповідачі умисно перешкодили спадкодавцю скасувати заповіт від 05.06.2013 року, ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання тяжко хворого спадкодавця, а також ухилялися від надання допомоги спадкодавцеві, який через тяжку хворобу був безпомічним позивач вважає, що наявні підстави для усунення відповідачів на підставі ст. 1224 ЦК України від спадкування після ОСОБА_4

У судовому засіданні позивач та її представник ОСОБА_5 позов підтримали повністю та просили його задовольнити В судове засідання 03.04.2018 року позивач та її представник - ОСОБА_5 не з'явилися, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

ОСОБА_5 29.03.2018 року скерував до суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з його зайнятістю по іншій справі № 925/478/17, яка буде розглядатися в Київському апеляційному господарському суді 03.04.2018 року о 12-20 год.

Суд вважає, що причини неявки представника ОСОБА_1 - ОСОБА_5 не є поважними, оскільки доказів, що він приймає участь у розгляді іншої справи ним не надано, а витяг з офіційного веб-порталу «Судова влада» про розгляд тієї чи іншої справи, не може слугувати підтвердженням того, що він приймає участь у розгляді даної справи та саме його викликають для розгляду цієї справи.

Крім того, згідно довіреності, доданої ОСОБА_5 він є представником Комунального підприємства «Золотоніський міський ринок», натомість з витягу не вбачається, що дане підприємство є стороною по справі.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України - якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог та вказувала, що батька ОСОБА_4, коли він захворів відвідувала регулярно враховуючи, що на її утриманні перебував малолітній син, приносила продукти харчування, будь-яких дій, направлених на ухилення від надання допомоги хворому батьку вона не вчиняла.

У судове засідання 03.04.2018 року відповідач ОСОБА_3 не з'явилася, але скерувала до суду заяву, в якій справу просила розглядати без її участі, оскільки всі пояснення надала на попередніх судових засіданнях. Позовні вимоги не підтримала.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечували проти позовних вимог та просили відмовити в задоволенні позову з тих підстав, що позивач не може пред'являти позов про усунення від права на спадкування на підставі ст. 1259 ЦК України, оскільки вона не є спадкоємцем четвертої черги, так як проживала з померлим менше ніж 5 років до його смерті, а є лише спадкоємцем майна ОСОБА_4 за заповітом. Також позивач не ставить вимоги про зміну черговості спадкування.

Позивачем не доведено сукупність обставин, необхідних для усунення від спадкування визначених ч. 5 ст. 1224 ЦК (ухилення особи від надання спадкоємцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи). ОСОБА_2 в період хвороби батька ОСОБА_4 проходив строкову військову службу, тому не міг перебувати поряд з своїм батьком, а коли в нього була можливість отримати звільнення він одразу прибував до батька.

ОСОБА_3 постійно провідувала батька-ОСОБА_4, приносила йому продукти харчування, крім того на її утриманні перебував малолітній син ОСОБА_7, якому було 4 роки і він теж потребував догляду з боку матері.

Але позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що відповідачі умисно ухилялися від надання допомоги спадкодавцю.

За вказаних обставин суд продовжує розгляд справи.

Суд, вислухавши позивача, відповідачів та представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_6, свідків, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Відповідно до повторного свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1, виданого 20.06.2013 року ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, про що було складено відповідний актовий запис № 209.

Сторони не заперечують та визнають факт того, що ОСОБА_4 05.06.2013 року склав заповіт щодо усієї своєї спадщини на користь своїх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Згідно копії заповіту від 13.06.2013 року, ОСОБА_4 заповів частину майна, яке належало йому (житловий будинок, земельна ділянка, автомобіль) ОСОБА_1.

Сторони не заперечують та визнають факт того, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є дітьми померлого ОСОБА_4.

Згідно довідки, виданої 25.01.2016 року старшим будинку по АДРЕСА_1, ОСОБА_8 (підписаної 15 мешканцями даного будинку), ОСОБА_3 з 01.04.2013 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснювала догляд за своїм батьком ОСОБА_4, а ОСОБА_2 відвідував свого батька нечасто, так як перебував на строковій службі в ЗСУ (а.с. 53).

Відповідно до копії військового квитка, ОСОБА_2 призваний на військову службу 15.11.2012 року, а демобілізований в запас 21.06.2013 року.

Під час розгляду справи були допитані свідки:

- ОСОБА_9, яка пояснила, що померлого ОСОБА_4 знала давно, бо проживала з ним по сусідству. Про те, що з померлим проживала ОСОБА_1 вона не знала, бачила її один тільки раз. Коли ОСОБА_4 захворів вона бачила, що часто приходив син ОСОБА_2 та донька ОСОБА_3;

- ОСОБА_8, яка пояснила, що померлого ОСОБА_4 знала, бо є старшою будинку, де поживав померлий. ОСОБА_1 почала проживати з ОСОБА_4, коли син ОСОБА_2 почав проходити службу в Збройних силах України. Син ОСОБА_2 приїздив до батька, а донька ОСОБА_3 часто заходила в квартиру померлого з пакетами. За день до смерті ОСОБА_3 попросила подивитися за батьком, він був дуже слабим. ОСОБА_4 казав, що квартира буде сину. Чула, що в квартирі були бійки з сином ОСОБА_1, а відповідачі сказали, що їх вигнали. За день до смерті померлий її не впізнав.

- ОСОБА_12, яка пояснила, що вона знала померлого ОСОБА_4 Бачила, що ОСОБА_1 проживала разом з померлим ОСОБА_4 близько 1 року до смерті, разом з ними жив і його син ОСОБА_2. Також чула, як ОСОБА_1 кричала на дітей ОСОБА_4

- ОСОБА_13, яка пояснила, що вона є сестрою померлого ОСОБА_4 ОСОБА_1 почала проживати разом з померлим у 2011-2012 роках. З 30.05.2013 роу по 10.06.2013 року ОСОБА_3 кожен день приходила до батька, син ОСОБА_2, перебуваючи у відпустці, теж був біля батька. Під час перебування ОСОБА_4 в м. Києві на операції, біля нього сиділа ОСОБА_1 Померлий їй не казав, що діти не хочуть за ним доглядати. Брат їй казав, щоб вона не вірила, що написано в другому заповіті.

Такими чином, судом встановлено, що відповідачі надавали допомогу і не ухилялися від надання допомоги померлому батьку ОСОБА_4

Суд сприяв своєчасному, всебічному, повному та об'єктивному встановленню всіх обставин справи, в тому числі і шляхом виклику свідків за клопотанням представника позивача ОСОБА_5 (ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 ОСОБА_17.), після їх неявки судом вживалися заходи, щодо примусового приводу даних свідків, однак привід не був виконаний.

Враховуючи наведене, ні позивачем ні її представником не надано переконливих доказів того, що відповідачі свідомо ухилялися від надання допомоги спадкодавцю.

Відповідно до ст.. 1264 ЦК України - у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Будь-яких інших належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 проживала з померлим ОСОБА_4 не менш як 5 років до його смерті, ні позивачем ні її представником не надано, а сама позивач під час розгляду справи підтвердила, що почала проживати з померлим ОСОБА_4 з 11.07.2011 року.

Відповідно до статті 12 і частини першої статті 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно положень ч. 2,3,5 ст. 1224 ЦК України:

-Не мають права на спадкування особи, які умисно перешкоджали спадкодавцеві скласти заповіт, внести до нього зміни або скасувати заповіт і цим сприяли виникненню права на спадкування у них самих чи в інших осіб або сприяли збільшенню їхньої частки у спадщині;

- Не мають права на спадкування за законом батьки після дитини, щодо якої вони були позбавлені батьківських прав і їхні права не були поновлені на час відкриття спадщини.

Не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом;

- За рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Відповідно до частини другої статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до частини п'ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи.

Про необхідність врахування в сукупності всіх обставин визначених ч. 5 ст. 1224 ЦК України вказувалося і в п. 4 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13.

Виходячи зі змісту даної норми закону та з урахуванням роз'яснень у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», правило частини п'ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до Сімейного кодексу України не були зобов'язані утримувати спадкодавця.

Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред'явлена особою, для якої таке усунення породжує пов'язані зі спадкуванням права та обов'язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК України.

Як встановлено під час розгляду справи, вимоги позивача ОСОБА_1 про усунення спадкоємців ОСОБА_3 та ОСОБА_2 від спадкування після ОСОБА_4, не породжують для неї пов'язані зі спадкуванням права та обов'язки, оскільки вона не є спадкоємцем 4 черги у відповідності до ст. 1264 ЦК України, також нею не було надано доказів її звернення з позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК України.

Крім того, ні позивачем ні її представником не надано переконливих доказів того, що відповідачі свідомо ухилялися від надання допомоги спадкодавцю. Разом з тим стороною позивача не доведено, що ОСОБА_4 потребував допомоги саме своїх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_2, з урахуванням того, що позивач здійснювала догляд за ним добровільно, і не просила сторонньої допомоги у відповідачів.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що позивач не довів обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог, тому позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 10,12, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до відповідного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Суддя: М.Ю. Степченко

Повний текст рішення виготовлений 12 квітня 2018 року.