Справа № 404/1013/18
Номер провадження 2-о/404/100/18
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2018 року м. Кропивницький

Кіровський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючої судді Варакіної Н.Б

за участю секретаря Уманенко Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), заінтересовані особи Міністерство соціальної політики України (вул.Еспланадна,8/10 м.Київ), Російська Федерація,(Посольство Російської федерації в Україні (Повітрофлотський проспект, 27, м.Київ) про встановлення факту, що має юридичне значення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: загибелі чоловіка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , при виконанні обов`язку військової служби 31 липня 2014 року біля населеного пункту Василівка Амвросіївського району Донецької області України, внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України.

В обґрунтування вимог зазначила, що 5 лютого 1999 року одружилась з ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Кропивницькому. Від шлюбу мають доньку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .Зареєстрована та проживаю в АДРЕСА_1 .

У зв`язку з проведенням заходів мобілізації, оголошеної Указом Президента України, молодший сержант ОСОБА_3 був зарахований до списків особового складу військової частини, призначений на посаду молодшого інспектора прикордонної служби військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ).

Зазначає, що ОСОБА_3 , на підставі Указу Президента України №303/2014 «Про часткову мобілізацію» 26 березня 2014 року був призваний на військову службу Кіровоградським РВК Кіровоградської області та наказом начальника Донецького прикордонного загону №39ос від 01.04.2014 року зарахований до списків особового військової частини, призначений на посаду молодшого інспектора прикордонної служби І категорії другого відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_5 » II категорії (тип А) військової частини НОМЕР_1 (Донецького прикордонного загону) Східного регіонального управління (І категорії) Державної прикордонної служби України.

Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 від 30 серпня 2015 року №30/1086, ОСОБА_3 з 01.04.2014 року по 01.08.2014 року брав участь у захисті Батьківщини на території Донецької області у якості молодшого інспектора прикордонної служби.

Виходячи зі змісту акту спеціального розслідування нещасного випадку, що стався

31 липня 2014 року близько з 03.20 до 04.00 у відділенні інспекторів прикордонної

служби «Василівка» відділу прикордонної служби «Амвросіївка» з місцем дислокації н.п.

Василівка Донецького загону Східного регіонального управління від 19.08.2014 року, 31

липня 2014 року, ОСОБА_3 виконував обов`язки військової служби у відділенні

інспекторів прикордонної служби «Василівка» впс «Амвросіївка» з місцем дислокації в

н.п. Василівка Донецького прикордонного загону. Вночі, під час обстрілу з гранатометів

проросійськимибойовиками прикордонногопідрозділу«Василівка»,в ійськовослужбовецьотримав несумісні з життям поранення та загинув.

Згідно лікарського свідоцтва про смерть №142 від 31 липня 2014 року смерть ОСОБА_3 настала в Донецькій області в населеному пункті Василівка на прикордонній заставі в результаті сполучної травми тіла. На підставі свідоцтва заявниці видана довідка про причину смерті ОСОБА_3 .

Витягом із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювання, поранень та травм у колишнього військовослужбовця №45 від 11 вересня 2014 року було встановлено, що травма і причина смерті ОСОБА_3 дійсно пов`язані із захистом Батьківщини.

11 вересня 2014 року на підставі витягу з наказу Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України №118-ос, молодшого сержанта ОСОБА_3 01 серпня 2014 року виключено зі списків частини та всіх видів забезпечення в зв`язку зі смертю, пов`язаної із захистом Батьківщини.

04 вересня 2014 року міським відділом по державній реєстрації смертей

реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції видав Свідоцтво про

смерть ОСОБА_3 , і в цей день КП «Ритуальна служба» видало свідоцтво про

поховання №1725.

Внаслідок саме військової агресії Російської Федерації на території Донецької області було порушено невід`ємне право на ОСОБА_5 , передбачене статтею 27 Конституції України, ст. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року.

У відповідності до статті 2 Конвенції «Про поліпшення долі поранених і хворих у діючих арміях», ця Конвенція застосовується в усіх випадках оголошеної війни чи будь-якого іншого збройного конфлікту, що може виникнути між двома чи більше Високими Договірними Сторонами, навіть якщо одна з них не визнає стану війни. Конвенція також застосовується в усіх випадках часткової або повної окупації території держави однієї з Високих Договірних Сторін, навіть якщо цій окупації не чиниться жодний збройний опір. Хоча одна з держав, які перебувають у конвенції може не бути учасницею цієї Конвенції, держави, які є її учасницями, залишаються зобов`язаними нею у своїх взаємовідносинах. Крім того, вони зобов`язані Конвенцією стосовно зазначеної держави, якщо остання приймає та застосовує її положення.

Тому, просить визначити статус ОСОБА_3 ,як особи яка перебувала під захистом Конвенції про поліпшення долі поранених і хворих у діючих арміях, яка ратифікована Україною 03.07.1954 ,тобто жертви міжнародного збройного конфлікту, що обумовлює виникнення прав та обов`язків, передбачених цією конвенцією, іншими нормами міжнародного права.

В судовому засіданні представник заявника заяву підтримав та просив її задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в ній.

Заінтересована особа - представник Міністерства соціальної політики України в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Заінтересована особа - представник Посольства Російської Федерації в Україні в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 (а.с.23-28).

Відповідно до свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 від 5 лютого 1999 року ОСОБА_2 одружилась з ОСОБА_3 . Від шлюбу мають доньку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.29-33).

ОСОБА_3 26 березня 2014 року був призваний на військову службу Кіровоградським РВК Кіровоградської області та наказом начальника Донецького прикордонного загону №39ос від 01.04.2014 року зарахований до списків особового військової частини, призначений на посаду молодшого інспектора прикордонної служби І категорії другого відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_5 » II категорії (тип А) військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ) Східного регіонального управління (І категорії) Державної прикордонної служби України.

ОСОБА_3 з 01.04.2014 року по 01.08.2014 року брав участь у захисті Батьківщини на території Донецької області у якості молодшого інспектора прикордонної служби, що підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_1 від 30 серпня 2015 року №30/1086,

ОСОБА_3 виконував обов`язки військової служби у відділенні інспекторів прикордонної служби «Василівка» впс «Амвросіївка» з місцем дислокації вн.п. Василівка Донецького прикордонного загону. Вночі, під час обстрілу з гранатометівпроросійськими бойовиками прикордонного підрозділу «Василівка», військовослужбовець отримав несумісні з життям поранення та загинув, що підтверджується актом спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 31 липня 2014 року близько з 03.20 до 04.00 у відділенні інспекторів прикордонної служби «Василівка» відділу прикордонної служби «Амвросіївка» з місцем дислокації н.п.Василівка Донецького загону Східного регіонального управління від 19.08.2014 року, 31липня 2014 року.

Згідно лікарського свідоцтва про смерть №142 від 31 липня 2014 року смерть ОСОБА_3 настала в Донецькій області в населеному пункті Василівка на прикордонній заставі в результаті сполучної травми тіла. На підставі свідоцтва заявниці видана довідка про причину смерті ОСОБА_3 .

Витягом із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювання, поранень та травм у колишнього військовослужбовця № 45 від 11 вересня 2014 року було встановлено, що травма і причина смерті ОСОБА_3 дійсно пов`язані із захистом Батьківщини.

11 вересня 2014 року на підставі витягу з наказу Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України №118-ос, молодшого сержанта ОСОБА_3 01 серпня 2014 року виключено зі списків частини та всіх видів забезпечення в зв`язку зі смертю, пов`язаної із захистом Батьківщини.

04 вересня 2014 року міським відділом по державній реєстрації смертей реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції видав Свідоцтво просмерть ОСОБА_3 , і в цей день КП «Ритуальна служба» видало свідоцтво про поховання №1725.

Відповідно до постанови Верховної Ради України «Про Заяву Верховної Ради України» було схвалено текст заяви «Про відсіч збройній агресії Російської Федерації та подолання її наслідків» від 21 квітня 2015 року №337-УШ. З аналізу даної заяви вбачається,що 20 лютого 2014 року, були зафіксовані перші випадки порушення Збройними Силами Російської Федерації всупереч міжнародно-правовим зобов`язанням Російської Федерації порядку перетину державного кордону України в районі Керченської протоки та використання нею своїх військових формувань, дислокованих у Криму відповідно до Угоди між Україною і Російською Федерацією про статус та умови перебування Чорноморського флоту Російської Федерації на території України від 28 травня 1997 року, для блокування українських військових частин. На початковій стадії агресії особовий склад окремих російських збройних формувань не мав розпізнавальних знаків.

З даної заяви слідує, що27 лютого 2014 року збройні підрозділи спеціального призначення Головного розвідувального управління Генерального штабу Збройних Сил Російської Федерації захопили будівлі Ради міністрів та Верховної Ради Автономної Республіки Крим. Водночас відбулося створення і озброєння іррегулярних збройних формувань найманців з числа місцевих жителів, якими керували офіцери спецслужб і Збройних Сил Російської Федерації, а Чорноморський флот Російської Федерації заблокував українські порти, де знаходилися кораблі Військово-Морських Сил України. За цих обставин лідер партії «Русскоеединство» Сергій Аксьонов у незаконний спосіб проголосив себе головою Ради міністрів Автономної Республіки Крим та закликав Президента Російської Федерації «забезпечити мир і спокій в Криму». У відповідь на цей заклик Президент Російської Федерації, порушуючи як міжнародне право, так і чинну українсько-російську договірно-правову базу, а також Будапештський меморандум, звернувся до Ради Федерації Федеральних зборів Російської Федерації, яка своєю постановою від 01 березня 2014 року, протиправно легалізуючи ці порушення, надала згоду на використання на території України Збройних Сил Російської Федерації. Як наслідок, це призвело до збройного захоплення і воєнної окупації невід`ємної частини України - Автономної Республіки Крим та міста Севастополя.

Нелегітимна сформована в умовах російської воєнної окупації виконавча влада Автономної Республіки Крим 16 березня 2014 року провела так званий референдум про входження Автономної Республіки Крим до складу Російської Федерації, однак результати референдуму не були визнані жодною країною світу, крім Російської Федерації, що підтверджується Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН 68/262 від 27 березня 2014 року «Територіальна цілісність України».

17 березня 2014 року Верховна Рада Автономної Республіки Крим, розпущена постановою Верховної Ради України, всупереч цьому проголосила Крим незалежною державою. 18 березня 2014 року самоназвані представники Верховної Ради Автономної Республіки Крим підписали з президентом Російської Федерації Володимиром Путіним «Договір про прийняття до Російської Федерації Республіки Крим і створення у складі Російської Федерації нових суб`єктів».

21 березня 2014 року владою Російської Федерації було прийнято Федеральний конституційний закон «О принятии в РоссийскуюФедерациюРеспубликиКрым и образовании в составе РоссийскойФедерацииновьіхсубьектов - РеспубликиКрым и города федерального значення Севастополя».

Згідно ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» №1207-УП від 15.04.2014 року із змінами і доповненнями, внесеними відповідно Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо визначення дати початку тимчасової окупації» від 15.09.2015 року №685-УШ Автономна Республіка Крим та місто Севастополь визнано тимчасово окупованою територією України з зазначенням дати початку тимчасової окупації -20 лютого 2014 року.

Незаконно анексувавши Автономну Республіку Крим, Росія продовжила свою військову агресію по відношенню до України.

Друга фаза збройної агресії Російської Федерації проти України розпочалася у квітні 2014 року, коли контрольовані, керовані і фінансовані спецслужбами Російської Федерації озброєні бандитські формування проголосили створення «Донецької Народної Республіки» (07 квітня 2014 року) та «Луганської Народної Республіки» (27 квітня 2014 року).

Згідно з постановою Верховної Ради України Про Заяву Верховної Ради України «Про відсіч збройній агресії Російської Федерації та подолання її наслідків», прийнятою 21 квітня 2015 року, зазначені події на сході України відбувалися за наступним сценарієм:

Протягом травня 2014 року самоназвані лідери «ДНР» та «ЛНР», серед яких було багато громадян Російської Федерації, у неконституційний спосіб провели фіктивні референдуми про відокремлення цих нелегітимних утворень від України. Під приводом і з метою їхньої підтримки на територію України були заслані розвідувально-диверсійні групи, які очолювали кадрові офіцери Головного розвідувального управління Генерального штабу Збройних Сил Російської Федерації, парамілітарні формування російського козацтва та укомплектований чеченцями - громадянами Російської Федерації батальйон «Восток», а також задіяні такі озброєні групи найманців як «Русский сектор» та «Оплот». За їхньої участі відбулися захоплення адміністративних будівель у багатьох заселених пунктах Донецької та Луганської областей, здійснено збройні напади на частини українських Сухопутних військ та літаки Повітряних сил Збройних Сил України.

11 травня 2014 року на окупованій території Донецької і Луганської області відбувся так званий референдум щодо самовизначення в Луганському та Донецькому регіонах з погано прихованою метою відокремлення та проголошення так званих «Луганської Народної Республіки» та «Донецької Народної Республіки». Показово, що ані самі референдуми, ані проголошені ними утворення так і не були визнані міжнародною спільнотою.

Так, Міністерство закордонних справ Великобританії, прес-секретар держдепартаменту США, прес-секретар верховного представника Європейського Союзу не визнали референдуми та назвали їх нелегітимними.

Підтвердженням окупації Російською Федерацією, як країною агресором, частини території Луганської і Донецької області, є факти здійснення нею активних дій щодо організації збройних нападів, участі в них та постачання для цього на територію України зброї та особового складу військ Збройних Сил Російської Федерації, що підтверджується наступними доказами.

Згідно з даними прес-центру Служби Безпеки України станом на 28 квітня 2014 року, контррозвідкою Служби безпеки України встановлено реальне ім`я та прізвище офіцера Головного розвідувального управління Генерального штабу Збройних сил Російської Федерації, який діє в Україні під іменем Ігоря Стрєлкова (позивний «Стрєлок»). Ним виявився громадянин Російської Федерації ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 -військовослужбовець збройних сил Російської Федерації в запасі. Встановлено, що на початку квітня Стрєлков отримав прямий наказ із Москви розпочати масштабну диверсійну операцію на материковій частині України, зокрема в Донецькій і Луганській областях. Він також керував діями озброєних осіб, які незаконно утримували військовослужбовців 25-ої окремої повітряно-десантної бригади ВДВ Збройних Сил України у м. Слов`янськ 16 квітня 2014 року.

За повідомленням прес-центру Служби безпеки України від 24 липня 2014, колишній рядовий російської армії ОСОБА_7 , військова частина якого була перекинута в Україну, заявив, що російська сторона направляє на територію Донецької та Луганської областей кадрових військових фахівців, озброєння та броньовану військову техніку. Кожного дня командири переконували армійців, що їх готують до захисту російськомовних громадян в Україні. Частина постійно доукомплектовувалася фаховими військовими з числа спецпризначенців Генерального Розвідувального Управління Російської Федерації та вихідцями з Північного Кавказу, які нелегально переправлялися на Схід України. На українську територію для підтримки проросійських бойовиків перекидалась броньована військова техніка з підготовленими російськими бойовими екіпажами.

29 серпня 2014 року співробітники Служби безпеки України затримали громадянина Росії, уродженця Донецької області, ОСОБА_8 , 1965 р.н., який брав участь у терористичній діяльності в Україні. Громадянин Російської Федерації разом з іншими озброєними військовими найманцями незаконно перетнув державний кордон України через російський пункт пропуску. З боку Ростовської області групі проросійських бойовиків сприяли прикордонники РФ, а з української сторони найманців зустрічали терористи «ЛНР» з ватажком на прізвисько « ОСОБА_9 ».

29 червня 2016 року незалежна неурядова правозахисна організація Міжнародне партнерство за права людини разом із Норвезьким Гельсінським Комітетом та Українською Гельсінською Спілкою представила Звіт "Звідки відкрили вогонь? Розслідування транскордонних атак на сході України". Відповідно до Звіту, перетини кордону та напади на українські території були організовані за допомогою військових підрозділів Російської Федерації. Покинуті речі персонального вжитку та сліди переміщення військової техніки; рух російських військових підрозділів на території Російської Федерації і через кордон України; факти нелегальних перетинів українського кордону комбатантами з Російської Федерації, які згодом здійснювали напади на об`єкти військової інфраструктури, державні прикордонні частини та цивільні об`єкти; здійснення атак з локацій військових частин регулярних збройних сил Російської Федерації слугують цьому підтвердженням. Крім того, проаналізовані у звіті докази прямого втручання російських збройних сил, служб безпеки, осіб, які прямо пов`язані з військовими підрозділами Російської Федерації, а також аналіз атак на населені пункти Луганської області влітку 2014 року доводять наявність міжнародного характеру збройного конфлікту на Донбасі.

Крім цього, 22 грудня 2017 року дослідницька група Bellingcat опублікувала інтерактивну карту з координатами, звідки Росія і підконтрольні їй незаконні збройні формування обстрілювали схід України влітку 2014 року. Так, згідно зібраних доказів, за літо 2014 року артилерійські підрозділи збройних сил Російської Федерації щонайменше 149 разів обстріляли територію України. Також дослідники Bellingcat переконані, що описані та позначені на карті артилерійські напади не можна розцінювати як випадкові або провокаційні обстріли, оскільки такі напади можуть бути розглянуті лише як воєнні дії Російської Федерації проти України

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про оборону України» від 06 грудня 1991 року № 1932-ХІІ, збройна агресія - це застосування іншою державою або групою держав збройної сили проти України. Збройною агресією проти України вважається будь-яка з таких дій, зокрема :вторгнення або напад збройних сил іншої держави або групи держав на територію України, а також окупація або анексія частини території України; напад збройних сил іншої держави або групи держав на військові сухопутні, морські чи повітряні сили або цивільні морські чи повітряні флоти України.

Як підсумок, Україною, у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації, прийнято постанову Верховної Ради України від 17 березня 2015 року №254-УШ «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями», якою визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України.

З абзацу 2 постанови Верховної Ради України «Про Заяву Верховної Ради України «Про визнання Україною юрисдикції Міжнародного кримінального суду щодо скоєння злочинів проти людяності та воєнних злочинів вищими посадовими особами Російської Федерації та керівниками терористичних організацій «ДНР» та «ЛНР», які призвели до особливо тяжких наслідків та масового вбивства українських громадян» від 04 лютого 2015 року №145-УШ, з 20 лютого 2014 року проти України триває збройна агресія Російської Федерації та підтримуваних нею бойовиків-терористів, під час якої було анексовано Автономну Республіку Крим та місто Севастополь, які є частиною території незалежної та суверенної держави Україна, окуповано частину Донецької та Луганської областей України, загинуло тисячі громадян України, серед яких діти, поранено тисячі осіб, зруйновано інфраструктуру цілого регіону, сотні тисяч громадян вимушені були покинути свої домівки».

Також постановою Верховної Ради України від 27 січня 2015 року №129-УНІзаконодавчий орган України затвердив звернення до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЕ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, національних парламентів держав світу про визнання Російської Федерації державою-агресором.

Крім того, військові дії Російської Федерації на території України були фактично визнані та засуджені рядом міжнародних інстанцій.

Так, 15 січня 2015 року Європейський парламент затвердив резолюцію щодо України, в якій вказано: «Європарламент рішуче засуджує агресивну і експансіоністську політику Росії, що є загрозою єдності та незалежності України і створює потенційну загрозу для самого Європейського союзу, в тому числі засуджує незаконну анексію Криму і неоголошену гібридну війну проти України, яка включає в себе інформаційну війну з елементами кібер-війни, використання регулярних і нерегулярних сил, пропаганду, енергетичний шантаж, економічний тиск, дипломатичну та політичну дестабілізацію; підкреслює, що ці дії є порушенням міжнародного права і створюють серйозний виклик для безпекової ситуації в Європі; наголошує, що немає жодних підстав для застосування військової сили в Європі з так званих історичних та безпекових міркувань чи задля захисту своїх «співвітчизників, що проживають за кордоном»; закликає Москву припинити ескалацію ситуації, негайно зупинити потік зброї, найманців і військ на підтримку сепаратистських збройних формувань і використати свій вплив на сепаратистів, щоб переконати їх брати участь у політичному процесі».

Резолюція Парламентської Асамблеї РадиЄвропи «Зниклі особи під час конфлікту в Україні» від 25 червня 2015 року визнає, що військові дії на частині територій Донецької та Луганської областей України є агресією зі сторони Російської Федерації.

Аналізуючи наведені обставини та докази, що містяться у досліджених судом нормах міжнародного та національного законодавства, суд приходить до висновку, що наслідком саме збройної агресії Російської Федерації стала окупація частини території України, а саме Автономної Республіки Крим, м. Севастополь, частини Луганської та Донецької області.

При вирішенні даної справи суд констатує, що факти збройної (військової) агресії Російської Федерації відносно України є загальновідомими, а тому не підлягають доказуванню згідно приписами ч. 2 ст. 61 ЦПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Звернення заявника в порядку окремого провадження до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, обумовлено необхідністю визначення статусу ОСОБА_3 , як особи, яка перебувала під захистом Конвенції про поліпшення долі поранених і хворих у діючих арміях, яка ратифікована Україною 03.07.1954 року, тобто жертви міжнародного збройного конфлікту, що обумовлює виникнення прав та обов`язків, передбачених цією конвенцією, іншими нормами міжнародного права.

Враховуючи, що в результаті саме збройної агресії та воєнного конфлікту, розпочатих Російською Федерацією, ОСОБА_3 загинув 31 липня 2014 року, також обставини того, що внаслідок саме військової агресії Російської Федерації на території Донецької області було порушено право ОСОБА_3 на життя і здоров`я, передбачене ст.27 Конституції України, ст.2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, заява ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, підлягає задоволенню.

На підставі ст. 8 Конституції України, ст. ст. 12 Конвенції ООН про юрисдикційні імунітети держав та їх власності, ст. 11 Європейської конвенції про імунітет держави, юююююююююююЖеневської конвенції 1949 року про захист прав цивільного населення під час збройного конфлікту, керуючись ст. ст. 212-214, 234, 256-259 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), заінтересовані особи Міністерство соціальної політики України (вул.Еспланадна,8/10, м.Київ), Російська Федерація (Посольство Російської федерації в Україні ( Повітрофлотський проспект, 27, м.Київ) про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити юридичний факт ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , при виконанні обов`язку військової служби 31 липня 2014 року біля населеного пункту Василівка Амвросіївського району Донецької області, Україна, внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України.

Судові витрати по справі віднести за рахунок держави.

Рішення суду може бути оскаржено протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Кіровоградської області.

Рішення складено 12.04.2018

Суддя Кіровського Н. Б. Варакіна

районного суду

м.Кіровограда