Номер провадження: 22-ц/785/2509/18
Номер справи місцевого суду: 521/5170/17
Головуючий у першій інстанції Сегеда О. М.
Доповідач Громік Р. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.03.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Громіка Р.Д.,

суддів - Черевка П.М., Дрішлюка А.І.,

за участю секретаря - Тьосової Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 13 жовтня 2017 року по справі за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Носенко Сергія Борисовича, заінтересовані особи - старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Носенко Сергій Борисович, ОСОБА_4, Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Дельта Банк" в особі ліквідатора Кадирова Владислава Володимировича, Публічне акціонерне товариство "Надра", Товариство з обмеженою відповідальністю "Трефль-Україна", Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, -

встановила:

У квітні 2017 році ОСОБА_2 звернулась до суду зі скаргою, уточненою та доповненою у подальшому, на бездіяльність старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області (далі - ВПВР УДВС ГТУЮ в Одеській області) Носенко С.Б., заінтересовані особи: старший державний виконавець ВПВР УДВС ГТУЮ в Одеській області Носенко С.Б., Терзі М.В., Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») в особі ліквідатора Кадирова В. В., Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ КБ «Надра»), Товариство з обмеженою відповідальністю «Трефль-Україна» (далі - ТОВ «Трефль-Україна»), посилаючись на те, що 09 жовтня 2013 року Малиновським районним судом м. Одеси видано виконавчий лист №1519/23029/2012 щодо стягнення з ОСОБА_4 на її користь грошової суми у розмірі 127 199,70 грн, 23 жовтня 2013 року Малиновським районним судом м. Одеси видано виконавчий лист №1519/23036/2012 про стягнення з ОСОБА_4 на її користь грошової суми у розмірі 297947,72 грн та 11 вересня 2013року Малиновським районним судом м. Одеси видано виконавчий лист №1519/5868/2012 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Дельта Банк» грошової суми у розмірі 1 651 280,58 грн.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 13 жовтня 2017 року скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано бездіяльність старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Носенко Сергія Борисовича в частині не проведення дій після проведення ОСОБА_2 авансування витрат виконавчого провадження щодо виготовлення експертного висновку стосовно ринкової вартості квартири АДРЕСА_1, яка належить на праві власності боржнику ОСОБА_4 - протиправною. Визнано неправомірною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Носенко Сергія Борисовича про повернення виконавчого листа ПАТ «Дельта Банк» від 01 березня 2017 року. Зобов'язано старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Носенко Сергія Борисовича вчинити необхідні дії щодо проведення виготовлення експертного висновку стосовно ринкової вартості квартири АДРЕСА_1, яка належить на праві власності боржнику ОСОБА_4. В задоволенні інших вимог скарги - відмовлено.

Не погодившись з вказаною ухвалою Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій ставиться питання про скасування оскаржуваної ухвали та постановлення нової, якою відмовити у задоволенні скарги, посилаючись при цьому на порушення норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи і доводи, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до припису ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції правильно були встановлені наступні обставини.

Відповідно до частини 5 статті 124 Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України.

Умови і порядок виконання рішень судів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, чітко визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Згідно вимог п.1 ч.1 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документу, зазначеного в статті 17 цього Закону, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

У разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п.8 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Частиною четвертої статті 82 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» правом оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження наділені сторони та інші учасники виконавчого провадження.

Виходячи з положень статті 383, частини четвертої статті 384 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. Скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби подається до суду, який видав виконавчий документ. Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК України з особливостями, встановленими статтею 386 цього Кодексу, за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дії або бездіяльність якої оскаржуються. Якщо законом установлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то це виключає юрисдикцію адміністративних судів у такій категорії справ.

За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу (частина перша статті 387 ЦПК України).

У відповідності до ч.1 ст. 385 ЦПК (у редакції, яка діяла на момент розгляду скарги) скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця може бути подана до суду у 10-денний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 09 жовтня 2013 року Малиновським районним судом м. Одеси видано виконавчий лист №1519/23029/2012 щодо стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 грошової суми у розмірі 127 199,70 грн, 23 жовтня 2013 року Малиновським районним судом м. Одеси видано виконавчий лист №1519/23036/2012 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 грошової суми у розмірі 297947,72 грн. (а.с.8,9-11)

Також 11 вересня 2013 року Малиновським районним судом м. Одеси видано виконавчий лист №1519/5868/2012 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Дельта Банк» грошової суми у розмірі 1651280,58 грн. (а.с. 37-38).

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 13 листопада 2015 року, залишеною в силі ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 04 лютого 2016 року встановлено спосіб виконання судових рішень в межах об'єднаного виконавчого провадження, шляхом надання державному виконавцю дозволу на реалізацію нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 (а.с.9-11,12-13).

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що 16 червня 2016 року постановою про передачу виконавчого провадження начальника УДВС ГТУЮ в Одеській області Балабаєм В.М. при розгляді подання начальника Малиновського ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області прийнято рішення про передачу до ВПВР УДВС ГТУЮ в Одеській області матеріалів зведеного виконавчого провадження по виконанню шести виконавчих проваджень про стягнення коштів з ОСОБА_4 на користь фізичних та юридичних осіб у загальному розмірі 2111395,63грн.(а.с.5).

Постановою старшого державного виконавця Малиновського ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області від 12 липня 2016 року були передані матеріали виконавчого провадження №42265496 з примусового виконання виконавчого листа №1519/5868/2012 виданого 11 вересня 2013 року Малиновським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Дельта Банк» грошової суми в розмірі 1651280,58 грн. (а.с.6).

Постановою старшого державного виконавця ВПВР ДВС ГТУЮ в Одеській області Носенка С. Б. від 13 липня 2016 року прийнято до виконання зведене виконавче провадження щодо стягнення з ОСОБА_4 грошової суми у розмірі 2111395,63 грн.(а.с.7,8)

З матеріалів виконавчого провадження, а саме з листа ВПВР ДВС ГТУЮ в Одеській області від 15 березня 2017 року вбачається, що 14 грудня 2016року було призначено експерта для участі у виконавчому провадженні (а.с.18 звор.).

02 лютого 2017 року державний виконавець Носенко С.Б. повідомив ОСОБА_2 про необхідність внесення авансового платежу у розмірі 3000,00 грн для проведення оцінюючої експертизи (а.с.16).

Зі змісту листа ВПВР ДВС ГТУЮ в Одеській області від 15 березня 2017 року вбачається, що оскільки АТ «Дельта Банк» не здійснило авансування витрат виконавчого провадження, це виконавче провадження стосовно АТ «Дельта Банк» було завершено, виконавчий документ надіслано стягувачу (а.с.18-19).

Крім того, в листі ВПВР ДВС ГТУЮ в Одеській області від 15 березня 2017 року було зазначено, що державним виконавцем відповідно до вимог статті 51 Закону України "Про виконавче провадження" на адресу заставодержателя ПАТ «Дельта Банк» надіслано запит про розмір заборгованості боржника заставодержателю з метою можливості зверненння стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями.

19 квітня 2017 року надійшла відповідь про заперечення щодо реалізації заставленого майна банку, що належить ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2, але ні яких заперечень стосовно проведення оцінки вказаного майна, ПАТ «Дельта Банк» не зазначало (а.с.41).

01 березня 2017 року відповідно до вимог п. 4 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" у зв'язку з тим, що стягувачем ПАТ «Дельта Банк» по виконавчому провадженню №42265496 по примусовому виконанню виконавчого листа 1519/5868/2012, виданого Малиновським районним судом м. Одеси 11 вересня 2013року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Дельта Банк» 1651280,58 грн не здійснено авансування витрат виконавчого провадження, це виконавче провадження було завершене, а виконавчий документ надіслано стягувачу.

Проте, судом першої інстанції правильно встановлено, що 06 лютого 2017 року ОСОБА_2 перерахувала на рахунок ВПВР ДВС ГТУЮ в Одеській області авансовий платіж у розмірі 3000,00 грн, що підтверджується квитанцією, про що не заперечував державний виконавець у судовому засіданні у суді першої інстанції (а.с.17).

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. В обов'язки державного виконавця входить роз'яснення особам, які беруть участь виконавчому провадженні або залучаються до проведення виконавчих дій, їхніх прав згідно з вимогами Закону. Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції на момент відкриття виконавчого провадження сторонами у виконавчому провадженні є стягував і боржник. У виконавчому провадженні можуть брати участь кілька стягувачів. Кожен з них щодо іншої сторони має право брати участь у виконавчому провадженні самостійно або доручити участь у виконавчому провадженні одному із співучасників.

Згідно з ст.33 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо в органі державної виконавчої служби відкрито кілька виконавчих проваджень про стягнення коштів з одного боржника, вони об'єднаються у зведене виконавче провадження і на майно боржника накладається арешт у межах загальної суми стягнення, виконавчого збору і можливих витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

Відповідно до п.3.8.8. Інструкції з організації примусового виконання рішень за №512/5 від 02 квітня 2012 року із змінами і доповненнями за наявності підстав для завершення виконавчого провадження виконавчий документ виводиться із зведеного виконавчого провадження за постановою державного виконавця про виведення виконавчого документа зі зведеного виконавчого провадження.

З матеріалів виконавчого провадження не вбачається, що державний виконавець виконав вимоги п. 3.8.8. Інструкції з організації примусового виконання рішень за №512/5 від 02 квітня 2012 року.

Державний виконавець після винесення постанови про завершення виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа 1519/5868/2012, виданого Малиновським районним судом м. Одеси 11 вересня 2013року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Дельта Банк» 1651280,58 грн. зобов'язаний був провести дії щодо виконання виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа №1519/23036/2012 щодо стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 грошової суми у розмірі 297947,72 грн, в тому числі провести дії щодо оцінки майна боржника, оскільки остання здійснила авансовий платіж.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що у процесі примусового виконання державним виконавцем згідно із вимогами статті 56 Закону України "Про виконавче провадження", проведено опис та арешт квартири АДРЕСА_1 яка належить ОСОБА_4 та перебуває у іпотеці ПАТ «Дельта Банк» (а.с.137).

Відповідно до статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Статтею 57 цього Закону встановлено особливості визначення вартості майна боржника та оцінка майна боржника. Так, визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторін виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. Якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для проведення оцінки майна.

Згідно із вимогами ч.1 статті 51 Закону України "Про виконавче провадження" для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі, якщо: 1) право застави виникло після ухвалення судом рішення про стягнення з боржника коштів; 2) вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю; 3) наявна письмова згода заставодержателя.

Як встановлено в судовому засіданні у суді першої інстанції, постанова старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Носенко Сергія Борисовича про повернення виконавчого листа ПАТ «Дельта Банк» від 01 березня 2017 року порушує також права скаржника, оскільки перешкоджає проведенню виконавчих дій щодо виконання виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа №1519/23036/2012 щодо стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 грошової суми у розмірі 297947,72 грн.

Оскільки, скаржник є також однією із сторін об'єднаного виконавчого провадження, то вона має право на оскарження вказаної постанови.

Крім того, суду дійсно не зрозуміло, що перешкоджало державному виконавцю провести дії щодо оцінки майна, якщо ОСОБА_2 було внесено авансовий внесок для проведення вказаних дій, та виносити постанову про повернення виконавчого листа ПАТ «Дельта Банк» від 01 березня 2017 року з підстав не внесення останнім авансового платежу, якщо винесення вказаної постанови перешкоджає державному виконавцю проводити дії щодо виконання виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа №1519/23036/2012 щодо стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 грошової суми у розмірі 297947,72 грн.

Суд першої інстанції правильно вважав, що державним виконавцем не надано жодних належних та допустимих доказів, які підтверджували, що вказана постанова старшого державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ в Одеській області Носенко С. Б. про повернення виконавчого листа ПАТ «Дельта Банк» від 01 березня 2017 року є законною та обґрунтованою і не порушує права ОСОБА_2

Тому за думкою суду, дана постанова є передчасною, оскільки порушує права скаржниці.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не були порушені, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Аналізуючи матеріали справи, фактичні обставини та відповідні їм правовідносини у їх сукупності та взаємозв'язку, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що постанова старшого державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ в Одеській області Носенко С. Б. про повернення виконавчого листа ПАТ «Дельта Банк» від 01 березня 2017року, є противоправною.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що скаргу слід задовольнити в частково, та визнати бездіяльність старшого державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ в Одеській області Носенко С. Б. в частині не проведення дій після проведення ОСОБА_2 авансування витрат виконавчого провадження щодо виготовлення експертного висновку стосовно ринкової вартості квартири АДРЕСА_1, яка належить на праві власності боржнику ОСОБА_4 - протиправною, визнати неправомірною та скасувати постанову старшого державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ в Одеській області Носенко С. Б. про повернення виконавчого листа ПАТ «Дельта Банк» від 01 березня 2017 року та зобов'язати старшого державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ в Одеській області Носенко С. Б. вчинити необхідні дії щодо проведення виготовлення експертного висновку стосовно ринкової вартості квартири АДРЕСА_1, яка належить на праві власності боржнику ОСОБА_4

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Скаржник не довів обставини, на які посилався як на підставу своєї апеляційної скарги.

Твердження скаржника в апеляційній скарзі про те, що ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам закону, є неспроможними.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують зазначені вище висновки суду першої інстанції і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення справи.

Тому, на думку колегії суддів, справа розглянута по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції немає.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, уважала постановлена у відповідності до вимог процесуального права, у зв'язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

постановила:

Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській областізалишити без задоволення.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 13 жовтня 2017 рокузалишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді: А.І. Дрішлюк

П.М. Черевко

Повне судове рішення складено 10.04.2018 року.

Суддя Р.Д. Громік