Справа № 296/772/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

"03" квітня 2018 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Рожкової О.С.,

за участю секретаря судового засідання Батюх А.М, ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_3» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Вакула-ДОМ» про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

26.01.2018 позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить стягнути із ОСОБА_5 заборгованість по кредитному договору № 44 від 17.12.2007 в сумі 1038,24 EUR. При цьому посилається на те, що 17.12.2007 між сторонами укладено кредитний договір № 44, відповідно до якого ОСОБА_5 надано кошти у розмірі 8784,00 EUR для купівлі автомобіля.

07.02.2018 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження з викликом сторін у судове засідання та призначено до розгляду.

Представник позивача подав заяву про розгляд справи в його відсутності, просив позов задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував.

Від відповідача відзив на позов не надходив до суду, копія належним чином завіреної ухвали про відкриття провадження від 07.02.2018, разом з судовою повісткою про виклик та копією позовної заяви з додатками судом направлялися за зареєстрованим місцем проживання (перебування), відомості про яке надано відповідним органом реєстрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст.ст.211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 17.12.2007 між ВАТ «Всеукраїнський ОСОБА_3», правонаступником якого є ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_3» та ТОВ «Вакула-Дом» укладено кредитний договір №44, за умовами якого відповідачу надано кредит у розмірі 8784,00 EUR, еквівалент суми кредиту в національній валюті України становить 64 360,76 грн. для купівлі автомобіля, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,00 % на рік, строком до 16.12.2009 року включно.

18.12.2007 між позивачем та позичальником укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору №44 від 17.12.2007, в п.1.1 якої сторони погодили, що кредитодавець надає позичальнику транш кредиту в сумі 8784, 00 EUR на термін до 16.12.2009р.

19.11.2008 між позивачем та позичальником укладено додаткову угоду №1 про встановлення процентної ставки за користування кредитом на рівні 17.5 % річних.

Зобов'язання банку з видачі кредиту за кредитним договором, були виконані повністю, позичальник свої зобовязання за договором не виконує.

Так, рішенням Господарського суду Житомирської області від 24 лютого 2011 справі №17/1420 позовні вимоги ПАТ «ВіЕйБіБанк» задоволено частково та стягнуто з ТОВ «Вакула-Дом» -366 EUR, що за курсом НБУ станом на 27.10.2010р. (1 EUR - 11,0066) становить 4028,42 грн., заборгованість по кредиту та 77,45 EUR, що по курсу НБУ станом на 15.12,2(1 EUR - 10,698425грн.) становить 828,59 грн., заборгованість по відсоткам за несвоєчасне погашення кредиту, суму пені за несвоєчасне погашення кредиту становить 30,71 EUR, що еквівалентно 328,55 грн., та суму пені за несвоєчасне погашення відсотків за кредитом становить 4,79 EUR, що еквівалентно 51,25грн.

Згідно з положеннями ч.3 ст. 35 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

17.12.2007 між позивачем та відповідачем укладено договір поруки, відповідно до умов якого, відповідач взяв на себе зобовязання відповідати за невиконання третьою особою усіх зобовязань, що випливають з кредитного договору № 44 від 17.12.2007 р., а саме:

- погашення основної суми кредиту в сумі 8748 EUR в обумовлений в кредитному договорі термін;

- погашення процентів згідно з умовами кредитного договору;

- інші виплати, належні кредитору і такі, що випливають з умов Кредитного договору т.ч. штраф, пеня, відшкодування збитків, витрати по зверненню стягнення на предмет застави).

Відповідно до ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Заборгованість за рішенням суду позичальником не сплачена, крім того, відповідно до умов договору, триває нарахування процентів на суму боргу та штрафних санкцій за невиконання умов останнього.

Так, станом на 22.02.2017 року, відповідно до розрахунку банку (а.с.21-25), заборгованість відповідача за кредитним договором становить 1038,24 EUR (станом на 22.02.2017 = 29 584,36 грн.) та складається з:

366,00 EUR (триста шістдесят шість EUR) кредит;

482.46 EUR (чотириста вісімдесят два ЄВРО 46 центів) - відсотки за корж кредитом;

53,65 EUR (пятдесят три EUR 65 центів) - пеня за несвоєчасне погашення кредиту;

67,78 EUR (шістдесят сім EUR 78 центів) - пеня за несвоєчасну сплату процентів по кредиту;

33.46 EUR (тридцять три EUR 46 центів) - заборгованість 3 % річних за несвоєчасне погашення кредиту;

34,89 EUR (тридцять чотири EUR 89 центів) - заборгованість 3% річних за несвоєчасне погашення відсотків по кредиту.

Принцип свободи договору як один із загальних засад цивільного законодавства декларується в ст. 3 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 Цивільного кодексу України).

Підстави виникнення цивільних прав та обов'язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін, проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу.

Відповідно до ст. 530, 1049 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не допускається.

Згідно вимог ч.1 ст.546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

За змістом ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

За нормами ст. 541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання.

Відповідно вимог ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно ч.1 ст.533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

А у відповідності до вимог ч.2 ст.533 ЦК України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в абз.3 п. 14 постанови від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 2 ст. 192 ЦК, ч. 3 ст. 533 ЦК, Декрет № 15-93).

Відповідно до п.12 постанови від 30.03.2012 року №5 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК України.

Разом із тим як за пред'явлення позову, так і при його вирішенні судом, ціна якого визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується позивачем або стягується судом у гривнях із урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати.

Згідно ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином, суд вважає, що відповідач істотно порушує умови договору, тому заявлені позовні вимоги законні та обґрунтовані, та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст.141 ЦПК України також підлягає стягненню з відповідача на користь держави судові витрати у виді судового збору в сумі 1600 грн.

Керуючись ст.ст.258-259, 268, 272-283 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_3» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» ОСОБА_4 до ОСОБА_5 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 27Т, ) заборгованість за кредитним договором №44 від 17.12.2007 року в розмірі 1038, 24 євро, що відповідно до курсу НБУ (станом на 03.04.2018 становить 100 євро = 3223,2919 грн.) - 33 465 грн. 51 коп. та 1600, 00 грн. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_5, РНОКПП НОМЕР_1 - 162 грн. судового збору в дохід державного бюджету України.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Корольовський районний суд м. Житомира.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Cуддя О. С. Рожкова