Справа №478/273/18
пров. №2/478/188/2018
Р і ш е н н я

І м е н е м У к р а ї н и

24 квітня 2018 року Казанківський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючої судді Сябренко І.П.

за участю: секретаря Поліщук С.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду смт. Казанка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Казанківського району Миколаївської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом,

В с т а н о в и в:

26.02.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 сільської ради Казанківського району Миколаївської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом в якому посилаючись на право на спадщину як спадкоємця за заповітом після смерті тітки - ОСОБА_3, що мала місце 04.09.2016 року, та на відмову нотаріуса видати йому свідоцтво про право на спадщину, просив визнати за ним в порядку спадкування за заповітом право власності на земельну ділянку площею 10,88 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території ОСОБА_2 сільської ради Казанківського району Миколаївської області, набуту у власність спадкодавцем ОСОБА_3 згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії VІ-МК №007085, виданого 26.03.2001 року.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, але від нього надійшла заява в якій він просить справу розглядати без його участі, заявлені вимоги підтримує, просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 сільська рада Казанківського району Миколаївської області явку свого представника в судове засідання не забезпечила, але надала суду письмову заяву про розгляд справи у відсутності свого представника, позов визнала, не заперечувала проти його задоволення.

Дослідивши письмові докази, суд приходе такого висновку.

Відповідно до вимог ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

В силу приписів ст.ст.1216, 1217, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно до вимог ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Приписами ч.1 ст.1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно до вимог ч.1, ч.2 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

В силу ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-МК №007085 від 26 березня 2001 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №298, громадянка ОСОБА_3 набула права приватної власності на земельну ділянку, площею 10,88 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території ОСОБА_2 сільської ради Казанківського району Миколаївської області.

Відповідно до заповіту, посвідченого 12 вересня 2003 року державним нотаріусом Казанківської державної нотаріальної контори Миколаївської області ОСОБА_4, ОСОБА_3, що народилася 25 серпня 1925 року, на випадок своєї смерті передану у приватну власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва земельну ділянку площею 10,88 га, розташовану на території ОСОБА_2 сільської ради Казанківського району Миколаївської області, належну їй на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-МК №007085 від 26 березня 2001 року заповіла ОСОБА_1.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-ФП №248168 від 05.09.2016 року ОСОБА_3 померла 04 вересня 2016 року у віці 91 років в м. Миколаєві Миколаївської області.

Після смерті ОСОБА_3 залишилось спадкове майно, в тому числі і земельна ділянка, яка їй належала згідно вищевказаного Державного акту, виданого на підставі рішення 6 сесії 23 скликання ОСОБА_2 сільської ради Казанківського району Миколаївської області від 30.01.2001 року за №21/6.

В судовому засіданні встановлено, що право власності ОСОБА_3 на вищевказану земельну ділянку, було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 19.04.2013 року, номер запису про право власності 861262, але існує невідповідність відомостей про земельну ділянку з Державного земельного кадастру відомостям про речові права на нерухоме майно та їх обтяжень, що містяться у Державному реєстрі речових прав, а саме дата державної реєстрації земельної ділянки у Витязі з Державного земельного кадастру зазначена «27.03.2013» (а.с.10), а в Державному реєстрі речових прав дата державної реєстрації земельної ділянки зазначена як «27.04.2013» (а.с.9).

Як видно з матеріалів спадкової справи за №507/2016 до державного нотаріуса Другої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області ОСОБА_5 із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця ОСОБА_3 звернувся 22.10.2016 року ОСОБА_1 (племінник спадкодавця).

Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 10,88 га, розташовану на території ОСОБА_2 сільської ради Казанківського району Миколаївської області позивачу було відмовлено, про що нотаріусом винесено відповідну постанову від 04.01.2018 року.

Із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії вбачається, що підставою для відмови у видачі свідоцтва є невідповідність відомостей про земельну ділянку з Державного земельного кадастру відомостям про речові права на нерухоме майно та їх обтяжень, що містяться у Державному реєстрі речових прав.

Аналіз наведених доказів свідчить про те, що спадкодавець ОСОБА_3 мала у власності спірну земельну ділянку, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-МК №007085 від 26 березня 2001 року.

Оскільки нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі спадкоємцю ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, тому існують обєктивні перешкоди для оформлення спадкових справ у нотаріальному порядку.

Таким чином, визнання за спадкоємцем ОСОБА_1 права власності на спадкове майно у виді земельної ділянки в судовому порядку є винятковим способом захисту його прав, тому вбачаються підстави для задоволення даного позову.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати, повязані зі сплатою судового збору, в розмірі 1088 грн. 48 коп.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд

В и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Казанківського району Миколаївської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, - задовольнити повністю.

Визнати за спадкоємцем ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку, площею 10,88 га, розташованої на території ОСОБА_2 сільської ради Казанківського району Миколаївської області, в порядку спадкування за заповітом, набутого спадкодавцем ОСОБА_3, яка померла 04 вересня 2016 року, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-МК №007085 від 26 березня 2001 року.

Стягнути з ОСОБА_2 сільської ради Казанківського району Миколаївської області на користь ОСОБА_1 судові витрати, повязані зі сплатою судового збору, в розмірі 1088 грн. 48 коп.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Апеляційного суду Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його складання.

Дата складення повного судового рішення 24.04.2018 року.

Суддя