АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у суді першої інстанції: Даниленко В.В. Доповідач у суді апеляційної інстанції: Прокопчук Н.О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд м. Києва в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: ПрокопчукН.О.

суддів: Саліхова В.В., Семенюк Т.А.,

при секретарі: Булах А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхове товариство "Іллічівське"

на рішення Дарницького районного суду м.Києва від 07 червня 2017 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства "Страхове товариство "Іллічівське" про стягнення заробітної плати, визнання незаконним звільнення та зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ :

У листопаді 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до ПрАТ «СТ «Іллічівське» про стягнення заробітної плати, визнання незаконним звільнення та зобов'язання вчинити дії. Під час розгляду справи уточнював свої позовні вимоги і остаточно просив: стягнути з відповідача на його користь грошові виплати, передбачені трудовим договором (контрактом), в тому числі нараховану, але не виплачену заробітну плату 19 162 883, 28 грн., середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку; визнати незаконним звільнення (припинення повноважень) позивача з 30.11.2016 року за наказом директора ПрАТ «СТ «Іллічівське» №283-ос від 30.11.2016 року на підставі Протоколу № 30 Річних загальних зборів акціонерів ПрАТ «СТ «Іллічівське» від 30.11.2016 року, у зв'язку з одноразовим грубим порушенням трудових обов'язків (п. 1 ч. 1. ст.41 КЗпП України); зобов'язати відповідача звільнити позивача за власним бажанням на підставі статті 38 КЗпП України - розірвання трудового договору з ініціативи працівника з 26 вересня 2016 року; зобов'язати ПрАТ «СТ «Іллічівське» здійснити належне оформлення та видачу трудової книжки позивачу.

Посилався на незаконність дій відповідача щодо його відсторонення від роботи та подальшого звільнення на підставі п.1ч.1ст.41 КЗпП, а не згідно до поданої ним заяви про звільнення з роботи за власним бажанням, порушення норм трудового законодавства та умов контракту, укладеного між сторонами щодо виплати йому належних платежів, зокрема нарахованої, але не виплаченої премії.

Рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 07.06 2017 року даний позов задоволено. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхове товариство "Іллічівське" на користь ОСОБА_3 грошові виплати, передбачені трудовим договором (контрактом), в тому числі нараховану, але не виплачену заробітну плату 19 162 883, 28 грн., середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Визнано незаконним звільнення (припинення повноважень) ОСОБА_3 з 30 листопада 2016 року за наказом директора Приватного акціонерного товариства "Страхове товариство "Іллічівське" №283-ос від 30.11.2016 року на підставі Протоколу № 30 Річних загальних зборів акціонерів Приватного акціонерного товариства "Страхове товариство "Іллічівське" від 30 листопада 2016 року у зв'язку з одноразовим грубим порушенням трудових обов'язків (п. 1 .ч. 1. ст.41 КЗпП України).

Зобов'язано Приватне акціонерне товариство "Страхове товариство "Іллічівське" звільнити ОСОБА_3 за власним бажанням на підставі статті 38 КЗпП України, розірвання трудового договору з ініціативи працівника, з 26 вересня 2016 року;

Зобов'язано Приватне акціонерне товариство "Страхове товариство "Іллічівське" здійснити належне оформлення та видачу трудової книжки ОСОБА_3

Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства "Страхове товариство "Іллічівське" на користь ОСОБА_3 заробітної плати за один місяць.

Вирішено питання щодо судових витрат.

Не погодившись з таким рішенням суду Приватне акціонерне товариство "Страхове товариство "Іллічівське" (далі ПрАТ"Страхове товариство "Іллічівське" ) подало апеляційну скаргу в якій ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового про відмову у задоволенні позову. Посилається на незаконність судового рішення, порушення судом норм матеріального і процесуального права. Вважає, що судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги ту обставину, що директор призначається та звільняється з посади за рішенням Загальних зборів і таким рішенням позивач був звільнений за допущені ним порушення, що жодних нарахувань до заробітної плати ані під час виконання позивачем обов'язків директора, ані після того не проводилося, довідки, подані ним, є сфальшованими, підстави для доплат відсутні, оскільки премії нараховуються згідно до контракту лише у випадку позитивних результатів роботи товариства. Вихідна допомога не виплачується у разі звільнення з роботи за рішенням Загальних зборів у зв'язку із невиконанням покладених на працівника трудових обов'язків у тому числі і за одноразове грубе порушення, яке було встановлено відносно позивача. Звертає увагу на те, що трудову книжку позивач до ПрАТ "Страхове товариство "Іллічівське" взагалі не надавав, на виклики для з'ясування причин його не виходу на роботу та оформлення звільнення не з'являвся, про відсторонення від роботи на три місяці та оголошення про проведення Загальних зборів з питання його звільнення був повідомлений, а відтак відсутні підстави для його звільнення за ст. 38 КЗпП України. Зазначає, що судом невірно вирішено питання щодо клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду справи про тлумачення змісту контракту .

Відповідно до п. 8 ч. 1 Розділу XIII Перехідні положення ЦПК України ( у редакції Закону № 2147- VIII від 03 жовтня 2017 року), до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 Розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIIIапеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У зв'язку із вищевикладеним справа підлягає розгляду у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року.

В суді апеляційної інстанції представник ПрАТ"Страхове товариство "Іллічівське" Хруленко М.В. апеляційну скаргу підтримав з підстав наведених в ній.

Представники позивача ОСОБА_5, ОСОБА_6 просили апеляційну скаргу відхилити.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з того, що звільнення позивача на підставі рішення загальних зборів акціонерів ПрАТ"Страхове товариство "Іллічівське" від 30.11.2016 року є незаконним, він має бути звільнений згідно поданої ним заяви за ст.38 КЗпП України і йому належать до виплати не сплачена заробітна плата, нараховані, але не сплачені платежі відповідно до укладеного між сторонами контракту, а також середня заробітна плата за за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Колегія суддів з такими висновками суду погодитися у повній мірі не може, оскільки вони зроблені з порушенням норм матеріального і процесуального права, грунтуються на неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, є невмотивованими, наявним у справі доказам не надано правової оцінки, що відповідно до положень ст.376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового.

Як убачається з матеріалів справи та установлено судом сторони перебували в трудових відносинах.

05.04.2013 року між позивачем та Головою Наглядової ради ПрАТ "Страхове товариство "Іллічівське" Демидовим Г.М. був укладений трудовий договір - Контракт з керівником виконавчого органу ПрАТ"Страхове товариство "Іллічівське" т.1 ( а.с.12-19) .

Відповідно до ч. 3 ст. 21 КЗпП України контракт є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін.

Сфера застосування контракту визначається законами України. На контрактну форму трудового договору не поширюється положення ст. 9 КЗпП України про те, що умови договорів про працю, які погіршують становище працівників порівняно із законодавством України про працю, є недійсними. Таким чином, виходячи з особливостей зазначеної форми договору, при укладенні контракту закон надав право сторонам встановлювати їх права, обов'язки та відповідальність, зокрема, як передбачену нормами Кодексу законів про працю України, так і підвищену відповідальність керівника та додаткові підстави розірвання договору.

Згідно із п. 8 ст. 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору передбачено умови, зазначені у контракті.

У відповідності до п.1.1 Контракту директор призначається на посаду та звільняється з неї за рішенням загальних зборів ПрАТ"Страхове товариство "Іллічівське".

Обов'язки сторін за укладеним Контрактом визначені у п.2 цього договору.

Зокрема, у числі інших, на директора покладено обов'язок керівництва Товариством, організація та забезпечення його діяльності, формування страхових резервів, виконання рішень зборів та Наглядової ради, виконання виробничих програм, договірних та інших зобов'язань товариства та інше. При цьому на нього покладено персональну відповідальність за виконання покладених на нього завдань.

На думку Наглядової ради позивач не виконував свої обов'язки належним чином і 31.08.2016 року рішенням Наглядової Ради ПрАТ "Страхове товариство "Іллічівське", оформленим протоколом № 5, ОСОБА_3 було відсторонено від виконання обов'язків директора Товариства у зв'язку із невідповідністю показників фінансової звітності ПрАТ"Страхове товариство "Іллічівське" реальному фінансовому плану на час проведення відповідної перевірки ( т.1 а.с.20-21).

Цим же рішенням т.в.о. директора призначено Процика С.М., який приступив до виконання обов'язків директора з 07.09.2016 року.

Після відсторонення від виконання обов'язків директора ОСОБА_3 на роботі не з'являвся жодного разу, що підтвердили його представники під час апеляційного розгляду справи.

Для з'ясування причин неявки ОСОБА_3 після закінчення терміну хвороби, зазначеного у надісланих ним листках непрацездатності, відповідачем направлялися йому письмові звернення ( т.1, а.с.91-97), відповіді на які він не надав.

Розпорядженням Національної Комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг № 2907 від 18.11.2016 року у зв'язку із виявленими порушеннями законодавства у сфері надання фінансових послуг ПрАТ"Страхове товариство "Іллічівське" відображеними в Акті перевірки дотримання суб'єктом господарювання вимог законодавства у сфері надання страхових послуг від 11.10.2016 року № 87/13/6-09 анульовано ліцензії ПрАТ"Страхове товариство "Іллічівське" на провадження страхової діяльності ( т.1 а.с.74-76,109-112).

Період перевірки охоплював період керівництва ОСОБА_3 ПрАТ "Страхове товариство "Іллічівське" .

На виконання вимог ч.3 ст.61 Закону України "Про акціонерні товариства", після відсторонення позивача від роботи, в ПрАТ"Страхове товариство "Іллічівське", на 30.11.2016 року були скликані позачергові збори, до порядку денного яких було включено і питання щодо звільнення ОСОБА_3 з роботи, про що позивача було повідомлено листом від 28.10.2016 року та здійснено публікацію в газеті "Бюлетень "Цінні папери України" № 202 від 28.10.2016 року ( т.1 а.с.113-121).

П.6.2.3,6.2.4 укладеного між сторонами Контракту визначено, що повноваження директора достроково припиняються у випадках відповідного рішення загальних зборів акціонерів.

30.11.2016 року відбулися загальні збори акціонерів товариства, які вирішили припинити повноваження ОСОБА_3 на підставі п.6.2.3. контракту від 05.04.2013 року з 30.11.2016 року у зв'язку із одноразовим грубим порушенням трудових обов'язків ( п.1 ч.1.ст.41 КЗпП України) (т.1 а.с.122-130).

Отже, у даному випадку рішення про звільнення позивача ухвалено колегіальним органом в межах наданих йому повноважень.

Наказом директора ПрАТ"Страхове товариство "Іллічівське" №283-ос від 30.11.2016 року на підставі рішення, що оформлене Протоколом № 30 Річних загальних зборів акціонерів ПрАТ "Страхове товариство "Іллічівське" від 30.11.2016 року, у зв'язку з одноразовим грубим порушенням трудових обов'язків ОСОБА_3, у результаті чого для підприємства настали значні негативні наслідки, він був звільнений з посадизгідно з п.1.ч.1 ст.41 КЗпП України з підстав, передбачених контрактом, з виплатою грошової компенсації за невикористану щорічну та додаткову відпустку за період роботи з 03.05.2015 року по 30.11.2016 року ( т.1 а.с.135).

07.12.2016 року позивачу було направлено копію рішення загальних зборів акціонерів та копію наказу про його звільнення, які він отримав особисто 26.12.2016 року .

Колегія суддів не може погодитися з підставами звільнення позивача, зазначеними у наказі, та вважає за можливе змінити формулювання причин звільнення позивача з п.1.ч.1 ст.41 КЗпП України на звільнення згідно з п. 8 ст. 36 КЗпП України з підстав, передбачених контрактом, частково задовольнивши позов в цій частині з огляду на таке.

Частиною третьою ст.235 КЗпП України встановлено, що у разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, зобов'язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону. Якщо неправильне формулювання причини звільнення в трудовій книжці перешкоджало працевлаштуванню працівника, орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу в порядку і на умовах, передбачених частиною другою цієї статті.

У разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу ( ч.5 ст.235 КЗпП України).

Статтею 41 КЗпП України передбачені додаткові підстави розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу з окремими категоріями працівників за певних умов. Пунктом 1 ч. 1 указаної статті передбачено, що трудовий договір може бути розірваний з ініціативи власника або уповноваженого ним органу у випадку одноразового грубого порушення трудових обов'язків, зокрема, керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступниками тощо. Звільнення неможливе за п. 1 ч.1 ст. 41 КЗпП України, якщо порушення носить тривалий, а не разовий характер.

Отже, у п. 1 ч.1 ст. 41 КЗпП України йдеться про разове грубе порушення трудових обов'язків, а не про тривале, системне, що може бути підставою для звільнення за інших підстав.

Розірвання трудового договору з підстав, зазначених у п. 1 ч.1 ст. 41 КЗпП України, передбачає визначення кола порушень трудових обов'язків, під які підпадають такі порушення, у яких ознакою грубості характеризуються усі факти, що характеризують їх склад - це і характер дії або бездіяльності працівника, й істотність наслідків порушення трудових обов'язків, і особливості причинного зв'язку між порушенням і його наслідками, і форми вини.

Виходячи зі змісту п. 1 ч.1 ст. 41 КЗпП України підставою для звільнення керівника за цією нормою є вчинення ним одноразового грубого порушення трудових обов'язків, а не триваюче, зокрема неналежне керівництво роботою установи, ослаблення контролю за роботою підлеглих працівників тощо.

Однак, як зазначили акціонери товариства підставою для звільнення позивача за п.1 ч.1 ст.41 КЗпП України став ряд фактів невиконання або неповного чи неналежного виконання, передбачених контрактом обов'язків протягом певного часу.

При розірванні контракту з підстав, установлених у контракті, але не передбачених чинним законодавством, звільнення провадиться згідно з п. 8 ст. 36 КЗпП України, про що робиться відповідний запис у трудовій книжці керівника підприємства.

Разом із цим колегія суддів не вбачає підстав для зміни формулювання звільнення позивача на ч.3 ст.38 КЗпП України відповідно до надісланої ним 26.09.2016 року заяви Голові Наглядової ради про звільнення з роботи за власним бажанням, у якій він зазначив, що не погоджується з політикою власників товариства щодо діяльності ПрАТ"Страхове товариство "Іллічівське" й щодо, на його думку, безпідставного відсторонення його від виконання обов'язків за посадою з огляду на те, що вона подана після прийняття рішення про його відсторонення, під час проведення службового розслідування, про яке він був обізнаний та з урахуванням того, що до цього часу він із заявою про звільнення за власним бажанням у зв'язку із порушенням трудового законодавства роботодавцем або з інших підстав не звертався, і розцінює подання вказаної заяви як намагання уникнути звільнення з підстав, зазначених роботодавцем.

Крім того, питання щодо дострокового припинення повноважень директора ПрАТ "Страхове товариство "Іллічівське", розірвання з ним контракту, його звільнення, є виключною компетенцією загальних зборів, з чим ОСОБА_3 погодився, підписавши контракт з відповідачем, однак на загальні збори він не з'явився і рішення загальних зборів не оскаржував.

Трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п'ять днів. До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться.

Порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ч.1 ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно з п. 4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року N 58, зазначено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органа працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника. Раніше внесений запис про день звільнення визнається недійсним у порядку, встановленому пунктом 2.10 цієї Інструкції.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму.

В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору( ст.117 КЗпП України).

Позивач не заперечував, що до укладання контракту він працював у ПрАТ"Страхове товариство "Іллічівське" за сумісництвом, що не потребувало надання та зберігання трудової книжки у товаристві.

Відповідач стверджує , що ОСОБА_3 не надав свою трудову книжку і у товаристві вона відсутня.

Вказану обставину підтверджує ОСОБА_10, яка є начальником управління по роботі з персоналом і неодноразово пропонувала позивачеві надати трудову книжку, однак він цього не здійснив і таке не спростовано позивачем.

За відсутності доказів на підтвердження тому, що ОСОБА_3 надавав у ПрАТ "Страхове товариство "Іллічівське" трудову книжку, відсутні підстави вважати, що відповідач незаконно утримує трудову книжку позивача й що внаслідок цього останній був позбавлений реальної можливості працевлаштуватися в іншому місці.

Навпаки в судовому засіданні представники позивача підтвердили, що позивач працює та не доводили того, що він не міг працевлаштуватися або звертався до відповідача з питання видачі дублікату трудової книжки і йому у цьому було відмовлено.

З огляду на таке колегія суддів вважає за необхідне зобов'язати відповідача внести запис про звільнення позивача з роботи згідно з п. 8 ст. 36 КЗпП України з підстав, передбачених контрактом, після надання позивачем трудової книжки.

На день звільнення позивача йому було нараховано та належало до виплати 110 073 грн.89 коп. (т.2 а.с.207).

Встановлено, що ці грошові кошти позивачеві не виплачені і за їх отриманням до відповідача він не звертався.

Виходячи з того, що у день звільнення позивач не був на роботі і в подальшому за виплатою грошових коштів до відповідача не звертався та взагалі на роботу не приходив жодного разу, не дивлячись на неодноразові листи до нього, колегія суддів вважає, що відсутні підстави вважати, що остаточний розрахунок не проведений з позивачем з вини відповідача, а відтак відсутні підстави для стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Крім того, як убачається з позовної заяви, ОСОБА_3 звернувся із даною заявою 03.11.2016 року, тобто майже за місяць до свого звільнення, отже таки вимоги були заявлені передчасно.

Що стосується інших позовних вимог щодо заборгованості відповідача по преміям та вихідній допомозі, то колегія суддів приходить до висновку про їх безпідставність виходячи з наступного.

П.3.5.3 Положення про оплату праці працівників ПрАТ "Страхове товариство "Іллічівське" встановлено, що премії виплачуються у відповідності до Положення преміювання працівників.

При цьому у п. 3.2 Положення преміювання працівників ПрАТ"Страхове товариство "Іллічівське" визначено, що умовою щоквартальної премії є квартальне виконання плану, підтвердження страхових технічних резервів на звітну дату та отримання відповідачем за результатами кварталу задовільної оцінки.

Так, на підтвердження позовних вимог про наявність заборгованості відповідача перед позивачем по преміям за період з 01.04.2013 року по 30.06.2016 року у розмірі 10 549 129.55 грн. та 7 916 487.25 грн. останнім надано копії довідок про нарахування йому премій без номеру та дати їх видачі (т.1 а.с. 67-69).

Відповідач видачу таких довідок заперечує, вважає їх сфальшованими і зазначає, що виплата премії, визначеної п.4.2 Контракту, залежить від виконання плану, підтвердження технічних резервів на звітну дату та отримання позитивних результатів діяльності товариства, в той же час премії позивачеві не нараховувалися за відсутності позитивних результатів роботи.

Колегія суддів критично відноситься до наданих позивачем в якості доказів вищевказаних довідок з огляду на те, що інформація, яка міститься в них, не знайшла свого підтвердження та спростовується іншими доказами, наявними у справі.

Зокрема, Звітом незалежних аудиторів від 07.10.2016 року (т.1 а.с.102-106), Актом перевірки дотримання суб'єктом господарювання вимог законодавства у сфері надання страхових послуг № 87/13/6-09 від 11.10.2016 року ( т.1 а.с109-116), розпорядженням № 2907 від 18.11.2016 року, з яких убачається, що наслідком діяльності ПрАТ"Страхове товариство "Іллічівське" під керівництвом позивача стало анулювання відповідачу ліцензії на провадження страхової діяльності ( т.1 а.с.74-76).

Згідно з копіями податкових повідомлень 1ДФ за період з 01.04.2013 року по 30.06.2016 року, підписаних безпосередньо позивачем як керівником, ніяких нарахувань премій та інших платежів, окрім заробітної плати, позивачеві не проводилося ( т.1 а.с. 215-250, т.2 а.с.1-20).

В ході розгляду справи також встановлено, що накази про преміювання позивача не видавалися, відсутні і рішення з цього питання уповноважених органів та посадових осіб ПрАТ"Страхове товариство "Іллічівське".

Колегія суддів вивчивши матеріали справи у повному обсязі дійшла висновку, що при відсутності беззаперечних доказів щодо преміювання ОСОБА_3 у період роботи з 01.04.2013 року по 30.06.2016 року, суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про наявність заборгованості відповідача перед позивачем по преміям та вихідній допомозі, передбаченій п.6.4 контракту, яка не підлягає виплаті з огляду на підстави припинення його повноважень та звільнення за порушення п.6.2.3 контракту і втратою у зв'язку із цим додаткових гарантій та компенсацій, а відтак позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню .

З урахуванням положень ст. 141 ЦПК України та пропорційності задоволених позовних вимог, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 1100 грн.74 коп.

Керуючись ст. ст. 268,367-368,374,376,381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхове товариство "Іллічівське" задовольнити частково .

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 07 червня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту :

Позов ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства "Страхове товариство "Іллічівське" про стягнення заробітної плати, визнання незаконним звільнення та зобов'язання вчинити дії - задовольнити частково.

Змінити формулювання причин звільнення ОСОБА_3 з посади директора Приватного акціонерного товариства "Страхове товариство "Іллічівське" з п.1.ч.1.ст.41 КЗпП України (у зв'язку з одноразовим грубим порушенням трудових обов'язків) на звільнення згідно з п. 8 ст. 36 КЗпП України з підстав, передбачених контрактом .

Зобов'язати Приватне акціонерне товариство "Страхове товариство "Іллічівське" внести відповідний запис до трудової книжки ОСОБА_3 про звільнення згідно з п. 8 ст. 36 КЗпП України з підстав, передбачених контрактом .

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхове товариство "Іллічівське" на користь ОСОБА_3 нараховані, але не сплачені грошові кошти у розмірі 110 073 (Сто десять тисяч сімдесят три) грн. 89 коп.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхове товариство "Іллічівське" на користь держави судовий збір у розмірі 1100 грн. 74 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів з дня складання повного її тексту може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя- доповідач :

Судді :

Повний текст постанови складений : 17 квітня 2018 року.