Справа № 181/284/18
Провадження № 2-о/181/20/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" квітня 2018 р. смт. Межова

Межівський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Юрєва О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Паньковської М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Межівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про встановлення факту смерті,

ВСТАНОВИВ:

04 квітня 2018 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області звернувся ОСОБА_1, заінтересована особа Межівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області з заявою про встановлення факту смерті.

В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 20 листопада 2017 року померла його мати ОСОБА_2 на непідконтрольній Україні території - у м. Донецьку що підтверджується довідкою про причину смерті за №3226 від 20 листопада 2017 року, виданою бюро судово-медичної експертизи, лікарським свідоцтвом смерті №3226 від 20 листопада 2017 року. Заінтересованою особою було відмовлено заявнику у проведенні державної реєстрації смерті його матері, оскільки ним для підтвердження факту смерті ОСОБА_2 не було надано лікарське свідоцтво належної форми. Факт родинних стосунків з ОСОБА_2 підтверджуються свідоцтвом про народження заявника. Встановлення факту смерті йому необхідно для державної реєстрації смерті матері.

Заявник просить суд встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, району ім. Лазо, Хабаровського краю, яка померла 20 листопада 2017 року в м. Донецьку, Ворошиловський район, Україна.

Заявник в судове засідання не зявився, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Представник заінтересованої особи надала суду заяву, в якій просить суд розглянути справу за її відсутності, заперечень по справі не має.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків.

Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті особи в певний час (п. 7 ст. 273 ЦПК України) приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. При цьому слід мати на увазі, що встановлення з зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті (яке провадиться на підставі п. 4 ст. 273 ЦПК і полягає у з'ясуванні, насамперед, обставин не самої події смерті, а її реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану) та від оголошення особи померлою, яке провадиться за правилами глави 35 ЦПК.

Відповідно до свідоцтва про народження серії IV-УР №2401592 ОСОБА_2 є матірю заявника ОСОБА_1

Судом оглянуті надані заявником документи: «врачебное свидетельство о смерти №3226 от 20.11.2017 года, выданное бюро судебно-медицинской экспертизы», «справка о причине смерти №3226» та «свидетельство о смерти №075108 выданное Донецким городским отделом записи актов гражданского состояния» в яких зазначено, що ОСОБА_2 померла 20 листопада 2017 року в м. Донецьку у віці 89 років внаслідок набряку легенів та атеросклеротичного захворювання серця.

Ці документи не приймаються судом, як докази, через їх неналежність у звязку з обставинами, викладеними нижче.

Згідно з п.1 ст.3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визначається тимчасово окупованою територією.

Ч.2 ст.9 будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Частиною 3 даної статті Закону передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Таким чином судом встановлено, що лікарське свідоцтво про смерть №3226 від 20 листопада 2017 року видане бюро судово-медичної експертизи, довідка про причину смерті за №3226 від 20 листопада 2017 року, видана бюро судово-медичної експертизи, та свідоцтво про смерть №075108 видане Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану є недійсними і не створюють правових наслідків, що позбавило ОСОБА_1, який є громадянином України, можливості отримати свідоцтво про смерть його матері.

Згідно зі ст.18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Згідно з ч. 2 ст. 317 ЦПК України справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

Судом встановлено, що орган державної реєстрації актів цивільного стану не має можливості зареєструвати смерть ОСОБА_2 у відповідності до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/2 від 18 жовтня 2000 року, що підтверджується відмовою у проведенні державної реєстрації смерті №305/14.36-62 від 02.04.2018 року.

Так, п.5 розділу ІІІ Правил передбачено, що підставами для державної реєстрації смерті є:

а) лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоровя України від 08 серпня 2006 року №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за №1150/13024 (далі лікарське свідоцтво про смерть);

б) фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоровя України від 08 серпня 2006 року №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за №1150/13024 (далі фельдшерська довідка про смерть);

в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть;

г) рішення суду про оголошення особи померлою;

ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час;

д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів;

е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

В той же час, в положеннях ч. 3 ст. 2 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» від 18.01.2018р. №2268-VIIIвстановлено, що діяльність збройних формувань Російської Федерації та окупаційної адміністрації Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що суперечить нормам міжнародного права, є незаконною, а будь-який виданий у звязку з такою діяльністю акт є недійсним і не створює жодних правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження або смерті особи на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, які додаються відповідно до заяви про державну реєстрацію народження особи та заяви про державну реєстрацію смерті особи.

Відповідно до ч.6 ст.13 Прикінцеві та перехідні положення вказаного Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» від 18.01.2018р. №2268-VIII до моменту прийняття Кабінетом Міністрів України будь-яких рішень щодо застосування норм цього Закону діють акти Кабінету Міністрів України, а також обмеження, введені в дію рішеннями Президента України.

Порядок застосування вказаних положень ч.3 ст.2 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» від 18.01.2018р. №2268-VIII не встановлено.

На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що заявниця не має можливості отримати свідоцтво про смерть її матері, так як реєстрація органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті неможлива в даний час, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість вимог ОСОБА_1 щодо встановлення факту смерті ОСОБА_2, оскільки це неможливо без відповідного рішення суду, а тому заявлені вимоги підлягають задоволенню.

З огляду на вищевикладене, суд вважає за можливе встановити факт, про який зазначає заявник у своїй заяві.

Ч.2 ст.315 тільки у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно п.2 ч.1 ст.317 ЦПК України, Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 18, 81, 263-265, 293, 315 317, 319, 354 ЦПК України, - суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 (місце реєстрації: пр.-т. Театральний, буд. 5, кв.4, м. Донецьк, Донецька область), заінтересована особа: Межівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (52900 Дніпропетровська область Межівський район смт. Межова вул. ім. Грушевського, буд.9), про встановлення факту смерті - задовольнити повністю.

Встановити факт смерті громадянки України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, району ім. Лазо, Хабаровського краю, яка померла 20 листопада 2017 року в м. Донецьку, Ворошиловський район, Україна.

Копію рішення невідкладно надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації смерті особи.

Рішення підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області через Межівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_3