АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_____________________________________
Справа №753/503/17
Апеляційне провадження
№22-ц/796/3539/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого - судді Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Музичко С.Г.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 22 лютого 2018 року (суддя Коренюк А.М.) про зупинення провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди,

встановила:

у січні 2017р. позивач звернувся до суду з позовом про стягнення солідарно з відповідачів моральну шкоду у розмірі 90 000грн., завдану внаслідок зловживання правами під час необґрунтованого звернення до суду.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначав, що ОСОБА_1, намагаючись заволодіти належним йому та його батькові частиною будинку 131 по вул. Садовій, 49 у м. Києві, чинить йому перешкоди у користуванні будинком та звернувся до суду разом з іншими відповідачами з позовом про зобов'язання не чинити їм перешкоди у користуванні будинком, визнання права сервітуту та стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Позивач стверджував, що протягом тривалого судового розгляду відповідачі здійснювали на нього психологічний тиск, залякували його та його сім'ю, створили умови для протиправного огляду експертами КНДІСЕ частини будинку, яка належить йому на праві власності, чим принизили його та завдали моральної шкоди.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 22 лютого 2018 року провадження у цивільній справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням Дарницького районного суду міста Києва в цивільній справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_5 про відшкодування витрат на усунення недоліків товару, зобов'язання не чинити перешкод у користуванні майном та визнання права сервітуту.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідач посилається на порушення судом норм процесуального права, оскільки вважає, що клопотання позивача про зупинення провадження у справі не відповідає вимогам ст. 183 ЦПК України, що є підставою для залишення його без розгляду.

Також, відповідач вважає, що в справі достатньо доказів для вирішення справи по суті позовних вимог і розгляд іншої справи не перешкоджає розгляду даної справи.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, вважаючи доводи відповідача безпідставними.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду про

- 2 -

зупинення провадження у справі розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що у січні 2017р. позивач звернувся до суду з позовом про стягнення солідарно з відповідачів моральну шкоду у розмірі 90 000грн., завдану ними внаслідок недобросовісного зловживання своїми процесуальними, а саме: порушення прав ОСОБА_2, пред'явлення до нього безпідставного та необґрунтованого позову, застосування безпідставного арешту, а також вчинення під час довготривалої судової тяжби численних правопорушень і порушень громадянських прав та свобод, передбачених Загальною декларацією прав людини, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, Конституцією та законами України.

Зупиняючи провадження у даній справі, суд виходив з того, що вирішення позову ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_5 про відшкодування витрат на усунення недоліків товару, зобов'язання не чинити перешкод у користуванні майном та визнання права сервітуту прямо пов'язане та впливає на наслідки розгляду даної справи.

Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду з таких підстав.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об'єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом учинення процесуальних дій під час судового розгляду з визначених у законі об'єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і передбачити усунення яких неможливо.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Згідно статті 210 ЦПК України суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.Провадження у справі на стадії її розгляду по суті зупиняється тільки з підстав, встановлених пунктами 1 - 3 частини першої статті 251 та пунктами 1 - 3 частини першої статті 252 цього Кодексу.

Провадження у даній справі було відкрито ухвалою судді від 6 лютого 2017 року, судовий розгляд розпочався 25 квітня 2017 року, тому суд не мав правових підстав для зупинення провадження у справі за п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України 22 лютого 2018 року.

- 3 -

Визначаючи наявність підстав, передбачених п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, за яких провадження у справі підлягає обов'язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

У даній справі суть спірних правовідносин полягає у відшкодуванні моральної шкоди, яка завдана пред'явленням позовної заяви до суду та діями, які вчинялися під час судового розгляду, який вже закінчився.

Проте, суд першої інстанції не вказав, у чому саме полягає взаємозв'язок предметів розгляду справ, а також у чому полягає передбачена законом неможливість розгляду зазначеної справи до розгляду іншої цивільної справи з огляду на те, що події, на які посилається позивач у позовній заяві, вже відбулися і повторний розгляд справи за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_5 про відшкодування витрат на усунення недоліків товару, зобов'язання не чинити перешкод у користуванні майном та визнання права сервітуту не призведе до їх зміни.

Також суд не врахував, що не може посилатися на об'єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

При вирішенні даного позову суд повинен встановити, за яких обставин була завдана позивачу моральна шкода, якими доказами вказані обставини підтверджуються, і в залежності від встановленого вирішити даний спір.

Відповідно до ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ухвала про зупинення провадження у справіпостановлена судом з порушенням норм процесуального права, тому підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381-383 ЦПК України, колегія суддів

постановила:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 22 лютого 2018 року скасувати, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди направити до Дарницького районного суду м. Києва для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: