Білоцерківський міськрайонний суд Київської області
Справа № 357/2459/18
У Х В А Л А

13 квітня 2018 року cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Бондаренко О. В. розглянувши заяву позивача ОСОБА_1, про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

10.04.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою в якій просив вжити заходів забезпечення позову у справі за його позовом до Публічного акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_2», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису №2543 вчиненого 09.11.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, про стягнення з мене грошових коштів за кредитним договором та витрат, повязаних із вчиненням виконавчого напису на загальну суму 43 870,91 грн. для задоволення вимог ПАТ «ПУМБ» та заборонити приватному виконавцю Київського обласного виконавчого округу ОСОБА_4, на виконанні якого перебуває спірний виконавчий напис, вчиняти будь-які дії примусового характеру на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 №2543 від 09.11.2017 року, в тому числі в межах виконавчого провадження № 55592423 від 19.01.2018 року. Мотивуючи тим, що в провадженні суду перебуває справа № 357/2459/18, про визнання виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 таким, що не підлягає виконанню та підставі цього виконавчого напису приватним виконавцем Київського обласного виконавчого округу ОСОБА_4 накладено арешт на зарплатний картковий рахунок відкритий на позивача в Білоцерківському районному відділенні «Райффайзен банк Аваль», на який проводяться перерахування сум на виплату заробітної плати, та на підставі цього виконавчого документа приватним виконавцем за відкритим виконавчим провадженням здійснюється примусове виконання, про звернення стягнення на заробітну плату, яку він отримує, у розмірі 20%до виплати загальної суми боргу, проте ні копію виконавчого напису, ні копію постанови про відкриття виконавчого провадження, всупереч вимогам Закону України «Про виконавче провадження», він не отримував. Оскільки, виконавчий напис приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3вчинено з порушенням діючого законодавства, вчинення заходів примусового виконання рішення на підставі виконавчого напису, який оспорюється в судовому порядку, призводить до безпідставного, всупереч наявності будь-якого судового рішення, втручання у його майнові інтереси, обмеження його життєдіяльності, істотно ускладнює його матеріальне становище. У звязку з цим, оскільки в подальшому можуть виникнути істотні складнощі у виконанні рішення суду в разі задоволення позову, та єдиним способом для ефективного захисту, поновлення його оспорюваних прав та майнових інтересів є забезпечення позову, позивач просить вжити заходів забезпечення позову, шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису №2543 від 09.11.2017 року та шляхом заборони приватному виконавцю вчиняти будь-які дії примусового характеру на підставі даного виконавчого напису.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27.03.2018 року було відкрито провадження у вказаній справі та призначено судове засідання з викликом учасників справи.

При вирішенні питання щодо забезпечення позову суд виходить з наступного.

Заява про забезпечення позову відповідає вимогам, які містяться у Главі 10 Розділу І ЦПК України, підстави для її повернення заявнику відсутні.

Пункт 2, 6 частини 1ст. 150 ЦПК України передбачає, що позов забезпечується, в тому числі, забороною вчиняти певні дії та зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Згідно із положеннями ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Згідно з ч.3 ст.150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв'язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Згідно із п.п. 4, 5, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Статтею 124 Конституції України задекларовано принцип обов'язковості судових рішень, який з урахуванням положень ст.ст. 2, 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК Українизабезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов'язаний з предметом позову, наскільки він спів мірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Враховуючи, що позивачем обґрунтовано наявність зв'язку між заходом забезпечення позову та предметом позовних вимог та з метою забезпечення поновлення прав позивача, суд вважає за необхідне задовольнити заяву про забезпечення позову, оскільки невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Станом на час розгляду заяви про забезпечення позову відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов'язок суду на застосування зустрічного забезпечення, згідно з ч. 3 ст. 154 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 149-153, 259, 260, 353 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1, про забезпечення позову, задовольнити.

З метою забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_2», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, зупинити стягнення за виконавчим написом № 2543, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, про стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів за кредитним договором та витрат, повязаних із вчиненням виконавчого напису на загальну суму 43 870,91 грн. для задоволення вимог ПАТ «ПУМБ» та заборонити приватному виконавцю Київського обласного виконавчого округу ОСОБА_4, на виконанні якого перебуває спірний виконавчий напис, вчиняти будь-які дії примусового характеру на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 №2543 від 09.11.2017 року, в тому числі в межах виконавчого провадження № 55592423 від 19.01.2018 року

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Київської області протягом пятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя ОСОБА_5