Справа № 573/530/18
Номер провадження 4-с/573/4/18
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

20 квітня 2018 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі: головуючого - судді Кліщ О.В., при секретарі: Сітало Ю.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білопілля справу за скаргою Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на бездіяльність державного виконавця Білопільського районного відділу ДВС ГТУЮ у Сумській області ОСОБА_1,-

в с т а н о в и в:

03 квітня 2018 року Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» звернулось до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Білопільського районного відділу ДВС ГТУЮ у Сумській області ОСОБА_1 щодо повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні № 49548897, відповідно до якого заявник просить визнати бездіяльність державного виконавця незаконною та скасувати постанову від 27.02.2018 року про повернення виконавчого документу стягувачу.

Скаргу обгрунтовано тим, що 11 червня 2015 року Білопільським районним судом Сумської області розглянуто справу за № 573/1843/14-ц за позовом АТ «Родовід Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнуто з ОСОБА_2 на користь Банку заборгованість за кредитним договором № 39.1/АА-011.07.2 від 31 травня 2007 року станом на 18 серпня 2014 року в сумі 2 636,67 доларів США, а також три проценти річних від простроченої суми в розмірі 4 999 грн. 16 коп. Вищезазначене рішення набрало законної сили 11.06.2015 року.

13 листопада 2015 року на підставі вищезазначеного рішення АТ «Родовід Банк» отримав відповідний виконавчий лист та звернувся до відповідного органу державної виконавчої служби із заявою про відкриття виконавчого провадження, внаслідок чого 07.12.2015 року було відкрито виконавче провадження № 49548897 з примусового виконання зазначеного виконавчого листа.

Однак 19 березня 2018 року АТ «Родовід Банк» отримав постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 27.02.2018 року, яка винесена державним виконавцем Білопільського районного відділу ДВС ГТУЮ у Сумській області ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 49548897. Повернення виконавчого документа стягувачу здійснено державним виконавцем на підставі п.7 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» - у звязку з тим, що відомостей про місце знаходження майна боржника протягом 1 року до відділу не надходило.

Заявник за скаргою вважає, що державним виконавцем Білопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_1 при винесенні оскаржуваної постанови від 27.02.2018 року у виконавчому провадженні ВП № 49548897 порушено норми матеріального права, у звязку з чим постанова від 27.02.2018 року має бути скасована з наступних підстав.

При винесенні оскаржуваної постанови від 27.02.2018 року державним виконавцем порушено вимоги та принципи Закону України «Про виконавче провадження». Так, відповідно до ч.1-2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб)- сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1)верховенство права; 2) обовязковості виконання рішення; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та обєктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Виходячи із вищевикладеного, первинним в процесі виконавчого провадження є здійснення функції ефективного та своєчасного здійснення заходів примусового виконання рішень.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.18 Закону, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну. Частиною 5 цієї ж статті Закону передбачено, що під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

Відповідно до абз.2 п.1 розділу 11 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5 (розробленої відповідно до Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-У111 « Про виконавче провадження»), виконавець при здійсненні виконавчого провадження зобовязаний використовувати всі надані йому права та повноваження, необхідні для забезпечення неупередженого, ефективного, своєчасного і повного виконання рішення.

Однак дій, які б сприяли повному, ефективному та своєчасному здійсненню заходів примусового виконання рішень державним виконавцем не здійснено і в змісті оскаржуваної постанови не відображено. Як наслідок, останнім всупереч принципам Закону України «Про виконавче провадження» здійснено лише формальну відписку. Таким чином, винесення державним виконавцем постанови від 27.02.2018 року у виконавчому провадженні ВП № 49548897 є протиправним, з огляду на порушення державним виконавцем норм матеріального права, а визначена постанова, як наслідок, має бути скасована.

Щодо сплати судового збору заявник за скаргою зазначив, що згідно з п.14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року, враховуючи, що провадження з виконання судових рішень є завершальною і невідємною частиною (стадією) судового провадження по конкретній справі в якій провадження за скаргою не відкривається, а за подання позовної заяви сплачено відповідний судовий збір, ні розділом У11 ЦПК, ні Законом України від 8 липня 2011 року № 3674-У1 «Про судовий збір» (частина перша статті3) непередбачено необхідність сплати судового збору за поданні скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, тобто за подання даної скарги судовий збір не сплачується.

Щодо строків оскарження постанови, заявник за скаргою зазначає, що відповідно до ст. 447 ЦПК України, норм Закону України «Про виконавче провадження», право на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК, мають лише сторони виконавчого провадження, якщо вважають, що порушено їх права чи свободи. При цьому вони набувають процесуального статусу заявника. Згідно ч.1 ст. 449 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

АТ «Родовід Банк» отримав оскаржувану постанову 19 березня 2018 року, що підтверджується реєстраційним № 2486 та копією конверта.

Посилаючись на вищезазначене представник скаржника (стягувача) ПАТ «Родовід Банк» просить суд визнати незаконною бездіяльність державного виконавця Білопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_1 під час повернення виконавчого документу стягувачу у виконавчому провадженні № 49548897 від 07 грудня 2015 року та скасувати постанову державного виконавця Білопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_1 від 27 лютого 2018 року про повернення виконавчого документу стягувачу у виконавчому провадженні № 49548897 від 07 грудня 2015 року.

В судове засідання представник скаржника (стягувача) ПАТ «Родовід Банк» не зявився, подав суду заяву про розгляд скарги за відсутності представника скаржника на підставі вже поданої скарги та додатків, що долучено до неї.

Заінтересована особа- Шевченко І.М. також до суду не зявилася, поштове відправлення повернулося до суду з приміткою : «Адресат не проживає».

Державний виконавець Білопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_1 в судовому засіданні доводів заявника за скаргою не визнав, пояснив, що ним у вказаному виконавчому провадженні здійснювалися усі передбачені Законом України «Про виконавче провадження» заходи з виконання рішення суду та що повернення виконавчого документа не перешкоджає стягувачу повторно звернутись до органів виконавчої служби і предявити виконавчий документ до виконання.

Заслухавши пояснення державного виконавця Піскуна В.М., дослідивши додатки до скарги та матеріали виконавчого провадження, суд приходить до наступного.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Умови і порядок виконання рішень судів у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження», ст.3 якого визначено, що примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом, зокрема на підставі виконавчих листів, виданих судом.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає обовязок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби.

Статтею 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно з ч.ч.2 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця задовольнити вимогу заявника та усунути порушення.

Судом встановлено, що рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області від 11 червня 2015 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід банк» заборгованість за кредитним договором № 39.1/АА-011.07.2 від 31 травня 2007 року станом на 18 серпня 2014 року в сумі 2636,67 доларів США, з яких: 2120,96 доларів США- суми простроченої заборгованості за кредитом разом з процентами за користування кредитом та 515,71 доларів США в якості пені за порушення виконання грошового зобовязання за кредитним договором, що разом на день винесення судом рішення за курсом Національного банку України еквівалентно 55774 грн.27 коп., а також три проценти річних від простроченої суми в розмірі 4999 грн. 16 коп., а всього на загальну суму в гривневому еквіваленті - 60 773 грн. 43 коп. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід банк» судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції в сумі 375 грн. 61 коп. та за апеляційний перегляд рішення суду першої інстанції в сумі 187 грн. 81 коп.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 вересня 2015 року рішення апеляційного суду Сумської області від 11 червня 2015 року залишено без змін.

13 листопада 2015 року на підставі зазначеного рішення був виданий виконавчий лист № 573/1843/14-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ «Родовід Банк» заборгованості за кредитним договором № 39.1/АА-011.07.2 від 31 травня 2007 року станом на 18 серпня 2014 року в сумі 2 636,67 доларів США, що на день винесення судом рішення за курсом Національного банку України еквівалентно 55774 грн.27 коп., а також три проценти річних від простроченої суми в розмірі 4 999 грн. 16 коп., а всього на загальну суму в гривневому еквіваленті - 60 773 грн. 43 коп.

Вищезазначене рішення набрало законної сили 11.06.2015 року.

На підставі зазначеного виконавчого листа №573/1843/14-ц постановою від 07.12.2015 року державним виконавцем Білопільського районного відділу ДВС ГТУЮ у Сумській області ОСОБА_1 відкрито виконавче провадження № 49548897.

13 листопада 2015 року на підставі вищезазначеного рішення АТ «Родовід Банк» отримав відповідний виконавчий лист та звернувся до відповідного органу державної виконавчої служби із заявою про відкриття виконавчого провадження, внаслідок чого 07.12.2015 року було відкрито виконавче провадження № 49548897 з примусового виконання зазначеного виконавчого листа.

Однак 19 березня 2018 року АТ «Родовід Банк» отримав постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 27.02.2018 року, яка винесена державним виконавцем Білопільського районного відділу ДВС ГТУЮ у Сумській області ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 49548897. Повернення виконавчого документа стягувачу здійснено державним виконавцем на підставі п.7 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» - у звязку з тим, що відомостей про місце знаходження майна боржника протягом 1 року до відділу не надходило.

Постановою від 07.12.2015 року накладено арешт на майно боржника та заборонено відчужувати майно боржника.

Також, 10.12.2015 року державним виконавцем було здійснено запити до Головного управління Національної поліції в Сумській області, Державної інспекції сільського господарства України в Сумській області, Білопільського районного центра зайнятості, філії Сумського обласного Управління АТ «Ощадбанку», ПАТ КБ «Приватбанк», АБ «Укргазбанк», Державної фіскальної служби України про наявність рахунків та доходів боржника, до Пенсійного фонду України про отримання боржником пенсії та інформації про останнє місце роботи за цивільно-правовими договорами.

Постановою від 10.11.2016 року було оголошено в розшук майно боржника: автомобіль DAEWOO Nexia 1/5, номерний знак НОМЕР_1 що належить ОСОБА_2

04.07.2016 року державним виконавцем було сформовано інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна в порядку доступу державних виконавців.

07.07.2016 року старшим державним виконавцем Яценко Н.В. виносилась постанова про примусовий привід боржника, але яка так і не була виконана.

В матеріалах виконавчого провадження (зведеного) немає акту державного виконавця про належність боржнику майна за місцем проживання боржника.

27.02.2018 року державним виконавцем Білопільського районного відділу ДВС ГТУЮ у Сумській області ОСОБА_1 винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу в звязку з тим, що відомостей про місце знаходження майна боржника протягом 1 року до відділу не надходило (п.7 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження»).

Таким чином, державним виконавцем не були дотримані вимоги ст.52 Закону України «Про виконавче провадження» щодо вчинення дій, спрямованих на встановлення майнового стану боржника та виявлення майна, що належить йому на праві власності.

Згідно зі статтею 19 Конституції України,України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на час відкриття виконавчого провадження та повернення виконавчого листа стягувачеві) визначає, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на час відкриття виконавчого провадження та повернення виконавчого листа стягувачеві) вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України. Державному виконавцю повинні бути безоплатно надані у встановлений ним строк інформація, документи або їх копії, необхідні для здійснення його повноважень. Невиконання законних вимог державного виконавця тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Згідно ч.1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на час відкриття виконавчого провадження та повернення виконавчого листа стягувачеві) державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Вказана норма кореспондується з ч.1 ст.11 цього Закону згідно якої державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 3.12 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року за № 512/5, організацію розшуку боржника - юридичної особи та майна боржника чи інформації про місце отримання боржником доходів державний виконавець здійснює шляхом направлення запитів до органів державної податкової служби, Державної реєстраційної служби України, банків, Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України, Державної казначейської служби України, Державного агентства земельних ресурсів, бюро технічної інвентаризації, нотаріату, органів статистики тощо або перевірки інформації за даними електронних баз даних та реєстрів, що містять інформацію про майно чи доходи боржника, а також за даними інших джерел інформації як офіційних, так і неофіційних (засобів масової інформації, мережі Інтернет тощо). Крім того, державний виконавець здійснює вихід за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника.

Так, пунктом 2 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на час відкриття виконавчого провадження та повернення виконавчого листа стягувачеві) передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу у разі відсутності у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Перевіривши матеріали справи судом було встановлено що державним виконавцем не було вжито всіх заходів примусового виконання рішень, передбачених положеннями ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на час відкриття виконавчого провадження та повернення виконавчого листа стягувачеві), а саме: направлення відповідних запитів:

- до відділу РАЦС щодо надання інформації про перебування боржника в шлюбі з метою виявлення майна, яким боржник володіє спільно з іншими особами;

- до Головного управління статистики про надання інформації щодо реєстрації боржника як засновника будь-якої установи;

- до відділу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування про надання інформації щодо страхових виплат;

- до Державної нотаріальної контори для отримання Витягу з Спадкового реєстру щодо отримання боржником спадку або внесення її у реєстр як спадкоємця;

- до ПАТ «Національний депозитарій України» щодо наявності цінних паперів;

- до Державної комісії цінних паперів та фондового ринку для з'ясування наявності/відсутності у боржника цінних паперів;

- до Державної авіаційної служби України про наявність зареєстрованих за боржником повітряних суден;

- до Державної міграційної служби щодо наявності у боржника закордонних паспортів, тощо.

Оскільки державним виконавцем не вжито повний обсяг заходів, які передбачені законодавством про виконавче провадження щодо примусового виконання судового рішення, невикористані всі права надані державному виконавцю, спрямовані на своєчасне та повне вчинення виконавчих дій, суд вважає, що постанова про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні № 49548897 є неправомірною.

Таким чином, доводи скарги ПАТ «Родовід Банку» є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.18,123,124,447,449 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Скаргу Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на бездіяльність державного виконавця Білопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_1, заінтересована: особа ОСОБА_2,- задовольнити.

Визнати незаконною бездіяльність державного виконавця Білопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_1 під час повернення виконавчого документу стягувачу у виконавчому провадженні № 49548897 від 07 грудня 2015 року.

Скасувати постанову державного виконавця Білопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_1 від 27 лютого 2018 року про повернення виконавчого документу стягувачу у виконавчому провадженні № 49548897 від 07 грудня 2015 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя

Номер справи 573/530/18

Номер провадження 4-с/573/4/18

У Х В А Л А

іменем України

(вступна та резолютивна частина)

20 квітня 2018 року Білопільський районний суд Сумської області в складі: головуючого - судді Кліщ О.В., при секретарі: Сітало Ю.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білопілля справу за скаргою Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на бездіяльність державного виконавця Білопільського районного відділу ДВС ГТУЮ у Сумській області ОСОБА_1,-

п о с т а н о в и в:

Скаргу Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на бездіяльність державного виконавця Білопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_1, заінтересована: особа ОСОБА_2,- задовольнити.

Визнати незаконною бездіяльність державного виконавця Білопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_1 під час повернення виконавчого документу стягувачу у виконавчому провадженні № 49548897 від 07 грудня 2015 року.

Скасувати постанову державного виконавця Білопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_1 від 27 лютого 2018 року про повернення виконавчого документу стягувачу у виконавчому провадженні № 49548897 від 07 грудня 2015 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя

Повний текст ухвали буде виготовлено 24 квітня 2018 року.