Справа № 367/8244/17
Провадження по справі № 6/367/50/2018
У Х В А Л А

Іменем України

02 травня 2018 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді Карабаза Н.Ф.,

при секретарі Когут К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду подання державного виконавця Ірпінького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа,-

в с т а н о в и в:

Державний виконавець Ірпінського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_1 звернулася до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України, мотивуючи свої вимоги тим, що у Ірпінському міському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Київської області перебуває виконавче провадження №51640501 з виконання наказу № 911/672/16 виданий 04.05.2016 року про стягнення з ТОВ «Біоагропродукт» на користь ФОП ОСОБА_2 заборгованість в сумі 38 682, 09 грн.

Сторони в судове засідання не зявилися, що не перешкоджає розгляду подання, відповідно до ст. 441 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні подання слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, право кожного громадянина вільно залишати територію України може бути обмежене лише законом.

Відповідно до ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Згідно положень ч.2 та п.5 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну», право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

В силу вимог п. 19 ч.3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII, виконавець зобовязаний у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Однак, згідно «Судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України», Верховний Суд України, дійшов висновку, що законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобовязань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Крім того, ВСУ тут же зазначив, що саме невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

На момент звернення до суду з поданням, факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього наказом, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

У зв'язку із цим про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII, зокрема: утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, тощо.

Тобто, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання». Однак, факт ухилення боржника ОСОБА_3 від виконання зобовязань, покладених на нього наказом №911/672/16 виданий 04.05.2016 р., не доведено.

Дослідивши подання, оскільки, інші матеріали державним виконавцем надані не були та не надано доказів відкриття виконавчого провадження за №51640501 суд вважає, що необхідно відмовити в задоволенні подання, оскільки державний виконавець не обґрунтував необхідність додаткового заходу впливу з метою належного виконання боржником виконавчого провадження у вигляді тимчасово обмеження у праві виїзду за межі України. Законом не передбачено обовязкове обмеження в праві виїзду за межі України при наявності невиконаних зобовязань, а лише встановлена така можливість при наявності відповідних підстав.

В матеріалах справи відсутні докази того, що боржник має можливість та намір виїхати за межі України та факту ухилення від виконання зобовязань, що він дійсно свідомо не виконував належні до виконання зобовязання в повному обсязі або частково.

До того ж згідно ст.2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зазначено, що кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися та вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен вільний залишати будь-яку державу, включно зі своєю власною.

Згідно, ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

На підставі наведеного, ст. 33 Конституції України, ст.ст.18, 19 ЗУ «Про виконавче провадження», ст. 6 ЗУ «Про порядок виїзду з України та вїзд в Україну громадян України», «Судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України» та керуючись ст.ст. 260, ч. 2 ст. 247, 441 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Відмовити у задоволенні подання державного виконавця Ірпінького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через Ірпінський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Н.Ф. Карабаза