Справа № 346/799/18
Провадження № 2/346/862/18
13 квітня 2018 р. м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області
головуючого-судді - Потятинника Ю.Р.,
з участю секретаря - Васильчук Я.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломиї справу за позовом ОСОБА_1 до Коломийської міської ради про визнання права власності на спадкове майно,-
Позивач звернулась до суду з даним позовом, мотивуючи його тим, що будинковолодіння АДРЕСА_1 належало на праві власності її бабусі, ОСОБА_2
ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_2 померла, про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено відповідний актовий запис №490 від 07.10.2016 року.
Померла залишила заповіт, приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу МаркеловоюІ.М. та зареєстрований в реєстрі за №275, яким все своє майно, майнові права та обов'язки заповіла їй.
Звернувшись до нотаріальної контори з метою оформлення спадщини за заповітом, отримала відмову, оскільки до житлового будинку проведено самовільну добудову.
Просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1
Позивач в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав.
Враховуючи заяви сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.
Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способом цього захисту може бути визнання права.
Згідно з положеннями ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном, а ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений його або обмежений у здійсненні.
Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 2ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до вимог ч. 1ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.
Статтею 1268 ЦК України передбачено, що за заповітом чи за законом особа має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з вимогами ч. 1ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі котрої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухомемайно.
Судом встановлено, що будинковолодіння АДРЕСА_1 належало на праві власності ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності, посвідченого Коломийською міською дердавною нотаріальною конторою 20.04.1987 року та зареєстрованого в реєстрі за № Д-235 (а.с.13); свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом 20.04.1987 року, зареєстрованого вреєстрі за номером Д-237 (а.с.14); договору дарування, посвідченого Коломийською нотаріальною конторою 01.06.1987 року та зареєстрованого в реєстрі за № Д-371 (а.с.15-16).
ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_2 померла, про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено відповідний актовий запис №490 від 07.10.2016 року. (а.с.6).
Померла залишила заповіт, посвідчений 30.05.2000 року приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу та зареєстрований вреєстрі за № Д-275, згідно якого все своє майно заповіла ОСОБА_1
З метою оформлення спадщини після смерті бабусі, позивач звернулась до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак отримала відмову через те, що спадкодавцем до житлового будинку проведено самовільну добудову без дозволу на виконання будівельних робіт.
Відповідно до ч. 4 ст.3 ЗУ « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року, права не нерухоме майно, що виникло до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової державної реєстрації таких прав.
Як зазначено у п.3.1 листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ « Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» за № 24-753/0/4-13 від 16.0.05.2013 року при вирішення спорів про визнання права власності на спадкове майно слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків.
Так, реконструкція та добудова до спірного будинку була проведена до 2004 року. На момент закінчення вказаного будівництва не була передбачена обов»язкова державна реєстрація права власності на нерухоме майно.
Державна реєстрація права власності на будівлі та споруди була введена згідно Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).
Зазначений нормативний акт хоча і передбачав державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
На підставі викладеного та ст. 16, 328, 376, 392, 1218, 1268 ЦК України та керуючись ст. 247 ч.2, 263-265, 268, 280-289 ЦПК України,
Позов задовольнити. Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1, право власності на будинковолодіння, що розташоване в АДРЕСА_1
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою, яка може бути поданою протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення.
На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 30 днів з дня складення повного рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених вищевказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Потятинник Ю. Р.