АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2018 року

м.Харків

справа № 640/11425/17

провадження № 22-ц/790/1257/18

Апеляційний суд Харківської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача: Колтунової А.І.,

суддів: Кругової С.С., Маміної О.В.

за участю: секретаря - Семикрас О.В.

учасників справи:

заявника - ОСОБА_1,

представника зацікавленої особи : органу опіки та піклування м.Харкова - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_1, зацікавлені особи: орган опіки та піклування м. Харкова, ОСОБА_3 про визнання особи недієздатною та призначення опікуна за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 21 грудня 2017 року, ухваленого суддею Зубом Г.А., в залі суду в м. Харкові,-

ВСТАНОВИВ:

24 липня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про визнання ОСОБА_3 недієздатною та призначення опікуна.

В обґрунтування своїх вимог посилалась на ті обставини, що ОСОБА_3 є її донькою, та має психічні відхилення, не може раціонально розпоряджатися своїм майном.

В 2008 році медико соціальна експертна комісія встановила ОСОБА_3 ІІІ групу інвалідності по неврології.

Через хворобу донька не розуміє значення своїх дій та не спроможна керувати ними.

Такий стан ОСОБА_3 є підставою для звернення до суду із заявою про визнання її недієздатною.

Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 21 грудня 2017 року в задоволенні заяви ОСОБА_1, зацікавлені особи: орган опіки та піклування м.Харкова, ОСОБА_3 про визнання особи недієздатною відмовлено. Судові витрати компенсовано за рахунок держави.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій вона просить рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити її заяву. В обґрунтування зазначала, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм процесуального права, судом не в повному обсязі зясовані всі фактичні обставини справи. Вказує, що повернення справи з експертної установи без надання експертного висновку є неправомірним. Зазначає, що її донька самостійно вирішувати свої життєві проблеми не може, потребує допомоги в обслуговуванні, не працює останні 20 років, з вересня по жовтень 2015 року в примусовому порядку лікувалася в психіатричному відділенні Харківської обласної клінічної лікарні № 3 м.Харкова.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтримувала апеляційну скаргу.

Представник органу опіки та піклування м.Харкова ОСОБА_2 підтримувала апеляційну скаргу в частині визнання ОСОБА_3 недієздатною.

ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с. 89,116).

Вислухавши пояснення ОСОБА_1, представника органу опіки та піклування м.Харкова, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1, про визнання ОСОБА_3 недієздатною суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 не просила примусово направити доньку на судово психіатричну експертизу, не забезпечила її явку на експертизу, що зробило неможливим проведення даної експертизи, висновок якої є обовязковим для визнання особи недієздатною, а тому відсутні підстави для задоволення її вимог.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з таких підстав.

Відповідно до п.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону судове рішення не відповідає.

Судом встановлено, підтверджується письмовими доказами та не заперечується сторонами, що ОСОБА_1 є матірю ОСОБА_3, відносно якої подано заяву про визнання недієздатною (а.с. 29).

Згідно з довідкою медико соціальної експертної комісії м.Харкова № 160763 від 01 вересня 2016 року ОСОБА_3 є інвалідом ІІІ групи по неврології (а.с. 13).

Відповідно до договорів купівлі продажу ОСОБА_3 належить на праві приватної власності дві квартири, розташовані в місті Харкові за адресами: АДРЕСА_1, та АДРЕСА_2 (а.с. 19-28).

Ухвалою суду першої інстанції від 04 вересня 2017 року у справі за клопотанням заявника була призначена судово психіатрична експертиза, та справа направлена до бюро судово психіатричної експертизи ХОКЛ № 3 м.Харкова, але була повернута без виконання, оскільки ОСОБА_3 не зявилась для проведення експертизи.

Відповідно до ч.1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Згідно з ст. 298 ЦПК України суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоровя фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово- психіатричну експертизу.

Призначення експертизи у разі заявлення клопотання про її призначення хоча б однієї зі сторін, якщо у справі необхідно встановити психічний стан особи є обовязковим.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 20 лютого 2018 року за клопотанням ОСОБА_1 призначено по справі судового психіатричну експертизу.

Відповідно до висновку судово психіатричної експертизи № 216, яка проведена 07 березня 2018 року 18 м відділенням судового психіатричної експертизи КЗОЗ «Харківська обласна клінічна психіатрична лікарня № 3», ОСОБА_3 виявляє хронічний, стійкий психічний розлад у формі органічного маячного (шизофреноподібного) розладу, відповідно до свого психічного стану на теперішній час нездатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с. 110-113).

Допитаний апеляційним судом лікар психіатр ОСОБА_4 підтвердила наявність у ОСОБА_3 хронічного стійкого психічного розладу, вважає за необхідне визнати ОСОБА_3 недієздатною з урахуванням медичних показників та її стану здоровя, яке погіршується.

Отже, судом встановлено, що ОСОБА_3 має ураження психічної діяльності, яке проявляється у неможливості особи усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, що тягне за собою важливі наслідки правового характеру у вигляді визнання її недієздатною, яка потребує опіки.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неповно зясував та перевірив обставини, що мають значення для справи, не було належним чином досліджено та надано правову оцінку доказам, на які посилалась заявник, а тому висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, що призвело до помилкового висновку суду.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню на підставі п.1, п.3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України.

При ухваленні нового судового рішення колегія суддів частково задовольняє заяву ОСОБА_1

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 просила визнати ОСОБА_3 недієздатною та призначити її опікуном.

Колегія суддів задовольняє заяву ОСОБА_1 в частині визнання ОСОБА_3 недієздатною, оскільки при розгляді справи було встановлено, що остання відповідно до свого психічного стану на теперішній час нездатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Що стосується заяви ОСОБА_1 про призначення її опікуном ОСОБА_3, то в зазначеній частині заява не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦК України у разі визнання фізичної особи недієздатною, суд встановлює опіку над нею і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Отже, опіка може бути встановлена судом лише за поданням органу опіки та піклування.

Такого подання до суду позивачем надано не було.

За таких обставин, колегія суддів в зазначеній частині відмовляє у задоволенні вимог ОСОБА_1

На підставі викладеного, керуючись, ст. ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п.п. 1, 3 ч.1 ст. 376, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384, ст. 389 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 21 грудня 2017 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким заяву ОСОБА_1, зацікавлені особи: орган опіки та піклування м. Харкова, ОСОБА_3 про визнання особи недієздатною задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, недієздатною.

У призначенні ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 - опікуном над ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 06 квітня 2018 року.

Головуючий: А.І. Колтунова

Судді: С.С. Кругова

ОСОБА_5