№ провадження 2/646/16/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.04.2018 року м. Харків

Червонозаводський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого судді- Теслікової І.І.

за участю секретаря Ротач К.О.,

позивач ОСОБА_1

представник позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Харків Екоресурс» про визнання порушеним права споживача на вибір на вибір послуги, якої потребує та про відновлення порушеного права шляхом визнання недійсним договору про надання послуг,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_5 звернувся до Червонозаводського районного суду м. Харкова з позовною заявою до ТОВ « Харків Екоресурс» про визнання договору про надання послуг з вивозу побутових відходів між ним та ТОВ « Харків Екоресурс» неукладеним.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вищезазначена справа надійшла до провадження судді Журавель В.А.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова провадження відкрито та призначено до попереднього судового засідання.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 01.12.2015 року залучено до участі у справі за позовною заявою ОСОБА_5 до ТОВ « Харків Екоресурс» про визнання договору неукладеним у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_6 та ОСОБА_7.

ОСОБА_6 та ОСОБА_7 кожен окремо неодноразово надали заяву про розгляд справи за їх відсутністю.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18.12.2015 року цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_5 до ТОВ « Харків Екоресурс» про визнання договору неукладеним у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

16.02.2016 року позивач керуючись ч.2 ст. 31 ЦПК України надав змінену позовну заяву про визнання недійсним договору про надання послуг з вивезенням твердих побутових відходів .

26.05.2016 року позивач звернувся з заявою про забезпечення позову шляхом заборони відповідачу проводити нарахування за послуги з вивезення сміття.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 31.05.2016 року у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

Ухвалою Червонзаводського районного суду м. Харкова від 31.05.2016 року провадження у справі за позовом ОСОБА_5 до ТОВ « Харків Екоресурс» про визнання договору неукладеним у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зупинено до прийняття спадкоємцями спадщини після смерті ОСОБА_5, який помер 2.05.2016 року.

Відповідно до протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи вищезазначена справа надійшла до провадження судді Теслікової І.І. 10.10.2017.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 17.01.2018 року провадження відновлено та залучено ОСОБА_1 в якості правонаступника позивача ОСОБА_5, до участі у справі за позовом ОСОБА_5 до ТОВ «Харків Екоресурс» про визнання договору неукладеним у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_6 та ОСОБА_7.

18.03.2018 року позивач ОСОБА_1, як правоноступник, звернулась до суду з позовною заявою до ТОВ «Харків Екоресурс», треті особи: ОСОБА_8, ОСОБА_7 про відновлення порушеного права споживача, визнання договору про надання послуг недійсним.

Позовні вимог позивач обґрунтовує наступним.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 22 січня 2015 року з позивача та третіх осіб стягнуто заборгованість з вивезення побутових відходів. Рішення суду виконане.

Позивач як споживач житлово-комунальних послуг, вважає порушеним своє право споживача, виходячи з наступного.

20.11.2012 року між Українським державним підприємством поштового звязку «Укрпошта» та відповідачем - ТОВ «Харків Екоресурс» було укладено договір про надання послуги з доставки рекламної та інформаційної продукції № 06-376 за яким

27.11.2012УДППЗ «Укрпошта» було здійснено доставку примірника газети «Харьковские известия», в якому було опубліковано договір про надання послуг з вивезення побутових відходів.

Договір опублікований в газеті «Харьковские известия» про надання послуг з вивезення побутових відходів набрав чинності для мешканців приватного сектору Ленінського району м. Харкова 01.07.2013 року.

Зважаючи на ту обставину, що побутові відходи Позивач та члени його сімї утилізують самостійно (використовуючи їх як вторинну сировину), а тому не потребує використання послуг, що надаються відповідачем, зазначений договір між позивачем та відповідачем не укладався:

-Позивачу не було відомо про опублікування в газеті «Харьковские известия» договору про надання послуг з вивезення побутових відходів від 27.11.2012 року, оскільки примірника зазначеної газети позивачу не надходило;

-Позивачу не було взагалі відомо про наявність такого договору;

-З боку відповідача ТОВ «Харків Екоресурс» позивачу не надходило жодних пропозицій щодо укладення зазначеного договору;

-Відповідно до пунктів 1, 3 зазначеного договору від 27.11.2012 року виконавець послуг зобов'язався згідно з графіком надавати послуги з вивезення побутових відходів від приватного сектору.

Відповідно до пункту 7 вказаного договору передбачено, що виконавець зобовязується укласти договори про надання послуг з вивезення побутових відходів із споживачем на території, визначеній цим договором, відповідно до Типового договору про надання послуг з вивезення побутових відході, наведених в Додатку 1 до Правил надання послуг з вивезення побутових відходів. Однак, протягом розгляду справи №642/11380/14-ц, рішення що набрало законної сили, відповідач не надав доказів щодо укладення з позивачем договору про надання послуг з вивезення побутових відходів відповідно до Типового договору;

Згідно умов договору який був опублікований в газеті «Харьковские известия»

27.11.2012року, передбачено, що ТОВ «Харків Екоресурс» зобовязується згідно з графіком надавати споживачу послуги з вивозу побутових відходів. Але протягом розгляду справи і до сьогодні відповідач не надав доказів, що саме за місцем фактичного проживання позивача по вул. Лагерній, 43 у м. Харкові відповідачем будь-коли і будь-яким чином такі послуги дійсно надавалися;

-Також відповідач не надав жодного доказу з приводу того, що саме позивачу чи членам його сімї було особисто вручено примірники газети «Харьковские известия» в якому був опублікований Договір про надання послуг з вивезення побутових відходів;

З графіку планово-подвірного вивозу твердих побутових відходів не вбачається підстав, які б беззаперечно свідчили про факт надання зазначених послуг: в графіку відсутні відомості з зазначенням дати, часу та періоду виконання зазначених послуг, а лише зазначено день.

За таких обставин важливим є визначення правовідносин сторін.

Правовідносини, які могли виникнути між сторонами регулюються положеннями ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», відповідно до якого на момент виникнення правовідносин невиконання споживачем передбаченого п.1 ч.З. ст.20 цього закону обов'язку укласти договір про надання житлово-комунальних послуг, у випадку недоведеності надання їх йому чи користування ним такими послугами, не тягне за собою виникнення у нього будь-яких обовязків щодо оплати за послуги, які споживачем не були використані.

Позивач звертає увагу суду на те, що він не звертався до відповідача про надання послуг з вивезення побутових відходів, у яких він не має потреби, а тому сама по собі пропозиція з боку ТОВ «Харків Екоресурс» по наданню послуг не може свідчити про обовязковість такого договору для споживача та бути підставою покладення на нього обовязків, які випливають з такого договору.

До теперішнього моменту не існує укладеного, діючого у відповідності до законодавства України жодного договору між Позивачем та Відповідачем, та жоден договір між Позивачем та Відповідачем не був визнаний судовим рішенням від 22.01.2015 року як такий, що є укладеним. До теперішнього моменту Позивачем не зроблено жодного правочину, який на законних підставах міг свідчити про бажання Позивача приєднатися до Договору про надання послуг з вивезення побутових відходів від 27.11.2012 року, що начебто був надрукований у газеті «Харьковские известия».

Згідно правил ч.2 ст.638 ЦКУ договір укладається шляхом про пропозиції однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції другою стороною. Відповідь особи, якій адресовано пропозицію укласти договір, про її прийняття повинна бути повною і безумовною. Виходячи з того, що Позивачем не було вчинено жодної дії, яка б безумовно свідчила про прийняття пропозиції, він по-перше, не отримував пропозиції укласти оскаржуваний договір, а по-друге, не мав наміру укладати будь-які договори з Відповідачем. Положення процитованих статей ЦК України є імперативним і не підлягають тлумаченню.

В Україні визначається і діє принцип верховенства права. ОСОБА_9 України має найвищу юридичну силу. ОСОБА_9 є нормами прямої дії.

Так, ст.3 КУ встановлено: «Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обовязком держави». Враховуючи ту обставину, що рішення судів проголошуються іменем держави, суди повинні захищати права и свободи людини, зокрема права і свободи Позивача.

Беззаперечне визнання кожного громадянина України як споживача конкретної послуги в обовязковому порядку звужує обсяг прав і свобод, гарантованих законом прямої дії - ст.22 та ст.41 КУ.

Представник відповідача заперечував проти надання часу на ознайомлення з позовною заявою.

У судовому засіданні була оголошена перерва для ознайомлення зі зміненою позовною заявою, яка на думку відповідача була цілком достатня та не порушує його права.

Представник позивача та позивач позовні вимоги підтримали та просили задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, відзив на позовну заяву надавати відмовився.

У судовому засіданні представник відповідача наголосив про те, що підстав для визнання договору про надання послуг з вивозу побутових відходів не має. Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 28.12.2011р. № 940 "Про визначення виконавця послуг з вивезення побутових відходів в місті Харкові" виконавцем таких послуг встановлено Товариство з обмеженою відповідальністю "ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС".

На виконання вимог чинного законодавства (ст. 35-1 Закону України "Про відходи" від 05.03.1998р. № 187/98-ВР, ст. 20, 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24.06.2004р. № 1875-IV) ТОВ "ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС" опубліковано Договір про надання послуг з вивезення побутових відходів від 27.11.2012 року в офіційному друкованому засобі масової інформації Харківської міської ради - газеті "Харьковские известия", який повністю відповідає умовам типового договору затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 10.12.2008 р. № 1070.

20.11.2012 р. між Українським державним підприємством поштового зв'язку "Укрпошта" та позивачем було укладено Договір про надання послуги з доставки рекламної та/або інформаційної продукції № 06-736, за яким УДППЗ "Укрпошта" було здійснено доставку примірника газети "Харьковские известия", в якому було опубліковано Договір про надання послуг з вивезення побутових відходів від 27.11.2012 року, в т.ч. за адресою позивача.

Відповідно до ч.5 ст. 26 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" процедура узгодження договору відбувається протягом місяця від дня його опублікування.

Згідно п. 30 Договору про надання послуг з вивезення побутових відходів, зазначений Договір набирає чинності з 1 січня 2013 року та укладається згідно з ч. 3 ст. 205, ст.ст. 642-643 ЦК України строком на 3 роки, якщо інше не буде заявлено споживачем у письмовій формі.

До набрання чинності зазначеним Договором від позивачів не надходило жодних заяв про свою незгоду із умовами опублікованого договору. Крім того, відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 22.01.2015 року, яке залишено без змін Апеляуційним судом Харківської області Стягнуто з ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь ТОВ « Харків Екоресурс» 544,80 грн. Стягнуто з ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь ТОВ « Харків Екоресурс» у відшкодуання витрат по оплаті судового збору по 60,90 грн з кожного.

Обставини на які посилається позивач були встановлені у рішенні Ленінського районного суду м. Харкова від 22.01.2015 року, яке залишено без змін Апеляційним судом Харківської області. Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду, що набрало законної сили, не доказується при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Суд дослідивши матеріали справи, вислухавши правову позицію позивача, представника позивача, заперечення представника відповідача встановив наступне.

Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 28.12.2011р. № 940 "Про визначення виконавця послуг з вивезення побутових відходів в місті Харкові" виконавцем таких послуг встановлено Товариство з обмеженою відповідальністю "ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС".

На виконання вимог чинного законодавства (ст. 35-1 Закону України "Про відходи" від 05.03.1998р. № 187/98-ВР, ст. 20, 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24.06.2004р. № 1875-IV) ТОВ "ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС" опубліковано Договір про надання послуг з вивезення побутових відходів від 27.11.2012 року в офіційному друкованому засобі масової інформації Харківської міської ради - газеті "Харьковские известия", який повністю відповідає умовам типового договору затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 10.12.2008 р. № 1070.

20.11.2012 р. між Українським державним підприємством поштового зв'язку "Укрпошта" та позивачем було укладено Договір про надання послуги з доставки рекламної та/або інформаційної продукції № 06-736, за яким УДППЗ "Укрпошта" було здійснено доставку примірника газети "Харьковские известия", в якому було опубліковано Договір про надання послуг з вивезення побутових відходів від 27.11.2012 року. в т.ч. за адресою позивача / ар.спр. 41-47/.

Відповідно до ч.5 ст. 26 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" процедура узгодження договору відбувається протягом місяця від дня його опублікування.

Згідно п. 30 Договору про надання послуг з вивезення побутових відходів, зазначений Договір набирає чинності з 1 січня 2013 року та укладається згідно з ч. 3 ст. 205, ст.ст. 642-643 ЦК України строком на 3 роки, якщо інше не буде заявлено споживачем у письмовій формі.

До набрання чинності зазначеним Договором від позивача не надходило жодних заяв про свою незгоду із умовами опублікованого договору.

Надання відповідачем послуг з вивезення побутових відходів за адресою позивача також підтверджується Графіком планово-подворового вивезення твердих побутових відходів від приватних домоволодінь Ленінського району м. Харкова наданим до матеріалів справи./ арк.спр.48-49/

Відповідно до ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору, оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно ч. 2 та 10 ст. 35-1 Закону України "Про відходи" власники або наймачі, користувачі, у тому числі орендарі житлових будинків, земельних ділянок укладають договори з юридичною особою, яка в установленому порядку визначена виконавцем послуг на вивезення побутових відходів, здійснюють оплату таких послуг та забезпечують роздільне збирання побутових відходів. Орган місцевого самоврядування на конкурсних засадах визначає виконавця послуг з перевезення побутових відходів з певної території населеного пункту.

Згідно п. 3.2.5 рішення Харківської міської ради від 16.11.2011р. № 504/11 "Про встановлення Правил благоустрою території міста Харкова" власники або наймачі, користувачі, у тому числі орендатори житлових будинків (земельних ділянок) приватної власності, зобов'язані укладати договори з юридичною особою, яка в установленому порядку визначена виконавцем послуг на вивезення побутових відходів, здійснювати оплату таких послуг та забезпечувати збирання побутових відходів.

Відповідно до ст. 11, ч.2 ст. 509, ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є,зокрема договори та інші правочини;

Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Передбачений ст. 16 ЦК України перелік способів захисту цивільних прав не є вичерпний, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Тому у разі невизнання споживачем права виробника, (виконавця) послуг на укладення договору про надання житлово-комунальних послуг, який відповідає вимогам типового договору, таке право підлягає захисту судом на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України шляхом визнання договору укладеним на умовах, передбачених нормативним актом обов'язкової дії.

Однак спеціальний по відношенню до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» - Закон України «Про побутові відходи», який в цих підстав підлягає застосуванню до спірних правовідносин, у вищевказаній нормі ст. 35-1 не передбачає обов'язку споживача на укладення договору. За ст. 15 вказаного Закону споживачі зобов'язані лише вносити в установленому порядку плату за користування послугами з вивезення побутових відходів.

Відповідно до ст. 6, 11 та 12 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

У сенсі положень статті 202 ЦК України під правочином розуміють дії, спрямовані на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обовязків. Дії як юридичні факти мають вольовий характер і можуть бути правомірними та/або неправомірними. Правочини належать до правомірних дій, спрямованих на досягнення правового/реального результату.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України, зокрема, відповідно до частини 5 даної статті правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч.3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Судом не встановлено підстав, для визнання договору про надання послуг з вивезення побутових відходів від 27.11.2012 року опублікованого в офіційному друкованому засобі масової інформації Харківської міської ради - газеті "Харьковские известия",оскільки він повністю відповідає умовам типового договору затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 10.12.2008 р. № 1070.

Посилання позивача на визнання оскаржуваного договору недійсним з підстав того, що оскаржуваний договір не був укладений у письмовій формі є помилковими.

Стаття 35-1 Закону України «Про побутові відходи» не передбачає обов'язку споживача на укладення договору. За ст. 15 вказаного Закону споживачі зобов'язані лише вносити в установленому порядку плату за користування послугами з вивезення побутових відходів.

Відсутність письмового договору про надання житлово - комунальних послуг сама по собі не може бути основою для звільнення споживача від встановленого законом обов'язку оплати послуг у повному обсязі, оскільки відповідно до ст. 218 ЦК Українинедодержання сторонами письмової форми правочину, встановленої законом, не тягне за собою його недійсності.

Недійсності договору у зв'язку з недодержанням його письмової форми законом не встановлено, тому зобов'язання, що виникли між сторонами, є дійсними і їх виконання повинне відбуватися відповідно до норм цивільного законодавства.

Крім того, в рішенні Ленінського районого суду м. Харкова від 22.01.2015 року так і в ухвалі Апеляційного суду під час розгляду та перегляду справи № 646/11380/14 судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що договір про надання послуг з вивезення побутових відходів від 27.11.2012 року, який опублікований в офіційному друкованому засобі масової інформації Харківської міської ради - газеті "Харьковские известия", повністю відповідає умовам типового договору затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 10.12.2008 р. № 1070, та підставі цього договору з ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7 стягнута заборгованість на користь ТОВ « Харків Екоресурс» у сумі 544,80 грн.

Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як наголосив і позивач і представник позивача у судовому засіданні вищезазначене рішення виконано.

Доказів того, що позивач самостійно утилізує побутові відходи позивачем не надано.

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до вимог ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статті 77 та 78 ЦПК України вказують на те, що докази повинні бути належними та допустимими.

За принциповими положеннями ст. ст. 12, 13 ЦПК України, які встановлюють змагальність та диспозитивність цивільного процесу, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, визначаючи коло доказів, які надаються суду, відповідно до положень ч. 1 ст.81 ЦПК України.

Позивачем не доведено порушення його права як споживача.

Підстав, для визнання договору про надання послуг з вивезення побутових відходів від 27.11.2012 року опублікованого в офіційному друкованому засобі масової інформації Харківської міської ради - газеті "Харьковские известия", не дійсним, судом не встановлено, вищезазначений договір повністю відповідає умовам типового договору затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 10.12.2008 р. № 1070, недійсності договору у зв'язку з недодержанням його письмової форми законом не встановлено.

Таким чином суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог щодо відновлення порушеного права споживача, визнання договору про надання послуг недійсним з 27.11.2012 року.

Керуючись ст.ст. 259,265-268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Харків Екоресурс» про визнання порушеним права споживача на вибір послуги, якої потребує та про відновлення порушеного права шляхом визнання недійсним договору про надання послуг відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається через Червонозаводський районний суд м. Харкова відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Повний текс рішення складено 02.05.2018 року.

Суддя І.І. Теслікова