ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2018 року Фастівський міськрайонний суд Київської області

в складі:

головуючого судді: Осаулової Н.А.,

за участю секретаря: Криворучко А.Є.,

з участю: позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Фастів цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2017 року до Фастівського міськрайонного суду Київської області звернулась позивач ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Свій позов мотивувала тим, що вона є потерпілою в кримінальному провадженні за обвинуваченням відповідачки. Вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 06 червня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 29 листопада 2016 року, ОСОБА_3 визнано винною у вчинені злочину передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначено їй покарання у виді позбавлення волі строком на одинадцять років. Даний вирок набрав законної сили 29 листопада 2016 року. Позивач зазначає, що злочинними діями відповідачки їй заподіяно майнову та моральну шкоду, вважає законним та справедливим своє звернення до суду з відповідним позовом про відшкодування заподіяної шкоди. Тому, змушена просити суд стягнути з відповідачки на свою користь майнову шкоду, завдану злочином в сумі 5210 грн. та моральну шкоду в сумі 500000 грн..

20 вересня 2017 року у вказаній справі, суддею Ковалевською Л.М., було відкрито провадження та призначено до судового розгляду.

Згідно Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 січня 2018 року, на підставі ухвали судді Фастівського міськрайонного суду Київської області Чернишової Є.Ю. про відвід судді Ковалеської Л.М., дану справу розподілено судді Фастівського міськрайонного суду Київської області, ОСОБА_4.

24 січня 2018 року ухвалою суду дану справу було прийнято до свого провадження суддею Фастівського міськрайонного суду Осауловою Н.А. та призначено підготовче судове засідання в режимі відеоконференції.

27 лютого 2018 року в підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції протокольною ухвалою суду позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху відповідно до ч. 11 ст. 187 ЦПК України, та надано позивачеві п'ятиденний строк для усунення недоліків, а саме час для сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення моральної шкоди.

Так, 05 березня 2018 року, через канцелярію суду позивачем було подано заяву про зменшення позовних вимог, в якій позивач просила суд зменшити розмір позовних вимог в частині стягнення відшкодування моральної шкоди до 100000,00 грн. та додано квитанцію про сплату судового збору у розмірі 1000,00 грн.. Вказана заява прийнята судом до розгляду.

Між тим, 21 березня 2018 року представником відповідачки через канцелярію суду було подано клопотання про зупинення провадження у справі. Клопотання представник мотивував тим, що Вищим спеціалізованим судом з розгляду цивільних та кримінальних справ було відкрито касаційне провадження у кримінальному провадженні за скаргою захисника ОСОБА_3 на вирок від 06.06.2016 р. та ухвалу від 29.11.2016 р..

Проте, ухвалою суду від 21 березня 2018 року в задоволенні клопотання було відмовлено, оскільки вирок від 06.06.2016 року постановлений Фастівським міськрайонним судом щодо ОСОБА_3 вже набрав законної сили, а інших обґрунтованих доводів неможливості розгляду цієї справи суду надано не було.

Судове засідання було призначено в режимі відеоконференції із Слідчим ізолятором - арештний дом Державна установа «Київський слідчий ізолятор».

Між тим, з невідомих причин Слідчий ізолятор не забезпечив участь відповідачки ОСОБА_3 у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Протокольною ухвалою, суд керуючись нормами статті 223 ЦПК України, постановив продовжувати розгляд.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні позовній заяві, просили суд стягнути з відповідачки матеріальну шкоду у розмірі 5210,00 грн. та моральну шкоду в сумі 100000,00 грн., а також судовий збір.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позову заперечував, вважає, що позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення. Суду пояснив, що ОСОБА_3 не визнає себе винною у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а саме у навмисному вбивстві матері позивачки. Разом з тим, зазначив, що на даний час вирок суду оскаржується в касаційному порядку. Тому, просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Суд, заслухавши сторони по справі, вивчивши та проаналізувавши надані суду докази, прийшов до наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред'явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства.

Судом встановлено, що відповідно до Вироку Фастівського міськрайонного суду Київської області від 06 червня 2016 року відповідачку визнано винною у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначено їй покарання у виді 11 років позбавлення волі (а.с. 12-42).

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 29 листопада 2016 року, вирок Фастівського міськрайонного суду Київської області від 06 червня 2016 року щодо ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 115 КК України залишено без змін. (а.с.43-54).

Згідно до ч. 5 ст. 532 КПК України судові рішення суду апеляційної та касаційної інстанції набирають законної сили з моменту їх проголошення.

Як вбачається з Вироку Фастівського міськрайонного суду Київської області від 06 червня 2016 року, вину ОСОБА_3 у вчиненні злочину передбаченого ст. 115 ч. 1 КК України, було доведено, а саме доведено те, що саме ОСОБА_3 усвідомлювала суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачала їх суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті потерпілої ОСОБА_5 і бажала їх настання, а тому суд вважає що ОСОБА_3 мала прямий умисел на позбавлення життя ОСОБА_5 і вчинивши для цього всі необхідні дії, умисно заподіяла їй смерть.

Так, відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже, вироком суду встановлено, що внаслідок злочинних дій відповідачки - позивачу заподіяно матеріальну та моральну шкоду і ця обставина є обов'язковою для суду при розгляді цієї справи.

Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У пункті 2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6, судам роз'яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме із Рахунку № 75 від 3 грудня 2013 року, позивач ОСОБА_1, придбала у Фізичної особи підприємця ОСОБА_6 товари для поховання на загальну суму 5210 грн. 00 коп. (а.с.8-10).

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовна вимоги щодо відшкодування майнової шкоди, а саме витрат понесених позивачем на придбання товарів для поховання матері ОСОБА_5, належить задовольнити повністю в розмірі 5210,00 грн..

Окрім того, визначаючи розмір відшкодування позивачу моральної шкоди, суд виходить із наступного.

Частина 1 ст. 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів такого захисту є відшкодування моральної (немайнової) шкоди, що гарантується в першу чергу Конституцією України, а також Цивільним Кодексом і відповідними законами України.

Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Разом з тим, п. 2 ч. 2 вказаної статті встановлено, що моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. (ч. 3, ч. 4 ст. 23 ЦК України).

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, що завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, мають враховуватися стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди суд враховує наявність такої, протиправність дій її заподіювача (відповідача), причинний зв'язок між шкодою і протиправним діянням відповідача.

Згідно роз'яснень, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Так, судом встановлено, що внаслідок кримінального правопорушення, вчиненого відповідачкою, позивач отримала та зазнала сильних душевних та моральних страждань у зв'язку із втратою рідної людини. Кримінальне правопорушення, вчинене відповідачкою призвело до того, що порушився звичайний, нормальний спосіб життя позивача та її сім'ї в цілому.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнала позивач.

Таким чином, враховуючи конкретні обставини справи, глибину та тривалість моральних страждань, суд вважає, що вимога про відшкодування моральної шкоди в сумі 100000 грн. підлягає повному задоволенню, так як вказаний розмір відповідає ступеню моральних страждань потерпілої, пов'язаних із втратою найріднішої для неї людини, що порушило звичайний, нормальний спосіб життя позивача в цілому.

Окрім того, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивачки 1000,00 грн. сплаченого нею судового збору за вимогу про стягнення моральної шкоди та враховуючи те, що позивач при подачі до суду позовної заяви звільнена від сплати судового збору за вимогу майнового характеру, а тому, суд вважає, що з відповідачки необхідно стягнути на користь держави 640 грн. 00 коп. судового збору.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Фастівський міськрайонний суд Київської області.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 15, 23, 1166, 1167 ЦК України, 128, 532 КПК України, ст.ст. 4, 10, 13, 81, 82, 141, 258-259, 263, 265, 268, 273, 354 ЦПК України ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої злочином - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 5210 (п'ять тисяч двісті десять) гривень 00 коп. та моральну шкоду в розмірі 100000 (сто тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень на користь ОСОБА_1 та 640 (шістсот сорок гривень) гривень на користь держави.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Київської області через суд першої інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити сторін:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, серія паспорта НОМЕР_2, виданий Фастівським МРВ ГУ МВС України в Київській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, адреса проживання: 08500, АДРЕСА_1.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, місце реєстрації: АДРЕСА_2, місце фактичного перебування: Слідчий ізолятор - арештний дом Державна установа «Київський слідчий ізолятор» вул. Дегтярівська, 13, м. Київ.

Повний текст рішення виготовлено 06.04.2018 року.

СУДДЯ