АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2666/18 Справа № 175/3630/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Свистунова О.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Свистунової О.В.,

суддів Єлізаренко І.А., Красвітної Т.П.,

за участю секретаря Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро

апеляційні скарги ОСОБА_2 та Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради, Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради

на заочне рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2017 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення суми боргу та визнання права власності,

В С Т А Н О В И Л А:

В порядку пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про судоустрій і статус суддів від 2 червня 2016 року № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті Голос України повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п.6 ст. 147 Закону України Про судоустрій і статус суддів).

Відповідно до пункту 9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У вересні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення суми боргу та визнання права власності.

Позовна заява мотивована тим, що 30 вересня 2016 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 було укладено договір про спільну діяльність. За умовами вищезазначеного договору вони домовилися спільними зусиллями та спільними грошовими коштами брати участь у створенні та реконструкції обєктів нерухомого майна та малих архітектурних форм, які є предметом позовних вимог. ОСОБА_3 зазначав, що до підписання зазначеного договору надав в борг ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 кожному по 5 000 грн. для закупівлі ними будівельних матеріалів. Зазначені кошти вони зобовязалися повернути до закінчення дії цього договору, але так і не повернули. У звязку з тим, що відповідачі не повертають йому свої борги та не визнають його право власності на збудовані ним та реконструйовані спірні обєкти, він вирішив звернутися до суду з зазначеним позовом.

Ураховуючи викладене, позивач просив суд: стягнути з відповідачів на свою користь грошові кошти в сумі по 5 000 грн. з кожного в якості боргу за договором про спільну діяльність; визнати за ним право власності на житловий будинок за адресою: вулиця Фадеєва, 35 Г, м. Підгородне, Дніпропетровський район, Дніпропетровська область, загальною площею 1200 к.в.м.; визнати за ним право власності без додаткового прийняття в експлуатацію на: павільйон за адресою: м. Дніпро, проспект Свободи, 203 М, загальною площею 25 кв.м.; павільйон за адресою: м. Дніпро, площа Новокодацька, 3 К, загальною площею 60 кв.м.; павільйон за адресою: м. Дніпро, площа Новокодацька, 3 Л, загальною площею 25 кв.м.; павільйон за адресою: м. Дніпро, площа Новокадацька, 1 Е, загальною площею 63 кв.м.; павільйон за адресою: м. Дніпро, вулиця Набережна Заводська, 97 Н, загальною площею 65 кв.м.; павільйон за адресою: м. Дніпро, вулиця Набережна Заводська, 97 П, загальною площею 37 кв.м.; заклад громадського харчування за адресою: м. Дніпро, вулиця Набережна Заводська, 98 К, загальною площею 700 кв.м.; нежитлові приміщення за адресою: м. Дніпро, проспект Святослава Хороброго, 13 Н, загальною площею 204 кв.м.; павільйон за адресою: м. Дніпро, проспект Гагаріна, 169 Л, загальною площею 20 кв.м.; нежитлові приміщення за адресою: м. Дніпро, вулиця Шмідта, 4 Н, загальною площею 712,8 кв.м.; нежитлові приміщення за адресою: м. Дніпро, вулиця Челюскіна, 6 К, загальною площею 1100 кв.м.; павільйон за адресою: м. Дніпро, вулиця Коробова, 2 К, загальною площею 317 кв.м.; павільйон за адресою: м. Дніпро, вулиця Кондратюка, 20 Д, загальною площею 225 кв.м.; павільйон за адресою: м. Дніпро, вулиця Моніторна, 2 К, загальною площею 202 кв.м.; нежитлові приміщення за адресою: м. Дніпро, вулиця Широка, 277 К, загальною площею 96 кв.м.; нежитлові приміщення за адресою: м. Дніпро, вулиця Широка, 277 Д, загальною площею 96 кв.м.

Заочним рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2017 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 5 000 грн.

Визнано за ОСОБА_7 право власності без додаткового прийняття в експлуатацію на: павільйон за адресою: м. Дніпро, проспект Свободи, 203 М, загальною площею 25 кв.м.; павільйон за адресою: м. Дніпро, площа Новокодацька, 3 К, загальною площею 60 кв.м.; павільйон за адресою: м. Дніпро, площа Новокодацька, 3 Л, загальною площею 25 кв.м.; павільйон за адресою: м. Дніпро, площа Новокадацька, 1 Е, загальною площею 63 кв.м.; павільйон за адресою: м. Дніпро, вулиця Набережна Заводська, 97 Н, загальною площею 65 кв.м.; павільйон за адресою: м. Дніпро, вулиця Набережна Заводська, 97 П, загальною площею 37 кв.м.; заклад громадського харчування за адресою: м. Дніпро, вулиця Набережна Заводська, 98 К, загальною площею 700 кв.м.; нежитлові приміщення за адресою: м. Дніпро, проспект Святослава Хороброго, 13 Н, загальною площею 204 кв.м.; павільйон за адресою: м. Дніпро, проспект Гагаріна, 169 Л, загальною площею 20 кв.м.; нежитлові приміщення за адресою: м. Дніпро, вулиця Шмідта, 4 Н, загальною площею 712,8 кв.м.; нежитлові приміщення за адресою: м. Дніпро, вулиця Челюскіна, 6 К, загальною площею 1100 кв.м.; павільйон за адресою: м. Дніпро, вулиця Коробова, 2 К, загальною площею 317 кв.м.; павільйон за адресою: м. Дніпро, вулиця Кондратюка, 20 Д, загальною площею 225 кв.м.; павільйон за адресою: м. Дніпро, вулиця Моніторна, 2 К, загальною площею 202 кв.м.; нежитлові приміщення за адресою: м. Дніпро, вулиця Широка, 277 К, загальною площею 96 кв.м.; нежитлові приміщення за адресою: м. Дніпро, вулиця Широка, 277 Д, загальною площею 96 кв.м.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не доведені обставини, що мають значення для справи.

Також скаржник зазначає, що судом неповно зясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають встановленим обставинам.

В апеляційній скарзі Дніпропетровська місцева прокуратура №3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не доведені обставини, що мають значення для справи.

Також скаржник зазначає, що судом неповно зясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають встановленим обставинам.

У відзиві на апеляційну скаргу, позивач ОСОБА_3 просить закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою Дніпропетровської місцевої прокуратури №3.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає за необхідне апеляційні скарги задовольнити, виходячи знаступного.

Згідно з статтями 4, 13 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Способи захисту цивільних прав та інтересів передбачені статтею 16 ЦК України, за положеннями якої під способами захисту субєктивних цивільних прав є закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Особа, право якої порушено, може скористатися відповідно до статті 16 ЦК України, не любим, а цілком конкретним способом захисту свого права.

Відповідно до частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК судове рішення повинне ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно та всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що при прийнятті рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та якими доказами це підтверджується, чи є інші фактичні дані, що мають значення для вирішення справи та докази, що їх підтверджують.

Рішення суду першої інстанції не відповідає указаним вимогам закону.

Судом першої інстанції установлено, що 30 вересня 2016 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 було укладено договір про спільну діяльність. За умовами вищезазначеного договору сторони домовилися спільними зусиллями, спільними грошовими коштами брати участь у створенні та реконструкції нижчезазначених обєктів нерухомого майна та малих архітектурних форм. Відповідно до умов п.3.2 цього договору «ОСОБА_7, створене та реконструйоване в процесі спільної виробничої діяльності, буде належати ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1) на праві особистої приватної власності», відповідно до умов п.3.3 «Після будівництва та реконструкції майна, що є предметом даного договору ОСОБА_4 і ОСОБА_5 отримують право безкоштовної оренди створених (реконструйованих) обєктів нерухомого майна протягом одного року до 30 вересня 2017 року». Також в п.2.4 цього договору зазначено, що ОСОБА_3 до підписання зазначеного договору надав в борг ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 кожному по 5 000 грн. для закупівлі ними будівельних матеріалів. Зазначені обставини підтверджуються наданим позивачем ОСОБА_8 про спільну діяльність осіб від 30 вересня 2016 року та борговою розпискою ОСОБА_4 на 5 000 грн.

Під час дії договору позивачем було побудовано девять павільйонів розташованих за адресами: м. Дніпро, проспект Свободи, буд. 203 М, загальною площею 27,7 кв.м.; м. Дніпро, площа Новокодацька, З К, загальною площею 53,6 кв.м.; м. Дніпро, площа Новокодацька, З Л, загальною площею 24,4 кв.м.; м. Дніпро, площа Новокадацька, 1 Е, загальною площею 60,5 кв.м.; м. Дніпро, вулиця Набережна Заводська, 97 Н, загальною площею 61,5 кв.м.; м. Дніпро, вулиця Набережна Заводська, 97 П, загальною площею 34,9 кв.м.; м. Дніпро, вулиця Коробова, 2 К, загальною площею 307,3 кв.м.; м. Дніпро, вулиця Кондратюка, 20 Д, загальною площею 213,2 кв.м.; м. Дніпро, вулиця Моніторна, 2 К, загальною площею 193 кв.м.

30 вересня 2016 року між КП Управління з організації контролю у сфері благоустрою та розміщення зовнішньої реклами Дніпровської міської ради та ОСОБА_5 було укладено договори про використання благоустрою міста не за їх цільовим призначенням, а саме: Договір № 1647ТС, Договір № 1648ТС, Договір № 1649ТС, Договір № 1650ТС, Договір № 1652ТС, Договір № 1653ТС відповідно до однотипних умов вищезазначених договорів ОСОБА_5 було надано у користування обєкти благоустрою міста. Усі вищезазначені договори містять однотипні умови та жоден з них не містить заборони щодо забудови земельних ділянок, наданих у користування.

Під час дії зазначених договорів позивачем на виконання умов договору від 30 вересня 2016 року про спільну діяльність було збудовано (реконструйовано) вищезазначені павільйони. В усіх вищезазначених договорах в. п.3.1.2 зазначено, що орган контролю має право у випадку звернення Користувача з письмовою пропозицією про продовження дії ОСОБА_8, здійснити обстеження ОБ (умов використання обєкта (обєктів) благоустрою), та не пізніше трьох робочих днів з дня реєстрації письмової пропозиції Користувача, прийняти рішення про оформлення додаткової угоди до ОСОБА_8 із Користувачем про продовження терміну дії ОСОБА_8. Після завершення будівництва позивач звертався з відповідною заявою про внесення змін у вищезазначені договори щодо відомостей про нового землекористувача, адже саме він є власником, створеного ним майна (павільйонів). Але на даний час його заяву не розглянуто.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості та доведеності.

Однак, колегія суддів погодитися з такими висновками суду не може, оскільки суд дійшов них через неповне зясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, що відповідно до статті 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

Згідно з частиною 2 статті 331 ЦК України якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Як визначено статті 39 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до обєктів з незначними наслідками (ССІ), та обєктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність обєкта до експлуатації протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви. Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до обєктів з середніми (СС2) та значними (ССЗ) наслідками, здійснюється на підставі акту готовності об'єкта до експлуатації шляхом видачі органами державного архітектурно-будівельного контролю сертифіката у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.п.1, 2, 4 п.4 Примірного положення про органи державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.08.2015 року № 671, орган держархбудконтролю відповідно до покладених на нього завдань, надає, отримує документи, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, відмовляє у видачі таких документів, анулює їх, скасовує їх реєстрацію; приймає в експлуатацію закінчені будівництвом обєкти (видає сертифікати, реєструє декларації про готовність обєкта до експлуатації та повертає такі декларації на доопрацювання для усунення виявлених недоліків), здійснює державний архітектурно-будівельний контроль за дотриманням вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування обєктів містобудування, проектної документації щодо обєктів, розташованих у межах відповідних населених пунктів.

Відповідно до п.9-1 розділу V «Прикінцеві положення» Закону України Про регулювання містобудівної діяльності, з 28.10.2016 року функції державного архітектурно-будівельного контролю на території м. Дніпро здійснює управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради.

При цьому, виключно власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам.

Відповідно до вимог статті 14 Конституції України, статті 1 ЗК України земля є основним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Право власності та користування на землю набувається та реалізується в порядку та на підставах, визначених Конституцією України (ст. 13, 14), Земельного кодексу України (ст. 78, 92, 93, 102-1, 116,118, 119, 123, 125, 126 ЗК України), а також інших законів, що видаються відповідно до них (Закону України Про оренду землі, Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 10 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України та іншими законами.

Згідно зі статті 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до статті 83 ЗК України у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності.

Однак, всупереч вимогам статті 33 ЦПК України (в редакції, чинній на момент ухвалення рішення) суд першої інстанції не залучив Дніпровську міську раду до участі у справі в якості відповідача, як власника самовільно забудованих земельних ділянок.

Також, судом першої інстанції не залучено до участі у справі Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради, як органу контролю у відповідності до Закону України Про регулювання містобудівної діяльності.

Отже, суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, не залучив до участі осіб чиї права та охоронювані законом інтереси могли бути порушені при розгляді справи.

Відповідно до пункту 4 частини 3 статті 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права є обовязковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обовязки осіб, що не були залучені до участі у справі.

На підставі викладеного, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

На підставі статті 141 ЦПК України з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 та Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 підлягає стягненню сума судових витрат, сплачених останніми за подачу апеляційної скарги у розмірі 1200,00 грн. кожному.

Керуючись ст. 147, п.3 розділом XII Прикінцевих та Перехідних положень Закону України Про судоустрій і статус суддів, ст.ст. 259,268,374,376,381,382,383,384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради, Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради задовольнити.

Заочне рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2017 року скасувати в частині задоволених позовних вимог та ухвалити в цих частинах нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення суми боргу та визнання права власності відмовити.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3на користь ОСОБА_2судові витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги у розмірі 1200,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_3на користь Дніпропетровської місцевої прокуратури №3судові витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги у розмірі 1200,00 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 17 квітня 2018 року.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: І.А. Єлізаренко

ОСОБА_9