11.04.2018 Справа № 363/3483/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2018 року м. Вишгород

Вишгородський районний суд Київської області у складі: головуючого судді Баличевої М.Б., за участі секретаря Кашоїди М.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вишгород цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_1, третя особа Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Нова» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

В вересні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,в якому просить стягнути з відповідача на його користь суму стразового відшкодування у розмірі 2 973, 03 грн. та понесені судові витрати у розмірі 1 600 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 17.10.2016 року о 13 год. 42 хв. у місті Києві, по просп. Оболонському 22-В, сталася дорожньо транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1. На підтвердження цього факту органами внутрішніх справ видано довідку про дорожньо транспортну пригоду № 784445. В наслідок ДТП було пошкоджено транспортний засіб FORD FOCUS д.н.з. НОМЕР_3, який на момент ДТП був застрахований позивачем, відповідно до Договору добровільного страхування № 28-5000-16-00102 від 13.07.2016 року. 17.10.2016 року страхувальник звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування та надав всі необхідні документи. Загальна сума страхового відшкодування, що була зарахована в рахунок несплаченої частини страхового платежу становить 5 946, 06 грн. Постановою Оболонського районного суду м. Києва 18.11.2016 року встановлено, що вказана ДТП сталася внаслідок порушення ПДР України обома учасниками ДТП водієм страхувальника позивача та відповідача, яких притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Оскільки, вина обох учасників ДТП була встановлена судом, вважає, що сума шкоди, яку має відшкодувати відповідач має становити половину фактичного (реального) розміру завданої шкоди, а саме 2 973, 03 грн. На підставі викладеного, звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 24.11.2017 року було залучено в якості третьої особи Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Нова».

Представник позивача в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги повністю підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що він не погоджується із сумою відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_4, оскільки експерт, який проводив дослідження вказаного транспортного засобу є некваліфікованим, ним не вірно було зазначено пошкодження транспортного засобу. Вказав, що ним взагалі не було порушено ПДР України.

Представник третьої Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Нова»особи в судове засідання не зявився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, шляхом розміщення оголошення про його виклик на сайті суду, заяв чи клопотань від останнього на адресу суду не надходило.

Суд, вислухавши пояснення відповідача ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.1, ч. 2, ч. 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Поряд з цим, ч. 1 ст. 44 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Судом встановлено, що

13.07.2016 року між ПАТ «СК «Українмька страхова група» та ПАТ КБ «ПриватБанк» був укладений Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-5000-16-00102, предметом якого є страхування транспортного засобу FORD FOCUS д.н.з. НОМЕР_3.

17.10.2016 року о 13 год. 42 хв. у місті Києві, по просп. Оболонському 22-В, сталася дорожньо транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1.

На підтвердження цього факту органами внутрішніх справ видано довідку про дорожньо транспортну пригоду № 784445.

Вказані обставини встановлені постановою Оболонського районного суду м. Києва вищевказана ДТП відбулась внаслідок порушення ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ПДР України.

В подальшому до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» звернувся ПП «Комсервіс Безпека» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування, при цьому надав всі необхідні документи.

21.08.2017 року Довідкою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» повідомила, про підтвердження факту, що страхове відшкодування в розмірі 5 946, 06 грн. по справі № ДККА 53334 за Договором страхування № 28-5000-16-00102 від 13.07.2016 року було зараховано в рахунок несплаченої частини страхового платежу страхувальнику ПП «Комсервіс Безпека».

Під час розгляду справи було встановлено, що цивільно правова відповідальність відповідача ОСОБА_1 станом на момент ДТП була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «НОВА» із строком дії 24.03.2016 року до 23.03.2017 року, що підтверджується Полісом № АЕ/8228588 від 19.03.2016 року.

Згідно ст. 3 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», метою обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є не тільки забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, але і захист майнових інтересів страхувальників. Звернення страховика, який виплатив страхове відшкодування, одразу до винної особи суперечить вказаній меті обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності та зводить нанівець потребу в існуванні цього інституту цивільного права.

В правовій позиції, висловленій при розгляді справи №6-2808цс15 Верховний Суд України роз'яснив, що право потерпілого па відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Однак обставини справи №6-2808цс15 розглянутої Верховним Судом Україні 20.01.2016 року істотно відрізняються від фактичних обставин даної цивільної справи. Зокрема, позивачами у справі №6-2808цс15 були фізичні особи, яким була заподіяна шкода у зв'язку зі смертю їх близького родича. В даній цивільній справі позивачем є не фізична особа, а ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група», яке здійснює професійну діяльність в сфері страхування.

Крім того, позивач в цивільній справі не є потерпілим в розумінні п.1.3 ст.1 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно ст.1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до вимог ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до вимог п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст.ст. 440, 450 ЦК України шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Відповідно до вимог п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до вимог ст. 29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди також додаються витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Як вбачається з матеріалів справи, внаслідок настання страхового випадку ПрАТ «СК «УСГ» виплатило страхове відшкодування у розмірі 5 946, 06 грн. на користь ПП «Комсервіс Безпека», оскільки в результаті дорожньо-транспортної пригоди було завдано шкоди автомобілю останнього.

За правилами ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до вимог ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

За правилами ст. 38 Закону України Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлене право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов до особи, яка заподіяла шкоду.

Відповідно до вимог п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» оскільки в силу ст. 452 ЦК України особа, яка відповідає за шкоду, заподіяну з вини іншого, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, не буде суперечити закону предявлення за вибором потерпілого вимог про відшкодування шкоди безпосередньо до винної особи, якщо за законом межі відповідальності останньої і особи, яка за неї відповідає, однакові. З винної особи за регресною вимогою стягується сума майнових витрат, понесених на виконання зобовязання по відшкодуванню шкоди, а якщо законом встановлено межі відшкодування або межі відповідальності винної особи, то з неї витрати стягуються в цих межах. Регресна вимога може бути предявлена протягом трьох років, з дня виконання зобовязання про відшкодування шкоди (відшкодування в натурі, виплати суми періодичних платежів тощо).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Оскільки в судовому порядку було встановлено вину як ОСОБА_1 та і вину другого учасника у вчиненні адміністративного правопорушення, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди та пошкодження автомобілів, суд дійшов висновку, що вимога позивача до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо транспортної пригоди, є законною та обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню.

За правилами ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі слід стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача.

Керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», ст.ст. 6, 22, 29, 38, 39 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 979, 993, 1191 Цивільного кодексу України, ст. ст. 12, 81, 141, 259, 268, 284, ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_1, третя особа Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Нова» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 Покровська, 26) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» (р/р ПАТ «СК «УСГ» № НОМЕР_5 в АБ «Украгазбанк», МФО 320478, ) суму страхового відшкодування у розмірі 2 973 (дві тисячі девятсот сімдесят три) гривні 03 (три) копійки та понесені судові витрати у розмірі 1 600 (одна тисяча шістсот) гривень, а всього стягнути 4 573 (чотири тисячі пятсот сімдесят три) гривні 03 (три) копійки.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХIIІ "Перехідні положення" Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Вишгородський районний суд Київської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 17 квітня 2018 року.

Головуючий М.Б. Баличева