Справа № 349/1590/17
Провадження № 2/349/29/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11 квітня 2018 року м. Рогатин

Рогатинський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді Могили Р.Г.

з участю секретаря судового засідання Матасової Н.М.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

представники позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3

відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5

представник відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засідання за правилами загального позовного провадження цивільну справу №349/1590/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про скасування реєстрації права власності та визнання права власності на частину домоволодіння в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_7Л, ОСОБА_4І, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про скасування реєстрації права власності на домоволодіння та визнання за ним права власності на 5/6 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться по вул. Б.Хмельницького, 5 в с.Данильче Рогатинського району Івано-Франківської області, як спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_9, який помер 28 жовтня 2010 року.

Позовна заява мотивована тим, що батьки позивача ОСОБА_9 та ОСОБА_10 були власниками домоволодіння, що розташоване по вул. Б.Хмельницького,5 в с. Данильче Рогатинського району Івано-Франківської області. У звязку із смертю матері ОСОБА_10 28 червня 1999 року відкрилась спадщина на належну із ? частину вказаного домоволодіння. Оскільки заповіту вона не залишила, спадкоємцями, що мали право у першу чергу за законом спадкувати дане майно були її чоловік ОСОБА_9, сини ОСОБА_1 та ОСОБА_7 Кожному із них належало за законом по 1/6 частині домоволодіння. Спадщину вони прийняли, оскільки фактично вступили в управління спадковим майном.

У звязку із смертю батька позивача ОСОБА_9 28 жовтня 2010 року відкрилась спадщина на належну йому 4/6 частин домоволодіння №5 по вул. Б.Хмельницького в с.Данильче Рогатинського району. За життя він залишив заповіт, згідно якого належне йому майно заповів позивачу по справі ОСОБА_1 Позивач спадщину прийняв,оскільки на час відкриття спадщини постійно проживав разом із спадкодавцем. Спадкоємців, які б мали право на обов'язкову частку у спадщині немає. Таким чином він має право на 5/6 частин даного домоволодіння.

Однак під час реєстрації права власності на спадкове майно позивачу стало відомо, що право власності на домоволодіння по вул. Б.Хмельницького, 5 в с. Данильче Рогатинського району Івано-Франківської області зареєстровано за відповідачами по справі ОСОБА_7Л, ОСОБА_4І, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, по 1/7 частині за кожним, як членами колгоспного двору. Вважає, помилковим віднесення даного домоволодіння до категорії «колгоспні двори», оскільки голова двору ОСОБА_9 хоч і був прийнятий в колгосп на посаду тракториста, однак членом колгоспу не був, про що свідчить те, що йому була видана саме трудова книжка а не трудова книжка колгоспника,а відповідно і відповідачі не були членами колгоспного двору. Оскільки реєстрація права власності на домоволодіння за відповідачами проведена з порушенням законодавства, а він як спадкоємець за заповітом прийняв спадщину, просив позов задовольнити.

У лютому 2018 року представник відповідача ОСОБА_4, адвокат ОСОБА_11 подав відзив на позовну заяву, вказуючи на помилкові твердження позивача про те, що голова двору ОСОБА_9, який був прийнятий в колгосп ім.. ОСОБА_12 ( пізніше переіменованого в колгосп ім.. М.Черемшини ) та працював на посаді тракториста та якому виділена земельна частка (пай), не був членом колгоспного двору. Вважає, що відповідь архівного відділу Рогатинської РДА про те, що до відділу не передавалися протоколи зборів колгоспу ім..ОСОБА_12, на яку посилається позивач як на доказ того, що ОСОБА_9 не приймався в члени колгоспного двору, не є належним доказом даної обставини, оскільки не підтверджують цю обставину. В той же час обставиною яка підтверджує те, що голова двору ОСОБА_9 був членом колгоспу, представник відповідача вказує на рішення ІІІ сесії демократичного скликання Данильченської сільської ради від 08 вересня 1998 року «Про передачу в колективну власність земель спілці селян власників ім. Є.Смика» згідно якого ОСОБА_9 набув право на отримання земельної частки «паю», яке належить лише членам колгоспу.

Позивач ОСОБА_1 та представники позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3 у судовому засіданні позов підтримали з підстав наведених у позовній заяві та додатково пояснили, що спірне домоволодіння належить до робітничих дворів, оскільки побудоване батьками позивача. Дозвіл на будівництво було надано ОСОБА_9, а не членам колгоспного двору. Земельна ділянка під забудову виділена виконавчим комітетом сільської ради, а не колгоспом із земель, що йому належали. У будівельному паспорті також вказано, що дозвіл надано для будівництва індивідуального житлового будинку. Право на земельну частку (пай) ОСОБА_9 набув не як член колгоспного двору, а оскільки працював у сільському господарстві.

Відповідач ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_11 в судовому засіданні заперечували проти позову, просили у задоволенні позову відмовити за недоведеністю позовних вимог, оскільки позивачем не надано доказів того, що господарство належить до суспільної групи «двір робітника». В той же час доказами, що підтверджують правильність віднесення домоволодіння до суспільної групи «колгоспний двір» є зокрема записи по господарської книги, рішення Данильченської сільської ради, згідно якої ОСОБА_9 як члену спілки селян ім.Є.Смика виділено земельну частку «пай». Також позивачем неправильно заявлено позовні вимоги, оскільки суд не уповноважений скасовувати державну реєстрацію права власності, а лише може визнавати недійсними документи, що стали підставою для такої реєстрації.

Відповідач ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти позову, з тих самих підстав, що відповідач ОСОБА_4

Відповідачі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у судове засідання не прибули, згідно повідомлення органу реєстрації місця проживання особи - Данильченської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області за № 236/02-19 від 29 вересня 2017 року та №311/02-19 від 12 грудня 2017 року, вказані особи зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, однак тимчасово перебувають на роботах за кордоном.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши письмові докази, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно рішення виконавчого комітету Рогатинської районної Ради народних депутатів №185 від 14 листопада 1984 року ОСОБА_9 надано дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку та господарських споруд для власного господарства на земельній ділянці виділеній виконавчим комітетом. Цим же рішенням затверджено будівельний паспорт на забудову земельної ділянки,виділеної індивідуальному забудовнику ОСОБА_9

Судом встановлено, ОСОБА_9 та його дружиною ОСОБА_10 у відповідності до рішення виконавчого комітету Рогатинської районної Ради народних депутатів №185 від 14 листопада 1984 року збудовано житловий будинок та господарські будівлі по вул. Б.Хмельницького,5 в с.Данильче Рогатинського району Івано-Франківської області.

Згідно записів погосподарської книги Данильченської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області головою двору №5 по вул. Б.Хмельницького в с.Данильче Рогатинського району Івано-Франківської області був ОСОБА_9

ОСОБА_9 15 лютого 1971 року був прийнятий в колгосп ім.. ОСОБА_12 на посаду тракториста. 30 липня 1974 року у звязку із обєднанням та переіменуванням колгоспу ім. Б.Хмельницького на колгосп ім.. М.Черемшини, ОСОБА_9 затверджений трактористом. 01 лютого 1993 року згідно рішення правління ОСОБА_9 переведений на посаду помічника бригадира. 30 червня 1994 року він знову переведений на посаду тракториста, а з 01 березня 1997 року згідно рішення правління переведений на посаду помічника бригадира. 15 липня 20002 року ОСОБА_9 звільнено з роботи у звязку із виходом на пенсію, що підтверджується трудовою книжкою.

Згідно Довідки архівного відділу Рогатинської районної державної адміністрації Івано-Франківської області 18 грудня 1992 року колгосп ім.. М.Черемшини реорганізувався в селянську спілку ім.. ОСОБА_13.

ОСОБА_9 помер 28 жовтня 2010 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-НМ №120110,виданим 28 жовтня 2010 року Данильченською сільською радою Рогатинського району Івано-Франківської області.

Згідно заповіту, посвідченого 04 червня 2009 року секретарем Данильченської сільської ради Рогатинського району, ОСОБА_9 усе своє майно заповів позивачу по справі ОСОБА_1

Згідно довідки виконавчого комітету Данильченської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області №24 від 17 лютого 2018 року, станом на 01 липня 1990 року в домоволодінні №5, що по вул. Б.Хмельницького в с.Данильче проживали ОСОБА_9, ОСОБА_10,ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_5

Згідно довідки виконавчого комітету Данильченської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області №41 від 21 лютого 2018 року, станом на 15 квітня 1991 року в домоволодінні №5, що по вул. Б.Хмельницького в с.Данильче були зареєстровані ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_5

Згідно довідки відділу Держгеокадастру у Рогатинському районі від 16 лютого 2018 року ОСОБА_9 набув право на отримання земельної частки «паю». На підставі рішення другої сесії ІІІ демократичного скликання Данильченської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області від 08 вересня 1998 року «Про передачу в колективну власність земель спілці селян власників імені ОСОБА_13» та рішення Рогатинської районної ради Івано-Франківської області від 01 липня 2005 року.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 зареєстровано право власності по 1/7 частині домоволодіння по вул. Б.Хмельницького,5 в с.Данильче Рогатинського району Івано-Франківської області. Підстава для виникнення права власності: виписка з по господарської книги №1 серія та номер 115, видана Данильченською сільською радою Рогатинського району Івано-Франківської області 10 травня 2017 року; рішення Данильченської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області про розподіл часток колишнього колгоспного двору №8 від 10 травня 2017 року; рішення Жовчівської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області про передачу земель у приватну власність від 30 грудня 1993 року.

Відповідно до ч.1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статус майна колгоспного двору був врегульований статтями 120-126 ЦК України в редакції 1963 року, які були виключені з кодексу у 1993 році (Закон від 16 грудня 1993 року № 3718-XII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», який набрав чинності з 18 січня 1994 року).

Колгоспний двір визначався як сімейно-трудове об'єднання осіб, всі або частина яких є членами колгоспу, брали участь у суспільному виробництві колгоспу та спільно вели підсобне господарство на присадибній ділянці.

Згідно зі ст.120 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить всім членам двору на праві спільної сумісної власності.

За змістом ст.123 ЦК УРСР 1963 року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Частку працездатного члена двору в майні двору може бути зменшено або у її виділенні зовсім відмовлено у звязку з недовгочасним його перебуванням у складі двору або незначною участю своєю працею чи коштами в господарстві двору.

Статтею 126 ЦК УРСР 1963 року передбачено, що працездатний член колгоспного двору втрачає право на частку в майні двору, якщо він не менше трьох років підряд не брав участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору. Це правило не застосовується, якщо член двору не брав участі у ведені господарства у звязку призовом на строкову військову службу, навчанням в учбовому закладі або хворобою.

Пленум Верховного Суду України у п.6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» розяснив судам, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба).

Отже у разі правильності зарахування господарства сторін до суспільної групи господарств - колгоспний двір право на частку у спірному будинку мають всі члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили право на таку частку.

Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13 квітня 1979 року № 112/5 (далі Вказівки № 112/5), а згодом аналогічними Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року за № 5-24/26, та Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69 (далі Вказівки № 69).

Згідно зі змістом Вказівок № 112/5 і № 69 суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім'ї). Особи, які працювали в колгоспі, але не були членами колгоспу, належали до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади.

Відповідно до абзацу 2 пункту 20 Вказівок № 112/5 виключенням із загального порядку були лише господарства, в яких проживали працюючі члени колгоспу. Такі господарства, незалежно від роду занять голови господарства, відносилися до господарств колгоспників.

Із матеріалів справи, відомостей, що містяться у витягу з погосподарської книги Данильченської сільської ради вбачається, що ОСОБА_9 проживав у домоволодінні №5 по вул. Б.Хмельницького в с.Данильче Рогатинського району та був головою двору. Він був членом колгоспу ім.. ОСОБА_12, перейменованого 10 липня 1974 у колгосп ім. М.Черемшини з центральною садибою в с.Жовчів Рогатинського району та 18 грудня 1992 року реорганізованого в селянську спілку ім. Є.Смика, працював трактористом, помічником бригадира з 15 лютого 1971 року до 15 липня 2012 року. Після чого вийшов на пенсію. У звязку із його членством у колгоспі набув право власності на земельну частку (пай).

Станом на 15 квітня 1991 року будинок № 5 по вул. Б.Хмельницького в с. Данильче Рогатинського району Івано-Франківської області мав статус колгоспного двору, в якому були зареєстровані ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_5 і розмір їх часток був рівний.

Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

У відповідності до ч.2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Крім того, не підлягає до задоволення і позовна вимога в частині скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстрації права власності по 1/7 частині домоволодіння №5 по вул. Б.Хмельницького с.Данильче Рогатинського району Івано-Франківської області за ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_5.

Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав. Дія Закону поширюється на відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

З аналізу вказаної норми права вбачається, що рішення суду про задоволення позову про визнання недійсними документів, які були підставою виникнення права власності на спірне домоволодіння є підставою для скасування державної реєстрації речового права.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках ( ч.1 ст.13 ЦПК України).

Враховуючи, що документи, які були підставою виникнення права власності відповідачів на вказане домоволодіння не були предметом судового оскарження, а тому підстави для скасування державної реєстрації права власності відсутні.

Вищенаведені обставини дають підстави суду зробити висновок про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Керуючись ст. ст.12, 13, 81,259, 263-265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 про скасування реєстрації права власності по 1/7 частині домоволодіння №5 по вул. Б.Хмельницького с.Данильче Рогатинського району Івано-Франківської області за ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та визнання за ним права власності на 5/6 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться по вул. Б.Хмельницького, 5 в с.Данильче Рогатинського району Івано-Франківської області, як спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_9, який помер 28 жовтня 2010 року, відмовити .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду Івано-Франківської області через Рогатинський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення - 20 квітня 2018 року.

Суддя Р.Г. Могила