ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/1435/18
Провадження № 2-н/362/101/18
У Х В А Л А

28 березня 2018 року суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області Корнієнко С.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей, -

в с т а н о в и в:

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернулась з заявою про видачу судового наказу, в якій просила стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3, дочки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 в частці від заробітку (доходу) і розмір яких повинен становити 1/3 частку на двох дітей щомісячно, але не менше пятдесяти відсотків прожиткового мінімуму, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття.

Однак, розглянувши зазначену заяву про видачу судового наказу, а також матеріали, долучені до заяви, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у прийнятті заяви про видачу судового наказу з наступних підстав.

Так, згідно ч. 3 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємоповязані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Як вбачається із заяви ОСОБА_1 боржник ОСОБА_2 є громадянином ОСОБА_5 Федерації де він постійно проживає, а також має там зареєстроване місце проживання.

Тому при розгляді справи про стягнення аліментів з такого боржника і при примусовому виконанні можливого рішення у справі (судового наказу) необхідно буде на підставі ч.2 ст. 10 ЦПК України застосовувати міжнародний договір України, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, зокрема, Конвенцію про правову допомогу і правові відносини по цивільним, сімейним та кримінальним справам від 22.01.1993р. (далі Конвенцію) та у звязку з цим залучати для виконання рішення у справі міністерства юстиції України та Росії. А остання обставина щодо необхідності залучення інших зацікавлених осіб, як вбачається з п.4 ч.1 ст. 161 ЦПК України, є перешкодою у видачі судового наказу у даному випадку.

Відповідно до ч.1 ст.53 вказаної Конвенції клопотання про дозвіл на примусове виконання рішення подається в компетентний суд Сторони що домовилась, де рішення підлягає виконанню. Воно може бути подано і до суду, який виніс рішення по справі в першій інстанції. Цей суд направляє клопотання суду, який є компетентним винести рішення за клопотанням. До клопотання, зокрема відповідно до п. «б» ч.2 ст. 53 Конвенції, додається документ, з якого випливає, що сторона, проти якої було винесено рішення, яка не прийняла участь в процесі, була належним чином та своєчасно викликана в суд , а у випадку її процесуальної недієздатності була належним чином представлена.

Оскільки відповідно до ч.2 ст. 167 ЦПК України видача судового наказу проводиться без судового засідання і виклику стягувача та боржника для заслуховування їх пояснень, то у випадку видачі судом судового наказу про стягнення з боржника ОСОБА_2 аліментів на дитину неможливо буде виконати вимоги викладені у п. «б» ч.2 ст. 53 Конвенції, тому такий судовий наказ неможливо буде звернути для примусового виконання на території ОСОБА_5 Федерації в звязку з порушенням вимог Конвенції, зокрема, в звязку з неможливістю долучення до клопотання про дозвіл на примусове виконання на території РФ судового наказу документу, з якого випливає, що ОСОБА_2, проти якого було винесено рішення, який не прийняв участь в процесі, був належним чином та своєчасно викликаний в суд.

Суд вважає, що для вирішення питання про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на дитину та подальшого виконання можливого рішення у справі з застосуванням Конвенції, заявниці ОСОБА_1 слід звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів і цей спір про право цивільне слід розглядати в порядку позовного провадження з метою виконання вимог Конвенції про правову допомогу і правові відносини по цивільним, сімейним та кримінальним справам від 22.01.1993р.

Керуючись ст. ст. 160, 165, 166 ЦПК України, -

у х в а л и в:

У прийнятті заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей відмовити.

Роз'яснити заявнику що відмова у прийнятті заяви унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Васильківський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С.В. Корнієнко