У х в а л а

12 березня 2018 року

м. Київ

справа № 645/9881/14-ц

провадження № 61-11272ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Штелик С. П., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11 вересня 2017 року та постанову апеляційного суду Харківської області від 11 січня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2014 року ОСОБА_1 звернувся у суд з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, який в подальшому уточнив та в остаточній редакції просив суд: розділити майно, що є спільною сумісною власністю, а саме: автомобіль Honda civic, 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1, який зареєстрований за ОСОБА_2, цифрове піаніно «Yamaha» P-95В/Р-95S, електрокамін «DBL - 2000-BX», масляний обігрівач - «Thomas», стаціонарний телефон - «Panasoniс», караоке - «DVD ресівер», холодильник - «Nord», пилосос - «Samsung», мобільний телефон «Nokia», пральна машина «LG», мікрохвильова піч «Samsung», мийка повітря «Boneco», диван «Санкт - Петербург», диван «Шпех», монітор «Samsung mj 17 csks», массажер «vt - 1380 в», фритюрниця «Сaurora», чайник «Тefal», кондиціонер «Panasonik», фільтр для води, кухонний комбайн «Rainford», телевізор LG, надавши йому грошову компенсацію у розмірі 159 352 грн 85 коп.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11 вересня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково. Здійснено поділ майна подружжя, що є спільною сумісною власністю, а саме автомобіля Honda civic, 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1, та визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності по 1/2 частці цього автомобіля. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 половину вартості спільного майна подружжя в сумі 3 183 грн 87 коп. В решті позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 1594 грн на користь ОСОБА_1 Повернуто ОСОБА_1 зайве сплачений судовий збір в сумі 800 грн.

Додатковим рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25 вересня 2017 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати за проведення судової автотоварознавчої експертизи № 5376 в сумі 881 грн.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 10 жовтня 2017 року внесено виправлення у резолютивну частину рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11 вересня 2017 року (його вступну та резолютивну частини та повний текст). Третій абзац резолютивної частини зазначеного рішення викладено в наступній редакції: «Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 половину вартості спільного майна подружжя в сумі 4 606 грн 37 коп.».

Постановою апеляційного суду Харківської області від 11 січня 2018 року рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11 вересня 2017 року залишено без змін.

У касаційній скарзі, поданій 27 січня 2018 року, ОСОБА_1 просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

За правилом пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до положень частини дев'ятої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб із 01 січня 2018 року становить 1 762 грн.

За таких обставин, з урахуванням змісту пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначною є справа, у якій ціна позову не перевищує 176 200 грн.

У спірних правовідносинах ціна позову (159 352 грн 85 коп.) не перевищує 176 200 грн, тобто зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, увідкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев'ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11 вересня 2017 року та постанову апеляційного суду Харківської області від 11 січня 2018 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. П. Штелик