Провадження 4-с/127/14/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2018 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Сичука М.М.,

при секретарі Конецул О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці скаргу ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_2, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в жовтні 2017 року звернувся до суду з вищезазначеною скаргою.

Ухвалою Вінницького Вінницької області від 26.10.2017 року залишено без розгляду скаргу ОСОБА_1 до Ленінського відділу ДВС Вінницького МУЮ на постанову державного виконавця.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 07.12.2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 26.10.2017 року скасовано і направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 08.12.2017 року заяву судді Романюк Л.Ф. про самовідвід задоволено. Цивільну справу № 127/27802/14-ц за скаргою ОСОБА_1 до Ленінського відділу ДВС Вінницького МУЮ на постанову державного виконавця на підставі ст. 14 ЦПК України передано на авторозподіл.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 05.01.2018 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку подання заяви на оскарження постанови про стягнення виконавчого збору від 13.06.2017 відмовлено. Скаргу ОСОБА_1 на постанову старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області про стягнення виконавчого збору залишено без розгляду.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 15.02.2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 05.01.2018 року скасовано, направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12.03.2018 року заяву судді Ан О.В. про самовідвід задоволено. Цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Центрального відділу ДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області ОСОБА_2 передано до відділу прийому та реєстрації (канцелярії) Вінницького міського суду Вінницької області для повторного автоматизованого розподілу.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 13.03.2018 року прийнято до розгляду скаргу ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Центрального відділу ДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області ОСОБА_2

Скарга мотивована тим, що на примусовому виконанні у Центральному відділі ДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області з 09.03.2016 року знаходився виконавчий лист № 127/27802/14-ц, який 12.05.2015 року видано Вінницьким міським судом про стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кей - Колект» 64155,98 доларів США, що еквівалентно 1011098,24 грн.

02.11.2016 року старший державний виконавець Ценрального відділу ДВС м. Вінниці ОСОБА_2, на підставі заяви стягувача від 04.10.2016 року виніс постанову про повернення виконавчого документа про зняття арешту з майна.

31.05.2017 року начальник Центрального відділу ДВС ОСОБА_5 виніс постанову, якою визнав незаконними дії державного виконавця Микитюка М.О. щодо зняття арешту з майна боржника, не винесення постанови про стягнення виконавчого збору та скасував в частині припиненні арешту майна постанову державного виконавця у виконавчому провадженні № 50405684, яку винесено 02.11.2016 року.

На виконання вказаної постанови державний виконавець 07.06.2017 року виніс постанову припинення чинності арешту майна боржника на підставі виконавчого листа № 127/27802/14-ц та також 07.06.2017 року виніс постанову про скасування постанови про повернення виконавчого листа стягувачу на підставі виконавчого листа № 127/27802/14-ц.

13.06.2017 року державний виконавець Микитюк М.О., на підставі постанови державного виконавця від 17.03.2016 року № 50405684 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору виніс постанову про відкриття виконавчого провадження № 54103457.

ОСОБА_1 вважає, що при винесенні вказаних постанов працівники виконавчої служби не дотримались вимог законів та нормативно правових актів, допустивши їх довільне трактування.

Згідно уточнених вимог ОСОБА_1 просив визнати неправомірними дії державного виконавця Центрального відділу ДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження № 54103457 від 13.06.2017 року та зобовязати Центральний відділ ДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області скасувати вказану постанову; визнати неправомірними дії державного виконавця Центрального відділу ДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області при винесенні постанови № 54103457 від 26.06.2017 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, яку винесено на підставі постанови від 17.03.2016 року про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору та зобовязати Центральний відділ ДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області повернути ОСОБА_1 безпідставно стягнуті з його пенсії кошти, які з серпня 2017 року стягуються щомісячно з його пенсії в сумі 725,74 грн.

ОСОБА_1 та його представник в судовому засіданні скаргу підтримали та просили її задоволити.

Представник Центрального відділу ДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області в судовому засіданні заперечив проти задоволення скарги, просив відмовити.

Вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали скарги, матеріали виконавчого провадження № 54124748 та № 54103457, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно положень ч. 1, 2 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ч. 1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом достовірно встановлено, що 09.03.2016 року старшим державним виконавцем Центрального органу ДВС Вінницького МУЮ ОСОБА_2 було відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа № 127/27802/14-ц виданого 12.05.2015 року про стягнення солідарно з ОСОБА_1 боргу в розмірі 1014752,24 грн.

02.11.2016 року старшим державним виконавцем була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві, на підставі заяви б/н від 04.10.2016 року, у звязку з тим, що стягував просить повернути виконавчий документ без виконання.

31.05.2017 року начальником Центрального відділу ДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області ОСОБА_5 при перевірці виконавчого провадження ЄДРВП № 50405684 постановлено: визнано дії старшого державного виконавця Микитюка М.О. щодо зняття арешту з майна та не винесення постанови про стягнення виконавчого збору такими, що суперечать вимогам ст.ст. 27, 40 ЗУ «Про виконавче провадження». Скасовано постанову старшого державного виконавця Микитюка М.О. про повернення виконавчого документа стягувачу ВП № 50405684 від 02.11.2016 року в частині припинення арешту майна боржника. Зобовязано старшого державного виконавця Микитюка М.О. вжити заходів відповідно до діючого законодавства та провести дії в порядку передбаченому ЗУ «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень.

На виконання вказаної постанови державний виконавець 07.06.2017 року виніс постанову про припинення чинності арешту майна боржника на підставі виконавчого листа № 127/27802/14-ц та також 07.06.2017 року виніс постанову про скасування постанови про повернення виконавчого листа стягувачу на підставі виконавчого листа № 127/27802/14-ц.

13.06.2017 року державний виконавець Микитюк М.О., на підставі постанови державного виконавця від 17.03.2016 року № 50405684 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору виніс постанову про відкриття виконавчого провадження № 54103457.

Згідно ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Стаття 6 Закону України «Про виконавче провадження» встановлюються гарантії прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні: державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб; державний виконавець роз'яснює особам, які беруть участь у виконавчому провадженні або залучаються до проведення виконавчих дій, їхні права згідно з вимогами цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Визначення поняття виконавчого збору, підстави для його стягнення та розмір визначені ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з ч.ч. 1 та 2 якої: виконавчий збір це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

В наведеній правовій нормі визначено, що підставою для виникнення права на отримання виконавчого збору є фактичне часткове або повне примусове виконання судового рішення, а 10% нараховуються не на суму, яку підлягає стягнути з боржника, а на суму, яка була стягнута з нього в примусовому порядку. Відтак, невиконання боржником виконавчого документа в строк, встановлений державним виконавцем в постанові про відкриття виконавчого провадження, не є підставою на стягнення виконавчого збору без здійснення заходів виконавчого провадження.

Так, державним виконавцем всупереч вимогам ч. 5 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження» не зазначено у постанові про відкриття виконавчого провадження від 13.06.2017 року про те, що виконавчий збір має стягуватись в розмірі 10% суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом, а помилково зазначив, що виконавчий збір, підлягає стягненню у розмірі 10% суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає стягненню за виконавчим документом на підставі не чинної на час винесення постанови про відкриття виконавчого провадження ст. 28 У «Про виконавче провадження» в редакції закону чинній до 05.10.2016 року.

Перелік заходів виконавчого провадження встановлено ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до положень ч. 2 ст. 27 ЗУ «Про виконавче провадження» з ОСОБА_1 може бути стягнуто 10% виконавчого збору лише з тієї суми, яка в результаті застосування до неї заходів виконавчого провадження була примусово стягнута на користь стягувача.

Проте за виконавчим провадженням до ОСОБА_1 не було застосовано жодних заходів виконавчого провадження, кошти на користь банку не були стягнуті (не було передано майно). А тому у державного виконавця були відсутні підстави на стягнення виконавчого збору з боржника.

Статтею 25 закону «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець протягом 3 робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій указує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до 7 днів з моменту винесення постанови та зазначає, що в разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення зі стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим законом.

Сплив строку наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є тією достатньою підставою, з якою законодавець повязує стягнення виконавчого збору з боржника. Виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове виконання, які в цьому випадку не вчинялися.

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішення є звернення стягнення на кошти та інше майно боржника, звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника, вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

Відповідно до пункту 20 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу чи повернення виконавчого документа до суду, який його видав, виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені частиною першою статті 40 Закону.

При закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувачу чи повернення виконавчого документа до суду, який його видав, виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця.

Відповідно до вказаного пункту у постанові про повернення виконавчого документу стягувача виконавець вказує результати виконання (суму, яку фактично стягнуто), а на виконавчому документі робить відмітку про суму стягнутого виконавчого збору тим самим законодавець підтверджує, що виконавчий збір стягується лише з фактично стягнутої на користь стягувача суми.

При стягненні виконавчого збору відповідно до частини 3 статті 40 Закону без реального стягнення суми боргу з боржника у разі повернення виконавчого документа стягувачу за його заявою, створюються умови для стягнення з боржника подвійної суми виконавчого збору або ж стягнення його без реального виконання рішення суду.

Така позиція закріплена в постанові Верховного Суду від 18 квітня 2018 року (справа № 761/11524/15-ц, провадження № 61-1788св17)

Судом не встановлено факту вчинення відділом державної виконавчої служби в межах виконавчого провадження заходів примусового виконання рішення. Тобто виконавчий збір в даному випадку не підлягає стягненню, оскільки станом на 13.06.2017 року, тобто на час винесення постанови про відкриття провадження № 54103457 виконавчою службою в примусовому порядку не стягнуто і не повернуто ні майно, ні кошти під час примусового виконання виконавчого листа № 127/27802/14-ц, виданого Вінницьким міським судом Вінницької області 12.05.2015 року.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що скарга в частині визнання неправомірними дії державного виконавця Центрального відділу ДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження № 54103457 від 13.06.2017 року та зобовязання Центрального відділу ДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області скасувати вказану постанову підлягає задоволенню.

Не можна погодитися із доводами виконавця, що начальником ВДВС зобовязано державного виконавця винести спірну постанову про стягнення виконавчого збору, що не може не свідчити про правомірність винесення вказаної постанови, оскільки постанови від 31.05.2017 року вбачається загальний припис державним виконавцям здійснювати виконавчі дії відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень.

Що стосується вимоги про визнання неправомірними дії державного виконавця Центрального відділу ДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області при винесенні постанови № 54103457 від 26.06.2017 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, яку винесено на підставі постанови від 17.03.2016 року про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору то вона також підлягає до задоволення так як враховуючи вимоги ст. ст. 1, 10 Закону України « Про виконавче провадження» та з урахуванням визнання судом дій державного виконавця по винесенню постанови про відкриття виконавчого провадження про стягнення виконавчого збору від 13.06.2017 року, суд вважає і дії державного виконавця Центрального відділу ДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області при винесенні постанови № 54103457 від 26.06.2017 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, яку винесено на підставі постанови від 17.03.2016 року про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в даному виконавчому провадженні також неправомірними, оскільки є похідними від дії по винесенню постанови про відкриття виконавчого провадження про стягнення виконавчого збору та повністю повязуються з його правомірністю та законністю.

Також ОСОБА_1 просив зобовязати Центральний відділ ДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області повернути ОСОБА_1 безпідставно стягнуті з його пенсії кошти, які з серпня 2017 року стягуються щомісячно з його пенсії в сумі 725,74 грн.

Так, ч. 6 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" зазначено, що стягнуті з боржника кошти, що залишилися після задоволення всіх вимог за виконавчими документами, перераховуються боржнику (крім випадків повернення коштів іншим особам).

Відповідно до частин 1, 2 статті 451 ЦПК України за результатами розгляду справи суд може визнати оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

При цьому, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 7 Постанови від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» суд не вправі зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом України «Про виконавче провадження» можуть здійснюватися тільки державним виконавцем або відповідною посадовою особою ДВС.

Аналогічні розяснення надані Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 18 постанови № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», згідно якого, виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобовязати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав. При цьому суд не має права зобовязувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

В звязку з вищезазначеним вимога заявника про зобов'язання Центрального відділу ДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області повернути ОСОБА_1 безпідставно стягнуті з його пенсії кошти, які з серпня 2017 року стягуються щомісячно з його пенсії в сумі 725,74 грн. не підлягає задоволенню, оскільки це є виключно компетенцією державного виконавця.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, приватного виконавця і права заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

На підставі зазначеного та керуючись ст. ст. 260, 261, 447-453 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Центрального відділу Державної виконавчої служби м. Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження № 54103457 від 13.06.2017 року та зобовязати Центральний відділ Державної виконавчої служби м. Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області скасувати вказану постанову.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Центрального відділу Державної виконавчої служби м. Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області при винесенні постанови № 54103457 від 26.06.2017 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, яку винесено на підставі постанови від 17.03.2016 року про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Вінницької області протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя