Провадження № 2/369/1196/18
РІШЕННЯ

Іменем України

18.04.2018 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі

головуючої судді Ковальчук Л.М.,

при секретарі Котенко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 акціонерного товариства «Томашгородський щебеневий завод», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна», про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 акціонерного товариства «Томашгородський щебеневий завод» про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, посилаючись на те, що працівник товариства водій ОСОБА_3 19 травня 2016 року о 10 год., керуючи автомобілем (самоскидом) «МАЗ-5551», державний номерний знак НОМЕР_1, який належить на праві власності ПАТ «Томашгородський щебеневий завод», та рухаючись по вул. Кільцева дорога, 70, у м. Києві, не вибрав в установлених межах безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням, не дотримався безпечного інтервалу та дистанції, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілями «Вольксваген», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_4, «Рено», державний номерний знак НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_5, «Опель», державний номерний знак НОМЕР_4, під керуванням водія ОСОБА_6, що призвело до механічних пошкоджень всіх транспортних засобів. Своїми діями ОСОБА_3 К,М. порушив вимоги п. п. 12.3., 13.1., 2.3. (б) Правил дорожнього руху України.

В ході судового засідання по даній адміністративній справі водія ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення.

Також під час дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено паркан та нанесено збитків на 30 000 грн. відповідно до кошторису на ремонт огорожі, розташований за адресою: вул. Кільцева дорога, 70 у м. Києві. Пошкоджений внаслідок дорожньо-транспортної пригоди паркан належить їй на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, нею побудований за особисті грошові кошти і є складовою частиною нерухомого майна, розташованого на земельній ділянці. Заявлену претензію про добровільне відшкодування матеріальних збитків під час ДТП відповідач залишив без задоволення.

Враховуючи викладене, позивач ОСОБА_1 з посиланням на вимоги ст. ст. 1172, 1187, 1192 ЦК України, просила стягнути на її користь з відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства «Томашгородський щебеневий завод» заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальну шкоду у розмірі 30 000 грн. та понесені витрати по сплаті судового збору.

Ухвалою суду від 29 січня 2018 року судом ухвалено залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна».

У судове засідання позивач ОСОБА_1 і представник позивача не з«явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, представник позивача подав суду заяву, в якій позов підтримав і просив його задовольнити та розглянути справу у відсутності позивача і представника позивача.

У судове засідання представник відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства «Томашгородський щебеневий завод» не з»явився, про дату, час і місце розгляду справи відповідач повідомлявся належним чином, представник відповідача в поданих до суду запереченнях позов не визнав і заперечував проти його задоволення і в поданій до суду заяві просив розглянути справу у відсутності представника відповідача.

У судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_2 акціонерного товариства «Страхова група «Провідна», не з»явився, про дату, час і місце розгляду справи третя особа повідомлялась належним чином, причини неявки суду невідомі.

Суд, з»ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов»язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно вимог ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до вимог ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно вимог ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до вимог ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд врішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 19 травня 2016 року о 10 год., керуючи автомобілем (самоскидом) «МАЗ-5551», державний номерний знак ВК 6947ВА, який належить на праві власності ПАТ «Томашгородський щебеневий завод», та рухаючись по вул. Кільцева дорога, 70, у м. Києві, не вибрав в установлених межах безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням, не дотримався безпечного інтервалу та дистанції, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілями «Вольксваген», державний номерний знак АА державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_4, «Рено», державний номерний знак НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_5, «Опель», державний номерний знак НОМЕР_4, під керуванням водія ОСОБА_6, що призвело до механічних пошкоджень всіх транспортних засобів. Своїми діями ОСОБА_3 К,М. порушив вимоги п. п. 12.3., 13.1., 2.3 (б) Правил дорожнього руху України.

Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 16 червня 2016 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн..

В протоколі про адміністративне правопорушення від 29 травня 2016 року вказано, що транспортний засіб МАЗ 5551, номерний знак НОМЕР_5 належить ПАТ «Томашгородський щебеневий завод». 19 травня 2016 року близько 10 години в м. Києві, дорога Кільцева, 70, водій ОСОБА_3. керуючи самоскидом МАЗ 5551, д.н.з. ВК 6947ВА, не дотримався безпечності швидкості, не впорався з керуванням, не дотримався безпечного інтервалу, дистанції і допустив зіткнення з авто «Вольксваген», державний номерний знак НОМЕР_2, «Рено», державний номерний знак НОМЕР_3, «Опель», державний номерний знак НОМЕР_4, та наїзд на паркан, будинок 70, дорога Кільцева. Автомобілі отримали механічні пошкодження та пошкоджений паркан, чим порушив вимоги п. п. 13.1., 2.3., 12.3.. ОСОБА_3 в протоколі надав пояснення, що 19 травня 2016 року допустив зіткнення з трьома авто, де в»їхав в забор, дорога Кільцева, 70.

Відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 15 січня 2015 року серії СТА 687365 земельна ділянка за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Велика Кільцева, земельна ділянка 70, кадастровий номер :01:042:5011, цільове призначення для будівництва та обслуговування об»єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування площею 0,1259 га, на праві приватної власності належить ОСОБА_1.

Згідно відомостей локального кошторису, складеного ТОВ Будівельна компанія «МВС», витрати на відновлення зламаної огорожі становлять 30 212 грн..

У відповідності до вимог ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно вимог ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обовязків.

Таким чином, відповідальність юридичної або фізичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з цією юридичною або фізичною особою в трудових відносинах, і шкоду заподіяно нею у зв»язку з виконанням трудових (службових) обов»язків.

При цьому під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов»язків розуміється виконання ним роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоч і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою або спричинена необхідністю як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов»язків працівника.

Відповідно до вимог ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов»язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов»язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов»язанні.

Таким чином, потерпілому як кредитору, належить право вимоги в обох видах зобов»язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов»язання, незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов»язками страховика як сторони договору обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Враховуючи викладене, відповідачем ОСОБА_2 акціонерним товариством «Томашгородський щебеневий завод» підлягає відшкодуванню позивачу ОСОБА_1 завдана матеріальна шкода у зв»язку з пошкодженням паркану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 30 000 грн., яку просив стягнути в позові позивач з відповідача.

Понесені позивачем витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 грн. слід стягнути з відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства «Томашгородський щебеневий завод» згідно зі ст. 141 ЦПК України на користь позивача ОСОБА_1.

Враховуючи викладене та керуючись вимогами ст. 55 Конституції України, п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, ст. ст. 1166, 1172, 1187, 1194 ЦК України, ст. ст. 4, 13, 77, 78, 79, 80, 81, 133, 141, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, п. 15.5 Розділу ХІІІ «Перехідних положень» Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 акціонерного товариства «Томашгородський щебеневий завод», що знаходиться за адресою: Рівненська область, Рокитнівський район, смт. Томашгород, вул. Поліська, 7, , на користь ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_6, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, 30000 грн. матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Стягнути з ОСОБА_2 акціонерного товариства «Томашгородський щебеневий завод», що знаходиться за адресою: Рівненська область. Рокитнівський район, смт. Томашгород, вул. Поліська, 7, , на користь ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_6, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 грн..

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 02 травня 2018 року.

Суддя Ковальчук Л.М.