Провадження № 22-ц/772/508/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Луценко Л. В.
Доповідач:Копаничук С. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2018 рокуСправа № 127/24981/15-цм. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого : Копаничук С.Г.

Суддів: Оніщука В.В., Медвецького С.К.,

учасники справи:

позивач: Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»,

відповідач: ОСОБА_3

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Вінницького міського суду від 26.12.2017 року, ухваленого о 14 годині 47 хвилин, в приміщенні Вінницького міського суду суддею Луценко Л.В., у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

В с т а н о в и в :

29.10.2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості. Зазначав, що відповідно до укладеного договору №б/н від 15.10.2007 року відповідач отримав кредит у розмірі 2 250,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, Тарифами банку складає між ним та банком договір. Він свій обов'язок по кредитному договору щодо надання відповідачу кредиту виконав. Однак, відповідачем не здійснювалось вчасне погашення кредитних коштів у повному обсязі. Просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором станом на 30.09.2015 року у розмірі 11 067,12 грн.

Рішенням Вінницького міського суду від 26.12.2017 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «Приватбанк» просить зазначене рішення суду скасувати через порушення судом норм матеріального і процесуального права ,а по справі ухвалити нове рішення яким позовні вимоги задовольнити. Зазначив, що судом допущено невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального права. Вважає, що умовами кредитного договору встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами. Отже, право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж.

У відзиві ОСОБА_3 заперечує проти скарги ,вважає рішення суду законним і обґрунтованим, а доводи скарги безпідставними.

Відповідно до п.п.8,9 Розділу Перехідні положення ЦПК України в редакції Закону № №2147 від 03.10.2017 року до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується. Справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 9 статті 19 ЦПК України встановлено, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення. Прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 1 січня 2018 року встановлено в розмірі 1762 грн.

Ціна позову в даній справі складає 11067,12 грн., що є менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (176000 грн.), спір у ній не належить до категорій, що не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження (частина 4 статті 274 ЦПК України), а тому справа з урахуванням її конкретних обставин може бути розглянута без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Апеляційний суд, заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що останню слід залишити без задоволення.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд першої інстанції встановив, що відповідно до укладеного договору №б/н від 15.10.2007 року ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 2 250,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, Тарифами банку складає між ним та банком договір.

Спірні відносини між сторонами виникли у зв'язку з невиконанням відповідачем своїх зобов'язань по сплаті кредиту та як наслідок - утворення заборгованості.

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_3 своїх зобов'язань, заборгованість за кредитним договором станом на 30.09.2015 року становить 11 067,12 грн. з них: 1 656,76 грн. - заборгованість за кредитом; 5 326,34 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3 080,82 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 503,20 грн. - штраф (процентна складова).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем при зверненні до суду було пропущено строк позовної давності, про застосування якої було заявлено відповідачем. Суд також врахував відсутність доказів на підтвердження того, що відповідачем були підписані умови договору про збільшення позовної давності за кредитним договором, щодо вимог про повернення кредиту, відсотків, винагороди, неустойки (пені та штрафів) до 50 років.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Правовідносини сторін регулюються ст.ст.1067-1069 ЦК (картковий кредитний рахунок), параграфом 1,2 глави 71 ЦК України (що регулюють кредит ) та загальними нормами цивільного кодексу щодо зобов`язань.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦПК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 257, ч.1 ст. 259 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю три роки. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.

Встановлено, що відповідач не виконує зобов'язання за кредитним договором, оскільки сплата коштів на виконання зобов'язання мала проводитись позивачу. Згідно довідки-розрахунку станом на 31.12.2016 року останній платіж в розмірі 1 802,22 грн. на погашення суми заборгованості було здійснено відповідачем 14.01.2010 року, а тому кінцевий строк позовної давності за вказаним кредитним договором становить 14.01.2013 року.

Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідач подав до суду заяву про застосування до даного спору строку позовної давності (а.с. 89).

Таким чином колегія суддів приходить до переконання, що висновок місцевого суду про відмову в позові з підстав пропуску строку позовної давності є обґрунтованим і таким, що відповідає обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що до строк позовної давності повинен застосовуватися до кожної вимоги кредитора, які випливають з порушення боржником умов договорів про погашення боргу частинами не заслуговують на увагу.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Виходячи з того, що початок перебігу строку позову позовної давності співпадає із моменту виникнення у зацікавленої особи на позов та враховуючи характер спірних правовідносин між Банком та ОСОБА_3, колегія суддів приходить до висновку, що початок перебігу строку позовної давності пов'язується не із строком дії картки, а фактами, які свідчать про порушення прав Банку, тобто несплатою відповідачем чергового платежу. Останній платіж був здійснений в січні 2010 року, і саме від цього часу слід обраховувати строк позовної давності.

Отже колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, суд ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду від 26.12.2017 року залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Копаничук С.Г.

Судді: Оніщук В.В.

Медвецький С.К.

Згідно з оригіналом:

Суддя: Копаничук С.Г.