Справа № 216/525/17
Провадження 2/216/414/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

04 квітня 2018 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Сидорака В.В.

за участю секретаря судового засідання Морозової Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третіх осіб - відділу реєстрації місця проживання громадян виконкому Центрально-Міської районної у місті, виконкому Центрально-Міської районної у місті ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловою площею,

в с т а н о в и в:

06 лютого 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В подальшому, 06 березня 2017 року позивач надав до суду уточнений позов, до якого залучив у якості третьої особи - відділ реєстрації місця проживання громадян виконкому Центрально-Міської районної у місті ради.

Позивач у позовній заяві, як на підстави для задоволення заявлених позовних вимог покликається на наступні обставини:

Йому на праві приватної власності на підставі свідоцтва про спадщину за заповітом від 18.08.2006 року, належить житловий будинок АДРЕСА_1.

У 2007 році на прохання сина надав згоду на реєстрацію за вказаною адресою його дружини ОСОБА_2 та з квітня 2007 року остання зареєстрована за спірною адресою, однак там не проживала.

У 2009 році шлюб між його сином і ОСОБА_2 було розірвано, проте остання так і залишися зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1. При цьому на прохання знятися з реєстрації за вказаною адресою самостійно, вона відмовляється.

Така реєстрація відповідача за спірною адресою є формальною та перешкоджає йому в користуванні і розпорядженні власним житлом, він позбавлений можливості в здійсненні ряду цивільно-правових угод, а також змушений нести додаткові витрати по оплаті комунальних послуг.

На підставі наведеного просить позовні вимоги задоволити.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задоволити, проти постановлення заочного рішення по справі не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилась, про дату, час і місце судового розгляду була повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи наявне підтвердження, про причини неявки суд не повідомила. У зв'язку з цим, за згодою позивача, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до положень ст. 280 ЦПК України.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.

Проаналізувавши матеріали цивільної справи, повно та всебічно дослідивши всі докази у справі у їх сукупності, судом встановлено наступні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи:

Так, з витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» №11976691 від 27.09.2006 вбачається, що ОСОБА_1 належить на праві приватної власності домоволодіння АДРЕСА_1 (а.с.12). Вказане також стверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 18.08.2006 року (а.с.13).

За відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Дніпропетровській області, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.17).

Довідкою від 06.12.2016 року, виданою головою квартального комітету №10 виконавчого комітету Центрально-Міської районної ради стверджується, що ОСОБА_2, 1986 року народження, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, однак за вказаною адресою не проживає (а.с.6).

Крім того, факт не проживання відповідачки за спірною адресою підтверджується актом, складеним сусідами (а.с.8).

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З урахуванням встановлених у справі обставин суд дійшов висновку, що спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються положеннями ЦК України, що регулюють питання права власності на нерухомість та його захисту.

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч. 1 ст. 316 ЦК України).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

При цьому, згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Вимогами ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання і проживання членів своєї сім'ї.

Крім того, ст. 150 ЖК України передбачено, що власник майна має право користуватися будинком для особистого проживання і проживання членів його родини, а також має право розпоряджатися цією власністю за своїм розсудом: у тому числі продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші, не заборонені законом, угоди.

Разом із тим, частиною 1 статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Таким чином, виходячи з аналізу зазначених правових норм власник майна вправі вимагати усунення перешкод в користуванні своїм майном, а саме в користуванні будинком АДРЕСА_1.

З урахуванням викладеного, суд на підставі вимог ст. 391 ЦК України вважає можливим позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити та усунути перешкоди в користуванні будинком АДРЕСА_1 шляхом визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування вказаним будинком.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 13, 81, 82, 259, 265-268, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 316, 317, 319, 321, 383, 391 ЦК України, ст. 150 ЖК України, суд -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третіх осіб - відділу реєстрації місця проживання громадян виконкому Центрально-Міської районної у місті, виконкому Центрально-Міської районної у місті ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловою площею - задоволити.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 в користуванні будинком АДРЕСА_1 шляхом визнання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що втратила право користування вказаним будинком.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні в 30-денний строк з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В. Сидорак