Справа № 523/9631/17
Провадження №2/523/2027/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" квітня 2018 р.Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Аліна С.С.

при секретарі - Юденко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментам, про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів,-

Встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить суд стягнути з ОСОБА_2 заборгованість по сплаті аліментів на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за період з липня 2011 року по червень 2017 року у розмірі 19 254 гривень 73 копійки; неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з травня 2013 року по червень 2017 року у розмірі 120 717 гривень 57 копійок.

Обґрунтовує свої вимоги тим, що, 04 травня 2009 року у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народився син ОСОБА_4. Рішенням Тепличного районного суду Вінницької області від 26 серпня 2011 року з відповідача на користь позивачки були стягнути аліменти на утримання сина ОСОБА_4 у розмірі 250 гривень щомісячно, починаючи з 05.07.2011 року до його повноліття. Відповідач не сплачує аліменти на утримання сина, у зв'язку з чим, утворилась заборгованість по сплаті аліментів за період з липня 2011 року по червень 2017 року у розмірі 19 254 гривень 73 копійки. Крім того, за період з травня 2013 року по червень 2017 року позивачкою нарахована пеня у розмірі 120 717 гривень 57 копійок, яку вона просить стягнути з відповідача.

В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, просила суд задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечував проти задоволення позову.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, про те, що позов є частково обґрунтованим, є частково доказаним, тому підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, про те, що04 травня 2009 року у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народився син ОСОБА_4(а.с.7);

Рішенням Тепличного районного суду Вінницької області від 26 серпня 2011 року з відповідача на користь позивачки були стягнути аліменти на утримання сина ОСОБА_4 у розмірі 250 гривень щомісячно, починаючи з 05.07.2011 року до його повноліття. Рішення набрало законної сили 06.09.2011 року ( а.с.10);

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах від 21.06.2017р. Суворовського відділу державної виконавчої служби в м.Одесі, заборгованість по сплаті аліментів згідно виконавчого листа №2-437, виданого 26.09.2009 року Теплицьким районним судом Вінницької області, про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , станом на 22.06.2017 року складає у розмірі 19 254 гривень 73 копійок (а.с.12-13);

Відповідно до письмової довідки №457 від 09.06.2017 року, яка видана Управлінням праці та соціального захисту населення Теплицької районної державної адміністрації Вінницької області, ОСОБА_1 на обліку не перебуває, ніякого виду соціальних допомог та компенсаційних витрат не отримує (а.с.14);

Відповідно до письмової довідки №781 від 09.06.2017 року, яка видана Виконавчим комітетом Соболівської сільської ради Теплицького району Вінницької області, неповнолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає разом з матірю ОСОБА_1 та перебуває на її утриманні (а.с.15);

Відповідно до письмової довідки, яка видана ОСББ «Бочарова52», відповідач ОСОБА_2 проживає та зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.32);

На утриманні відповідача ОСОБА_2 перебували непрацездатні батьки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с.33,34);

Відповідно до медичних довідок, які містяться в матеріалах справи, батько відповідача ОСОБА_6 на протязі тривалого часу перебував на лікуванні та сплачувалися грошові кошти за лікування (а.с.36-40);

20.04.2016 року помер батько відповідача ОСОБА_6 (а.с.42);

Відповідно до акту обстеження №5954, який виданий КУ «Міська клінічна лікарня №10», відповідач ОСОБА_2 знаходився на стаціонарному лікуванні в КУ «Міська клінічна лікарня №10» (а.с.46);

Відповідно до ст.194 СК України, заборгованість за аліментами, яка стягується відповідно до статті 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду.

Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу, - до досягнення нею двадцяти трьох років.

Відповідно до ст.187 СК України, передбачає один із способів добровільного виконання батьками дитини - її матір'ю або батьком свого обов'язку з утримання дитини, у той час, як у спірних правовідносинах має місце примусове стягнення аліментів на підставі рішення суду.

Стягнення аліментів, в тому числі, і заборгованості, проводиться Суворовським відділом державної виконавчої служби м.Одеси в порядку виконавчого провадження відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

При таких обставинах, позовні вимоги позивача у частині стягнення заборгованості за аліментами задоволенню не підлягають, оскільки ця заборгованість повинна стягуватись виконавчою службою в порядку виконання виконавчого листа №2-437, виданого 26.09.2009 року Теплицьким районним судом Вінницької області, про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 Ухвалення судом нового рішення про стягнення заборгованості зі сплати аліментів за правилами ст. 194 СК України призведе до повторного (подвійного) стягнення заборгованості.

Відповідно до ч. 1ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Згідно з постановою Верховного Суду України від 01 жовтня 2014 року у справі за № 6-149цс14, оскільки зобовязання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, то, при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів, суд повинен зясувати розмір несплачених аліментів за кожним з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобовязань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обовязку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Відповідно до постанови Верховного Суду України у справі № 6-300цс16, аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, то за змістом статті 196 СК Українипеня нараховується на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється, виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується наступним чином: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість, а загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

У позовній заяві позивачка ОСОБА_1 зробила розрахунок неустойки прострочення сплати аліментів у розмірі 120 717 грн. 57 коп.

Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст.197 СК умов-повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.

Відповідно до частини першої ст.20 СК України до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених ч.2 ст.72, ч.2 ст.129, ч.3 ст.138, ч.3 ст.139 цього кодексу.

У справі №6-81 цс -13 Верховний Суд України у постанові від 11 вересня 2013 року висловив таку правову позицію: «оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носять періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визнавши її загальну суму».

У справі №6-149 цс-14 Верховний Суд України у постанові від 01 жовтня 2014 року висловив наступну правову позицію: «оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носять періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі ч.1 ст.196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне з цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму».

Суд погоджується з наданим позивачкою розрахунком пені. З урахуванням стану здоров'я відповідача ОСОБА_2, знаходження на його утриманні непрацездатних батьків, суд вважає доцільним зменшити розмір пені та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 3 797 гривень 15 копійок.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

При таких обставина позов підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 4, 5, 13, 76-81, 133, 141, 265 ЦПК України, ст.ст. 180, 194, 196, 197 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментам, про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2(ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН: НОМЕР_1, який зареєстрований: м.одеса, АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_5, ІПН:НОМЕР_2, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6) неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 3 797 гривень 15 копійок (три тисячі сімсот девяносто сім гривень п'ятнадцять копійок).

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2(ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН: НОМЕР_1, який зареєстрований: м.одеса, АДРЕСА_1) судовий збір у розмірі 704 гривень 80 копійок (сімсот чотири гривень вісімдесят копійок) на користь держави.

Копію рішення направити сторонам по справі.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Суворовський районний суд м.Одеси протягом 30 днів з дня виготовлення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення виготовлено та підписано 13.04.2018 року.

Суддя: Аліна С.С.