ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/569/18
Провадження № 2/210/867/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"05" квітня 2018 р. м. Кривий Ріг
Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді Ступак С.В.,
при секретарі Драгуновой Я.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі цивільну справу за позовом Органу опіки піклування виконкому Металургійної районної у місті ради до ОСОБА_2, третя особа Криворізька загальноосвітня школа-інтернат № 1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,-
Представник позивача 01.02.2018 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.
В обґрунтування позову зазначив те, що до виконкому Металургійної районної у місті ради надійшло клопотання адміністрації Криворізької загальноосвітньої школи - інтернату № 1, про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 З 22.11.2013 року діти перебувають на обліку служби у справах дітей, як такі, що опинились у складних життєвих обставинах, у зв'язку з вкрай безвідповідальним ставленням їх матері до виконання батьківських обов'язків. Крім того, неповнолітня ОСОБА_3 перебуває на обліку служби у справах дітей, як дитини по відношенню до якої з боку матері скоєно фізичне насилля. Відомості про батька дітей записані згідно ч.1 ст.135 СК України.
Мати дітей, ОСОБА_2 за місцем проживання характеризується вкрай негативно, зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя, офіційно не працює. Мати безвідповідально ставиться до виконання батьківських обов'язків про відношенню до своїх дітей. Донька ОСОБА_3 має хронічне захворювання дихальних шляхів та дефектів верхньої кінцівки. Лікуванням доньки мати не займається, рекомендації лікарів ігнорує. Малолітній ОСОБА_4 через бездоглядність, веде себе агресивно по відношенню до дітей, порушує правила поведінки у навчальному закладі та має схильність до бродяжництва. Ситуація в родинні погіршується, мати безвідповідально ставиться до життя та здоров'я дітей, не здатна контролювати їх місцезнаходження, між ними виникають сварки, в наслідок чого діти вимушені ночувати у чужих людей. Санітарно-гігієнічні норми умов проживання родини незадовільні, оскільки в квартирі брудно, не працює каналізація, відсутнє газопостачання. Тенденції по покращенню ситуації в родині не спостерігаються. В наслідок попередження бродяжництва та забезпечення соціального захисту дітей, у листопаді 2017 року дітей влаштовано до КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей.
На підставі викладеного представник позивача просить суд позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а також стягнути з неї на користь майбутнього опікуна аліменти на утримання дітей.
В судовому засіданні представник позивача присутній не був, через канцелярію суду подав заяву в якій зазначив, що позовні вимоги, із зазначених у позові підстав підтримує та просить позов задовольнити в повному обсязі. Проти заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_2 про час і місце розгляду справи сповіщена належним чином за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання, про що свідчать матеріали справи, причину неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надавала.
Суд, вважає за необхідне ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України та відповідно вимогам ст. 247 ЦПК України провести судове засідання без фіксування технічними засобами.
Суд, дослідивши надані представником позивача докази, оцінивши їх у сукупності, всебічно з'ясувавши обставини, на які представник позивача посилається як на підставу задоволення своїх позовних вимог, вважає за необхідне задовольнити позов у повному обсязі з урахуванням наступного.
Із змісту статті 150 СК України слідує, що батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про стан її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечити здобуття дитиною загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.
Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов'язки стосовно дитини.
Частиною 1 ст. 164 СК України встановлено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав.
Передбачене пунктом 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року № 3, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
З аналізу вищезазначених норм слідує, що для позбавлення батьківських прав мало упевнитися в невиконанні обов'язків щодо виховання дитини, необхідно також установити, що батько свідомо ухиляється від їх виконання, адже ухилення від виконання обов'язку по вихованню неповнолітньої дитини завжди є актом свідомої винної поведінки, коли особа має реальну можливість виконати покладені на неї обов'язки, але не вчиняє відповідних дій і не бажає цього робити, а це значить, що батько наполегливо, систематично, незважаючи на всі заходи попередження, продовжує не виконувати свої батьківські обов'язки; чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 є матір'ю двох неповнолітніх дітей. ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджено свідоцтвом про народження від 04.03.2002 року, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Дзержинського районного управління юстиції м. Кривого Рогу Дніпропетровської області (а.с.4, зворот). А також, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджено свідоцтвом про народження від 10.05.2006 року, виданого Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області (а.с.5).
Відомості про батька дітей записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України.
З матеріалів цивільної справи вбачається, що адміністрація загальноосвітньої школи - інтернат І-ІІ ступенів № 1, порушує клопотання про позбавлення батьківських прав матір ОСОБА_2, відносно учениці ІНФОРМАЦІЯ_3, за систематичне невиконання своїх батьківських обов'язків (а.с.14).
З листів КЗ «Центр соціально - психологічної реабілітації дітей» вбачається, що неповнолітні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 поступили до закладу з ознаками стресового стану, не доглянуті, брудні та хворі. Діти зараховані до закладу в листопада 2017 року (а.с. 11, 22).
Відповідно інформації Криворізького Металургійного відділу поліції від 12.12.2017 року, за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Трамвайна, 16/13, де мешкає відповідачка було допитано сусідів, які негативно охарактеризували ОСОБА_2, посилаючись на те, що вона зловживає алкогольними напоями, після чого влаштовує конфлікти зі своїми дітьми, висловлюється нецензурними словами, ображає їх та б'є, в наслідок чого неодноразова викликалась поліція (а.с.10).
До того ж, згідно листа Криворізького Металургійного відділу поліції, вбачається що ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП та попереджено про відповідальність та наслідки вчинення правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП (а.с.9).
Крім того, в матеріалах цивільної справи наявні докази того, що ОСОБА_2 неодноразово було зауважено про неналежне виконання батьківських обов'язків, проведено відповідну роботу та профілактичні бесіди, щодо обов'язку виконання своїх батьківських обов'язків по відношенню до неповнолітніх дітей, однак з наявного вбачається, що такі дії не привели відповідача до позитивних змін (а.с. 19,20,21,23,24,25).
З висновку виконкому Металургійної районної у місті ради, як орган опіки та піклування, щодо доцільності позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_2 слідує, що виконком Металургійної районної у місті ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.15)
Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків.
Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України „ Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини " суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці.
У рішенні Європейського суду від 18 грудня 2008 року по справі „Савіни проти України" зазначається „ що хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини ".
Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Суд акцентував увагу, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров'ю чи розвитку дитини.
З огляду на вищевикладене, суд вважає, що при розгляді справи знайшли підтвердження обставини, що відповідач за власною ініціативою самоусунулася від виконання своїх батьківських обов'язків по відношенню до своїх неповнолітніх дітей, без поважних причин залишивши їх без батьківської уваги та турботи, при цьому доведено, що поведінка відповідача відносно неповнолітніх дітей є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов'язками, що свідчить про наявність підстав для позбавлення її батьківських прав.
Також, згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.
Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини, 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
В даному випадку норми закону передбачають обов'язковість батьків утримувати свою неповнолітню дитину.
Таким чином, враховуючи спірні цивільно-правові відносини між учасниками справи, які вирішуються судом, оцінивши достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів є також обґрунтованими, підтверджуються належними доказами, а тому підлягають задоволенню.
Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання.
Відповідно до ч.2 п.1 ст. 141 ЦПК України, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 704,80 грн.
Керуючись ст. ст. 11, 12 13, 78, 79, 89, 141, 264, 265, 280, 281, 352, 354, 355,430, ст.ст. 150, 164, 166, 180, 182, 191, 192 СК України, суд -
Позовні вимоги Органу опіки піклування виконкому Металургійної районної у місті ради до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити повністю.
Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та відносно сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженки м. Кривого Рогу, ІНН НОМЕР_1, яка зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1, на користь на користь майбутнього опікуна, щомісячно аліменти у розмірі не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, до повноліття дітей.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженки м. Кривого Рогу, ІНН НОМЕР_1, яка зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1, судовий збір на користь держави в розмірі 704,80 грн.
Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили надіслати органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: С. В. Ступак