Постанова

Іменем України

12 квітня 2018 року

м. Київ

справа № 639/5826/15-ц

провадження № 61-3366св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Погрібний С. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі: ОСОБА_5, ОСОБА_6,

третя особа - Харківська міська рада,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Апеляційного суду Харківської області від 18 жовтня 2017 року у складі колегії суддів: Кіся П. В., Кружиліної О. А., Хорошевського О. М.,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - Харківська міська рада, про виділ ідеальної частки в домоволодінні в натурі та визначення порядку користування земельною ділянкою.

Позовна заява ОСОБА_4 мотивована тим, що йому на праві власності належить 1/8 частини домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1, яка була йому передана ОСОБА_7 відповідно до свідоцтва про придбання майна в рахунок погашення боргу на суму 30 204,90 грн

Іншими співвласниками спірного домоволодіння є ОСОБА_6, якій на праві приватної власності належать 66/100 ідеальних частини цього домоволодіння на підставі свідоцтва про право на спадщину від 19 листопада 2010 року, та ОСОБА_5, якій на праві власності належить 17/100 частини домоволодіння на підставі рішень Народного суду Жовтневого району м. Харкова від 15 березня 1982 року та від 17 червня 1988 року, та 36/800 частини домоволодіння після смерті рідного брата ОСОБА_7, яке вона прийняла у спадщину.

У спірному житловому будинку між співвласниками ОСОБА_6 та ОСОБА_5 й ОСОБА_7 (за його життя) склався фактичний порядок користування.

ОСОБА_6 користується приміщеннями квартир № 2 і № 3.

ОСОБА_5 та її покійний брат ОСОБА_7 займали, а на сьогодні займає ОСОБА_5 приміщення квартири № 1.

Відповідно до технічного паспорту квартира № 1 складається з наступних приміщень: коридор 1-1, площею 7,4 кв. м, кухня 1-2, площею 9,3 кв. м, прохідна житлова кімната 1-3, площею 13,9 кв. м, дві прохідні кімнати 1-4, площею 8,7 кв. м та 1-5, площею 10,2 кв. м.

Земельні ділянки, якими користуються ОСОБА_6 та ОСОБА_5 ізольовані одна від одної.

Відповідач ОСОБА_5 перешкоджає йому в користуванні його власністю в спірному домоволодінні, чинить перешкоди в його проживанні в житлових приміщеннях, внаслідок чого він змушений звернутися до суду за захистом свого порушеного права.

З урахуванням наведеного, позивач просить суд виділити йому в натурі приміщення у спірному домоволодінні за запропонованим варіантом судово-будівельної експертизи з відступленням від ідеальних частин співвласників, а також визначити порядок користування земельною ділянкою за першим варіантом експертизи.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 01 червня 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Виділено ОСОБА_4 у власність в натурі на 8/100 частини домоволодіння АДРЕСА_1, що знаходиться у спільній частковій власності, у житловій будівлі літ. «А-1» - житлову кімнату 1-4, площею 8,7 кв.м, вартістю 4 784,00 грн; житлову кімнату 1-5, площею 10,2 кв.м, вартістю 5 608,00 грн, разом по житлових площах 18,9 кв.м на суму 10 392,00 грн; по надвірних спорудах: сарай літ. «В», вартістю 2 446,00 грн; 1/2 частину хвіртки № 5; 1/2 частину огорож № 2, разом по надвірних спорудах на суму 3 244,00 грн, усього на суму 12 838,00 грн, що на 2 992,00 грн менше, ніж припадає на його ідеальну частку; по особисто побудованих - 1/2 огорожі № 11, вартістю 161,00 грн, разом по особисто побудованих на суму 161,00 грн, усього на суму 12 999,00 грн.

Виділено ОСОБА_5 у власність в натурі на 17/100 частини домоволодіння АДРЕСА_1, що знаходиться у спільній частковій власності у житловій будівлі літ. «А-1» - житлову кімнату 1-3, площею 13,9 кв.м, вартістю 7 643,00 грн; літ. «а»: житлову кімнату 1-2, площею 7,4 кв.м, вартістю 6 062,00 грн, житлову кімнату 1-1, площею 9,3 кв.м, вартістю 7 618,00 грн, разом по житлових площах 30,6 кв.м на суму 21 323,00 грн; по надвірним спорудам: вбиральню літ. «З»; погріб літ. «Г» погріб, вартістю 3 055,00 грн; 1/2 частину хвіртки № 5; 1/2 частину огорожі № 2, разом по надвірних спорудах на суму 3 055,00 грн, усього на суму 24 378,00 грн, що на 2 849,50 грн менше, ніж приходиться на її ідеальну частку; по особисто побудованих: вигрібну яму № 8 вартістю 1 229,00 грн; 1/2 частину огорожі № 11, вартістю 161,00 грн, разом по особисто побудованих на суму 1 390,00 грн, усього на суму 25 768,00 грн.

Виділено ОСОБА_6 у власність у натурі на 75/100 частини домоволодіння АДРЕСА_1, що знаходиться у спільній частковій власності у житловій будівлі літ. «А-1»: житлову кімнату 2-4, площею 15,2 кв.м, вартістю 8 358,00 грн; житлову кімнату 3-5, площею 18,9 кв.м, вартістю 10 392,00 грн; літ. «А -1»: житлову кімнату 2-3, площею 7,5 кв.м вартістю 6 232,00 грн, коридор 2-5, площею 4,3 кв.м, вартістю 3 573,00 грн; літ. « А-2»: житлову кімнату 3-4, площею 8,1 кв.м, вартістю 6 868,00 грн; коридор 3-3, площею 4,0 кв.м, вартістю 3 392,00 грн; літ. «А-3»: коридор 3-1, площею 2,8 кв.м, вартістю 1 114,00 грн; житлову кімнату 3-2, площею 20,2 кв.м, вартістю 8 036,00 грн; комору 3-6, площею 3,3 кв.м, вартістю 1 313,00 грн; кухню 3-7, площею 8,4 кв.м, вартістю 3 342,00 грн; ванну 3-8, площею 2,8 кв.м, вартістю 1 114,00 грн; літ. «а-1»: кухню 2-2, площею 10,7 кв.м, вартістю 6 967,00 грн; літ. «а-3» - коридор 2-1, площею 1,7 кв.м, вартістю 1 316,00 грн; кухню 2-7, площею 3,0 кв.м, вартістю 2 323,00 грн; разом по житловим площам 110,9 кв.м на суму 64 340,00 грн; по надвірних спорудах: літ «Д» гараж вартістю 16 491,00 грн; літ. «Т» гараж вартістю 8 589,00 грн, разом по надвірних спорудах на суму 25 080,00 грн, усього на суму 89 420,00 грн, що на 5 841,50 грн більше, ніж приходиться на її ідеальну частку; по особисто побудованих у літ. «А-3» топкова 3-9, площею 2,5 кв.м, вартістю 995,00 грн; в літ. «а-3»: комору 2-6, площею 1,7 кв.м, вартістю 1 316,00 грн, коридор 2-8, площею 4,4 кв.м, вартістю 3 406,00 грн; сарай літ. «Л», вартістю 1 961,00 грн, вигрібну яму № 9, вартістю 5 234,00 грн, огорожу № 10, вартістю 12 173,00 грн, ворота № 6, вартістю 303,00 грн, разом по особисто побудованим на суму 25 388,00 грн, усього на суму 114 808,00 грн.

Перерозподілено частки у праві спільної часткової власності та визнано за ОСОБА_4 право власності на 8/100 частин, за ОСОБА_5 - на 17/100 частини, за ОСОБА_6 - на 75/100 частини будинку АДРЕСА_1.

Для здійснення запропонованого варіанту поділу необхідно провести наступні переустаткування: 1) між приміщеннями 1-4, 1-5 та 1-3 демонтувати дверні блоки, закласти дверні прорізи; 2) між приміщеннями 1-4 та 1-5 демонтувати перегородку та утворити приміщення площею 18,9 кв.м; 3) до приміщення 1-5 добудувати приміщення кухні площею на менше 7,0 кв.м та тамбур глибиною не менше 1,5 м; 4) в приміщенні 1-5 демонтувати віконний блок, розширити проріз, встановити дверний блок; 5) організувати окремі лази на горищне приміщення; 6) організувати самостійні системи газопостачання, освітлення, опалення та водопостачання. Перепланування виділених квартир будинку літ. «А-1» згідно з вимогами діючих норм та правил провести по проекту, розробленому та узгодженому в встановленому законодавством порядку.

Устаткувати кожну квартиру самостійними системами опалення, електроосвітлення і газопостачання.

Переобладнання проводити у відповідності з ДБН А.3.1-5-2009 «Организация строительного производства» і «Положенням про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт», на основі проектних рішень, розроблених спеціалізованою організацією.

Виділено ОСОБА_4 та ОСОБА_5 земельну ділянку загального користування площею 37 кв. м.

Виділено співвласнику ОСОБА_4 земельну ділянку площею 138 кв.м, що на 14 кв.м менше, ніж припадає на його ідеальну частку, в тому числі - 1/2 частину земельної ділянки загального користування площею 16,5 кв.м та земельну ділянку площею 121,5 кв.м.

Виділено ОСОБА_5 земельну ділянку площею 376 кв.м, що на 80 кв.м менше, ніж припадає на її ідеальну частку, в тому числі: 1/2 частку земельної ділянки загального користування площею 16,5 кв.м, земельну ділянку площею 359,5 кв.м.

Виділено співвласнику ОСОБА_6 земельну ділянку площею 703 кв.м, що на 94 кв.м більше, ніж доводиться ідеальній частці. Лінія земельної ділянки загального користування співвласників ОСОБА_5 та ОСОБА_4 - з боку домоволодіння АДРЕСА_2 від т. 12,4 м, ліворуч на 3,0 м, праворуч та праворуч до паркану домоволодіння АДРЕСА_2.

Виділено ОСОБА_6 земельний сервітут для обслуговування та проведення ремонту вздовж будівель та споруд літ. «Л», «А3», літ. «А-2», літ. «а1», літ. «а3», літ «Е» шириною 1 м, площею 25 кв.м Конфігурація земельної ділянки зазначена у висновку судової будівельно-технічної експертизи від 29 липня 2016 року № 2327/7579.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Додатковим рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 21 червня 2017 року припинено право спільної часткової власності ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на житловий будинок АДРЕСА_1 у зв'язку з його поділом між ними.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 компенсацію у розмірі 2 992,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 компенсацію у розмірі 2 849,50 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що за наявності спору між сторонами про поділ спільного майна з виділенням частки кожного в натурі, реальної технічної можливості вирішення такого поділу відповідно до висновку судової експертизи № 2327/7579 від 29 липня 2016 року немає.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 18 жовтня 2017 року рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 01 червня 2017 року та додаткове рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 21 червня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що обраний судом першої інстанції варіант поділу житлового будинку порушує права відповідача ОСОБА_5, а також матеріали справи не містять висновків відповідних служб щодо можливості переобладнання будинку відповідно до варіанту судової будівельно-технічної експертизи, затвердженої замовником проектної документації, документів на реконструкцію існуючої системи опалення, електропостачання, газопостачання і водопостачання з дотриманням встановлених законодавством вимог пожежної безпеки при проведенні робіт, визначених за висновком судової будівельно-технічної експертизи.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати судове рішення апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, та залишити в силі рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 01 червня 2017 року, а також додаткове рішення цього ж суду від 21 червня 2017 року.

Касаційна скарга мотивована тим, що судом апеляційної інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, зокрема, положення статті 152 ЖК Української РСР та звернуто увагу на те, що переустаткування будинку, яке йому необхідно здійснити не потребує отримання дозвільних документів.

01 лютого 2018 року Верховним Судом відкрито касаційне провадження у даній справі.

07 березня 2018 року ОСОБА_5 надіслала засобом поштового зв'язку до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу ОСОБА_4, у якому просила касаційну скаргу відхилити, а рішення суду апеляційної інстанції залишити без змін.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини третьої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Верховний Суд вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню, оскільки апеляційним судом скасоване рішення суду першої інстанції, яке відповідає закону.

Судами встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 зареєстрований на праві спільної часткової власності за ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_4 та ОСОБА_6

Позивачеві ОСОБА_4 належить на праві власності 1/8 частини спірного будинку на підставі свідоцтва про придбання майна, виданого П'ятою Харківською нотаріальною конторою 25 грудня 2006 року відповідно до статті 61 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідачеві ОСОБА_6 належить на праві власності 66/100 частин згаданого будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину від 19 листопада 2010 року.

Відповідачеві ОСОБА_5 належить на праві власності 17/100 частини спірного домоволодіння на підставі рішення Народного суду Жовтневого району м. Харкова від 15 березня 1982 року, рішення Народного суду Жовтневого району м. Харкова від 17 червня 1988 року та 36/800 частин цього домоволодіння після смерті рідного брата ОСОБА_7, що підтверджується довідкою П'ятої Харківської державної нотаріальної контори.

Між співвласниками ОСОБА_6 та ОСОБА_5 й ОСОБА_7 (за його життя) склався фактичний порядок користування спірним домоволодінням.

Відповідно до якого ОСОБА_6 користується приміщеннями у квартирах № 2 і № 3, ОСОБА_5 та її покійний брат ОСОБА_7 займали, а на теперішній час займає ОСОБА_5 приміщення у квартирі № 1.

Згідно з висновком судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 29 липня 2016 року № 2327/7570, проведеної Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. Засл. проф. М. С. Бокаріуса, виділити в натурі ідеальну частку, що належить ОСОБА_4 в домоволодінні АДРЕСА_1, яка складає 1/8 частини не надається за можливе, з причин зазначених у дослідженні. При цьому запропоновано лише один варіант поділу відповідного домоволодіння між сторонами по справі з відступленням від ідеальних часток співвласників.

Відповідно до частин першої, другої статті 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Статтею 364 ЦК України передбачено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється (частини перша, друга статті 367 ЦК України).

Статтею 152 ЖК Української РСР передбачено, що виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об'єкта в експлуатацію не потребується.

При вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що виходячи зі змісту статті 364 ЦК України це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.

У спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності.

Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з урахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв'язку з цим ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась.

У тих випадках, коли для поділу необхідне переобладнання та перепланування будинку, він проводиться при наявності дозволу на це виконкому місцевої Ради (стаття 152 ЖК Української РСР).

Згідно зі статтею 60 ЦПК України 2004 року кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд, в порушення статей 303, 315 ЦПК України 2004 року, вдався фактично до переоцінки доказів та дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з підстав наведених у рішенні.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд звернув увагу на недотримання судом першої інстанції вимог, передбачених статтею 152 ЖК Української РСР, залишивши поза увагою, що на момент ухвалення судом першої інстанції рішення діяла інша редакція цієї статті, за змістом якої виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання.

Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин, встановив у повному обсязі фактичні обставини, що мають суттєве значення для її вирішення та дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог з підстав, викладених у рішенні.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що виділ часток (поділ) житлового будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є можливим, кожній із сторін може бути виділено окремий будинок чи відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

Незважаючи на відступлення від ідеальних часток домоволодіння, що належать сторонам у справі, судом першої інстанції було обрано варіант поділу спірного домоволодіння, запропонований експертом у висновку судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 29 липня 2016 року № 2327/7579, оскільки такий варіант поділу не суперечить вимогам чинного законодавства, інтересам сторін у справі, передбачає переустаткування, які повинен зробити позивач у справі, та який не заперечує зробити таке переустаткування.

При цьому суд першої інстанції зробив висновок про те, що переобладнання та переустаткування жилого будинку не передбачає втручання в несучі конструкції без порушення норм процесуального права.

Крім того, судом першої інстанції було обрано більш прийнятний для сторін варіант (другий) поділу спірної земельної ділянки, запропонований експертом у висновку судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 29 липня 2016 року № 2327/7579, оскільки за даним варіантом відповідачеві ОСОБА_5 виділяється земельна ділянка більша за розміром, ніж за першим варіантом, незважаючи на те, що конфігурація розподілу у цих варіантах однакова.

Відповідно до частини першої статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Верховний Суд вважає, що рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог ухвалено відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права та на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин справи, а тому це рішення на підставі статті 413 ЦПК України необхідно залишити в силі, а рішення апеляційного суду - скасувати.

Керуючись статтями 400, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Апеляційного суду Харківської області від 18 жовтня 2017 року скасувати.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 01 червня 2017 року та додаткове рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 21 червня 2017 року залишити в силі.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук
Судді:В. О. Кузнєцов
А. С. Олійник
С. О. Погрібний
Г. І. Усик