Постанова

Іменем України

28 березня 2018 року

м. Київ

справа № 339/393/15-ц

провадження № 61- 2450св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Хопти С. Ф., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_4, ОСОБА_5,

відповідачі: ОСОБА_6, Болехівська міська рада Івано-Франківської області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Болехівського міського суду Івано-Франківської області від 19 квітня 2016 року у складі судді Головенко О. С., та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 01 червня 2016 року у складі суддів: Вакарук В. М., Василишин Л. В., Горейко М. Д.,

ВСТАНОВИВ :

У вересні 2015 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулись до суду з позовом до Болехівської міської ради Івано-Франківської області (далі - Болехівська міська рада), ОСОБА_6 про визнання незаконними та скасування рішень міської ради.

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є власниками будинку № АДРЕСА_1, для обслуговування якого користуються земельною ділянкою, площею 0,3206 га.

Рішенням виконавчого комітету Болехівської міської ради від 10 вересня 1987 року затверджено акт земельної комісії про виділення земельної ділянки для будівництва заїзду до будинку ОСОБА_4 за рахунок земель ОСОБА_7, площею 70 кв.м, та міського земельного фонду, площею 150 кв.м.

З того часу земельна ділянка, призначена для розширення заїзду, у них не вилучалася і правомірно знаходилася в користуванні, але не була приватизована, оскільки ОСОБА_4 перебувала на той час за кордоном.

У 2013 році їм стало відомо, що рішенням Болехівської міської ради від 19 вересня 2013 року ОСОБА_6 надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,22 га, що призначена для заїзду до будинку позивачів.

Крім того, позивачі дізнались, що рішенням Болехівської міської ради від 30 грудня 1997 року земельну ділянку площею 0,22 га по вул. Космодем'янської передано ОСОБА_6

Позивачі просили визнати незаконними вказані рішення ради та скасувати їх, оскільки вони прийняті з порушенням статей 37-41 ЗК УРСР без вилучення земельної ділянки у попереднього користувача.

Збільшивши позовні вимоги, позивачі додатково просили визнати незаконним та скасувати рішення Болехівської міської ради від 25 вересня 2012 року «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою» в частині надання ОСОБА_6 дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, площею 0,22 га по АДРЕСА_1

Рішенням Болехівського міського суду Івано-Франківської області від 19 квітня 2016 року позов ОСОБА_4 та ОСОБА_5 задоволено.

Визнано незаконними та скасовано рішення Болехівської міської ради Івано-Франківської області: від 30 грудня 1997 року «Про передачу земель в приватну власність громадянам міста Болехова» в частині передачі земельної ділянки ОСОБА_8, площею 0,22 га по АДРЕСА_1; від 25 вересня 2012 року «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою» в частині надання дозволу ОСОБА_6 на виготовлення технічної документації щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, площею 0,22 га в АДРЕСА_1; від 19 вересня 2013 року «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_6 для ведення особистого селянського господарства, площею 0,11 га в АДРЕСА_1».

Стягнуто з Болехівської міської ради Івано-Франківської області на користь ОСОБА_4 974,40 грн сплаченого судового збору .

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що оскаржувані рішення міської ради не відповідають нормативно-правовим актам, генеральному плану населеного пункту, схемам землеустрою, оскільки частина земельної ділянки, яка виділена ОСОБА_4 згідно оскаржуваних рішень, передана у приватну власність ОСОБА_6 і таким чином порушує законні права та інтереси позивача.

Земельна ділянка площею 150 кв.м, яка надана рішенням виконавчого комітету Болехівської міської ради народних депутатів 10 вересня 1987 року для будівництва заїзду до будинку у позивачів не вилучалась та у користування ОСОБА_6 не надавалась.

Строк позовної давності щодо вимоги про скасування рішення від 30 грудня 1997 року, на застосуванні якого наполягала ОСОБА_6, позивачі не пропустили.

ОСОБА_6 не надала доказів того, що міською радою приймались рішення щодо передачу її батькам у користування, власність чи про закріплення лишків земельної ділянки площею 1 355,3 кв.м.

Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 01 червня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилено, рішення Болехівського міського суду Івано-Франківської області від 19 квітня 2016 року залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що прийняттям оскаржуваних рішень, орган місцевого самоврядування не врахував інтересів позивачів і те, що вони законно користувалися спірною земельною ділянкою для заїзду до будинку, а звернув свою увагу лише на бажання ОСОБА_6 на отримання спірної земельної ділянки, що порушує права позивачів.

У касаційній скарзі, поданій до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у червні 2016 року, ОСОБА_6 просить скасувати судові рішення та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що загальна площа земельної ділянки, якою користувалась вона та її батьки становила 0,22 га. Розмір земельної ділянки для обслуговування її будинку становив 1355,3 кв.м, а земельну ділянку площею 0,08 га закріплено за нею рішенням Болехівської міської ради від 12 липня 1984 року. Посилання суду на акт комісії від 11 жовтня 2013 року є безпідставним, оскільки він не був затверджений рішенням сесії міської ради. Заїзд позивачів не проходив по земельній ділянці ОСОБА_6 Посилання позивачів на план території земельних ділянок, виконаний ПП «Геокапітал» є безпідставними, оскільки відсутні докази виготовлення даного плану ліцензованою проектною організацією. Земельна ділянка, яка відведена для влаштування проїзду, не включає земельну ділянку, яку отримала ОСОБА_4 згідно із Державним актом від 27 грудня 2001 року. Рішенням міської ради від 10 вересня 1987 року відведено земельну ділянку для влаштування проїзду загального користування, а не ОСОБА_4 Суд безпідставно не застосував строк позовної давності, про який було заявлено відповідачем.

У серпні 2016 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 подали відзив (заперечення) на касаційну скаргу, який мотивований тим, що відповідач, стверджуючи, що її батьки користувались земельною ділянкою площею 0,22 га, не надала суду рішень органу місцевого самоврядування про передачу їй або її батькам в користування земельної ділянки саме такої площі. Болехівська міська рада не мала права передавати у власність ОСОБА_6 земельну ділянку, виділену ОСОБА_4 для облаштування заїзду. Доводи касаційної скарги про пропуск позивачами строку позовної давності є безпідставним, оскільки матеріали справи не містять доказів обізнаності позивачів про оскаржувані рішення міської ради.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - ЦПК України) касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

17 січня 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судами установлено, що позивачі перебувають у шлюбі з липня 1970 року і проживають у будинку у АДРЕСА_1, власником якого, згідно із свідоцтвом про право власності, є ОСОБА_5

Для обслуговування вказаного будинковолодіння та ведення особистого селянського господарства ОСОБА_5 згідно із рішенням сесії Болехівської міської ради від 27 грудня 2001 року надано у приватну власність земельну ділянку, площею 0,3206 га та видано Державний акт від 01 листопада 2002 року.

Рішенням виконавчого комітету Болехівської міської ради народних депутатів від 10 вересня 1987 року № 345 затверджено Акт земельної комісії від 20 серпня 1987 року про відведення земельної ділянки для будівництва заїзду до будинку № АДРЕСА_1 ОСОБА_4 за рахунок землекористування ОСОБА_7, площею 70 кв.м та міськземфонду площею 150 кв.м. Земельну ділянку, площею 70 кв.м вилучено із землекористування ОСОБА_7 і внесено зміни в генеральний план будинковолодіння.

Зазначене рішення є чинним та ніким не скасоване.

У зв'язку з необхідністю додаткового уточнення межі заїзду комісією міської ради 13 жовтня 1987 року повторно визначено його межі.

ОСОБА_6 відповідно до свідоцтв про право на спадщину за законом від 16 березня 1988 року та 20 травня 1992 року є спадкоємицею майна після смерті батьків ОСОБА_10 та ОСОБА_11, зокрема житлового будинку із господарськими спорудами по АДРЕСА_1, розташованого на земельній ділянці, розміром 600 кв.м, яка відведена згідно із рішенням виконавчого комітету Болехівської міської ради від 18 жовтня 1951 року № 19 в користування ОСОБА_10

Рішенням Болехівської міської ради від 12 липня 1984 року № 242 «Про закріплення земельних ділянок за громадянами міста» за ОСОБА_6 закріплено земельну ділянку по АДРЕСА_1 площею 0,08 га.

Рішенням сесії Болехівської міської ради від 30 грудня 1997 року ОСОБА_6 (в рішенні помилково зазначено ОСОБА_8) передано у приватну власність земельну ділянку, площею 0,22 га біля будинку по АДРЕСА_1.

Рішенням Болехівської міської ради від 25 вересня 2012 року ОСОБА_6 надано дозвіл на виготовлення технічної документації щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку площею 0,22 га в м. Болехів по АДРЕСА_1

Рішенням Болехівської міської ради від 19 вересня 2013 року ОСОБА_6 надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,11 га в м. Болехів по АДРЕСА_1

Відповідно до вимог статей 11, 86 ЗК УРСР в редакції 1970 року міські ради народних депутатів, їх виконавчі комітети в межах і в порядку, встановлених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, на території міста, зокрема, надають у користування земельні ділянки.

Згідно із частиною четвертою статті 16 ЗК УРСР 1970 року, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, надання земельної ділянки, що є в користуванні, іншому землекористувачеві проводиться тільки після вилучення даної ділянки в порядку, передбаченому статтями 37-41 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 116 ЗК громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної чи комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Частиною третьою статті 116 ЗК України встановлено, що безоплатна передача земельних ділянок здійснюється шляхом одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Згідно із частиною п'ятою статті 116 ЗК України надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні, провадиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Суди установили, що земельна ділянка, яка виділена позивачам рішенням Болехівської міської ради від 10 вересня 1987 року для будівництва заїзду до будинку у встановленому законом порядку не вилучалась у позивачів, а тому рішення органу місцевого самоврядування про її передачу ОСОБА_6 є незаконними та підлягають скасуванню.

З листа-відповіді головного архітектора міста Болехів № 78 від 5 червня 2014 року вбачається, що ОСОБА_6 попереджалась про необхідність звільнення самовільно зайнятої частини ділянки площею 0,0150 га шляхом демонтажу металічних стовпчиків для облаштування проїзду. З геодезичної зйомки, наданої ПП «Геокапітал» вбачається, що земельна ділянка площею 0,0150 га підлягає поверненню ОСОБА_4

Доводи касаційної скарги про відсутність доказів виготовлення даного плану ліцензованою проектною організацією є необґрунтованими, оскільки відповідач не надала доказів відсутності такої ліцензії.

Доводи касаційної скарги про те, що загальна площа земельної ділянки, якою користувалась ОСОБА_6 та її батьки становила 0,22 га, є також необґрунтованими.

На підставі належно оцінених доказів суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про те, що за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_6 обліковуються дві земельні ділянки: площею 0,06 га на підставі рішення виконкому Болеховської міської ради від 18 жовтня 1951 року № 9 та площею 0,08 га на підставі рішення Болеховської міської ради від 12 липня 1984 року № 242.

Доказів того, що ОСОБА_6 додатково мала у користуванні земельну ділянку площею 1355,3 кв. м матеріали справи не містять.

Доводи касаційної скарги про те, що рішенням міської ради від 10 вересня 1987 року відведено земельну ділянку для влаштування проїзду загального користування, а не ОСОБА_4, спростовуються текстом вказаного рішення, а також актом комісії Болехівської міської ради від 11 жовтня 2013 року, яким у зв'язку з наявністю перешкод у заїзді до будинку № 51-Б ОСОБА_5 рекомендовано відмінити рішення Болехівської міської ради від 19 вересня 2013 року про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на площу 0,11 га ОСОБА_6; винести на розгляд чергового засідання постійної депутатської комісії з питань планування території, архітектури, містобудування та земельних відносин та сесії Болехівської міської ради питання щодо вилучення з користування ОСОБА_6 земельної ділянки площею 0,0150 га та зобов'язати її усунути перешкоди у користуванні спільним заїздом. Комісія вважала виділення земельної ділянки міської ради в розмірі приблизно 0,08 га ОСОБА_4 де є вільний доступ до ділянки саме з її подвір'я можливим, в тому числі 0,0150 га для облаштування проїзду для господарства, а також усушення даної ділянки.

Матеріали справи не містять доказів обізнаності позивачів про оскаржувані рішення міської ради.

За твердженням позивачів, про рішення Болехівської міської ради від 30 грудня 1997 року щодо передачі земельної ділянки площею 0,22 га у власність відповідача їм стало відомо у 2014 році під час слухання адміністративної справи за позовом ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до Болеховської міської ради, ОСОБА_6 про скасування рішень міської ради.

За таких обставин, висновок судів попередніх інстанцій проте, що позивачі не пропустили строк позовної давності є обґрунтованим, враховуючи відсутність доказів обізнаності позивачів з оскаржуваними рішеннями, доказів на спростування вказаного відповідач суду не надала.

Таким чином, судові рішення першої та апеляційної інстанцій ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, з повним з'ясуванням судами обставин, що мають значення для справи, відповідністю висновків судів обставинам справи, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 410, 415-419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Рішення Болехівського міського суду Івано-Франківської області від 19 квітня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 01 червня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Є. В.Синельников

С. Ф. Хопта

Ю. В. Черняк