Справа № 2033/2-2412/11
Провадження № 6/645/70/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2018 року місто Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого-судді Горпинич О.В.,

секретар судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові подання державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 про примусове проникнення до житла боржника, -

в с т а н о в и в:

05 квітня 2018 року державний виконавець Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 звернулась до суду з поданням про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_3, а саме до 1/2 частки квартири АДРЕСА_1, яка належить боржнику, з метою виконання рішення суду.

В обґрунтування подання зазначено, що в провадженні державного виконавця знаходиться виконавче провадження № 52708488 з виконання виконавчого листа, виданого 26.03.2012 року Фрунзенським районним судом м. Харкова по справі № 2-2412/11 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" боргу у розмірі 88734 грн. 09 грн. Боржник доходів не отримує, рахунки у банківських установах за ним не обліковуються, транспортні засоби за боржником також не значаться. Відповідно до інформаційної довідки ДРРП від 28.03.2017 року та від 23.10.2017 року боржнику на праві власності належить 1/2 частина квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, в якій згідно відповіді КП "Жилкомсервіс" зареєстровані дві особи - боржник ОСОБА_3 та ОСОБА_4 11.08.2018 року державним виконавцем накладено арешт на належну боржнику 1/2 частину квартири. 18.01.2018 року при виїзді за адресою: АДРЕСА_3, встановлено, що в квартирі мешкають інші особи, які повідомили, що орендують квартиру у ОСОБА_5 однак в доступі до квартири відмовили та чинили перешкоди державному виконавцю. 24.01.2018 року боржником особисто були отпрамані копія постанови про відкриття виконавчого провадження та копія постанови про накладення арешту на майно боржника. 30.01.2018 року на прийом до державного виконавця з'явився уповноваженй предсавник боржника та ознайомився з матеріалами виконавчого провадження в повному обсязі. 08.02.2018 року державним виконавцем з метою опису майна боржника здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_2, однак потрапити до квартири він не зміг, оскільки двері квартири ніхто не відчинив. 22.02.2018 року державним виконавцем повторно з метою опису майна боржника було здійснено вихід за вказано вище адресою, однак потрапити до квартири не виявилось можливим, оскільки особа, яка знаходилась в квартирі, відмовилась відчиняти двері. У зв'язку із неможливістю входження до квартири, частка якої належить боржнику, державний виконавець позбавлений можливості передати на реалізацію майно боржника для задоволення вимог стягувача за виконавчим листом, що порушує права та законні інтереси стягувача та перешкоджає виконанню заочного рішення суду від 18.01.2012 року.

Ухвалою суду від 06.04.2018 року подання прийнято до провадження та призначено до судового розгляду.

Згідно з ч. 2 ст. 439 ЦПК України суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

В судовому засіданні державний виконавець Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 підтримала подання та просила суд його задовольнити, вказувала, що боржник обізнаний про існування виконавчого провадження, проте, жодних дій, спрямованих на виконання рішення суду не вчинив, що свідчить про умисне ухилення від виконання рішення суду.

Суд, вислухавши державного виконавця, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та надані для огляду матеріали виконавчого провадження, вважає подання таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

18.01.2012 року рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова, яке набрало законної сили, позов Публічного акціонерного товариства ОСОБА_6 "ПриватБанк" задоволено та стягнуто з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_6 банк "ПриватБанк" заборгованість за кредитно-заставним договором № DN81AR56360074 від 07.02.2008 року у сумі 88 734 грн. 09 коп. та судові витрати в сумі 1007 грн. 34 коп.

На виконання вищевказаного рішення Фрунзенським районним судом м. Харкова видано виконавчий лист № 2-2412/11 про стягнення з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_6 банк "ПриватБанк" заборгованість за кредитно-заставним договором № DN81AR56360074 від 07.02.2008 року у сумі 88 734 грн. 09 коп.

Постановою державного виконавця від 04.10.2016 року на підставі вказаного виконавчого листа № 2-2412/11 відкрито виконавче провадження ВП № 52708488.

Як пояснив державний виконавець і вбачається з матеріалів виконавчого провадження ВП № 52708488 державним виконавцем вживались всі необхідні дії передбачені ЗУ « Про виконавче провадження» з метою виконання заочного рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18.01.2012 року, зокрема, з метою виявлення майна, належного боржнику на праві власності, були направлені запити до установ, які здійснюють реєстрацію майна.

Так, згідно відповідей з Пенсійного фонду України та Державної фіскальної служби України від 28.03.2017 року, боржник доходів не отримує, рахунки у банківських утсановах за ним не обліковуються.

31.08.2017 року державним виконавцем отримано відповідь з інформаційної бази НАІС "Пошук ТЗ", відповідно до якої транспортні засоби за боржником не обліковуються.

Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта № 101190314 від 23.10.2017 року боржнику на праві власності належить 1/2 частина квартири АДРЕСА_1.

З Інформаційної довідки з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав влансості на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта № 83657915 від 28.03.2017 року також вбачається, що боржнику на праві власності належить 1/2 частина квартири АДРЕСА_1.

10.01.2018 року до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області надійшла відповідь на запит з КП "Жилкомсервіс" за вих. № 194/2/0705 від 04.01.2018 року, відповідно до якої за адресою: АДРЕСА_3, зареєстровані ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

18.01.2018 року державним виконавцем було здійснено виїзд за адресою реєстрації боржника: АДРЕСА_3, під час якого встановлено, що в квартирі проживає інша особа, яка повідомила, що орендує квартиру у ОСОБА_7 та надала її номер телефону, про що державним виконавцем складено Акт б/н від 18.01.2018 року.

24.01.2018 року боржником ОСОБА_3 особисто були отримані копія постанови про відкриття виконавчого провадження та копія постанови про накладення арешту на майно боржника, про що свідчить підпис боржника на оригіналах постанов, які містяться в матеріалах виконавчого провадження № 52708488.

30.01.2018 року на прийом державного виконавця з'явився представник боржника за довіреністю ОСОБА_8, яка ознайомилась з матеріалами виконавчого провадження № 52708488 в повному обсязі, про що свідчить розписка, яка міститься в матеріалах виконавчого провадження.

Отже, боржник обізнаний про існування заочного рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18.01.2012 року про стягнення з нього на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованості в розмірі 88734 грн. 09 коп. та про існування відкритого виконавчого провадження № 52708488 з виконання вказаного заочного рішення суду.

08.02.2018 року державним виконавцем з метою опису майна боржника здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_2, проте потрапити до квартири не виявилось можливим, оскільки двері ніхто не відчинив, про що державним виконавцем складено відповідний Акт б/н від 08.02.2018 року.

22.02.2018 року державним виконавцем повторно з метою опису майна боржника здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_2, проте потрапити до квартири не виявилось можливим, оскільки особа, яка перебувла в квартирі, відмовилась відчинити двері, про що державним виконавцем складено відповідний Акт б/н від 22.02.2018 року.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 15 жовтня 2009 року у справі «ОСОБА_9 проти України» наголосив, що право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення.

Обов'язковість виконання рішення суду, яке набрало законної сили, закріплено також в ст. 129-1 Конституції України, ст. 18 ЦПК України, ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Умови і порядок виконання рішень судів у разі невиконання їх у добровільному порядку визначаються нормами спеціального закону, яким є Закон України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п. 13 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Відповідно до пунктів 4, 13, ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб; за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення.

Отже, Закон України "Про виконавче провадження" передбачає право державного виконавця на звернення до суду із поданням про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи.

У відповідності до ст. 30 Конституції України, кожному гарантується недоторканість житла. Не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку як за вмотивованим рішенням суду.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема, для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України й міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу.

Отже, як вбачається з аналізу ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 439 ЦПК України, умовами примусового проникнення до житла боржника для арешту майна, яке там знаходиться, є неможливість виконання рішення в інший спосіб, зокрема за рахунок звернення стягнення на кошти боржника та інше його майно.

Стаття 10 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що заходами примусового виконання рішень є, зокрема, звернення стягнення на майно боржника, у тому числі якщо боржник володіє ним спільно з іншими особами.

При цьому, з метою недопущення порушень прав співвласників майна, стаття 48 Закону України «Про виконавче провадження» закріпила, що у разі, якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Подання державного виконавця містить докази того, що боржник достовірно знає про наявність виконавчого провадження та повідомлявся про намір державного виконавця вчинити виконавчі дії з опису та арешту майна.

Також суд враховує суму заборгованості, яку стягнуто рішенням суду у розмірі 88734 грн. 09 коп. та те, що боржником рішення суду в добровільному порядку не виконується.

Відповідно до чинного законодавства України державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно та повно.

Отже, за змістом наведених норм слід дійти висновку, що станом на час порушення питання про необхідність входження у житлове приміщення боржника на підставі рішення суду, уповноважена особа органу примусового виконання зобов'язана дотриматись встановленого законодавством порядку проведення виконавчих дій від часу відкриття провадження, як це визначено нормами Закону України «Про виконавче провадження», що має місце вданому випадку.

Зважаючи на викладене, беручи до уваги, що боржник ухиляється від виконання рішення суду, однак боржник є власником житлового приміщення - 1/2 частки квартири за адресою: АДРЕСА_3, суд дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення подання державного виконавця про примусове проникнення до житла боржника, оскільки, державним виконавцем надано достатньо доказів, які свідчать про необхідність надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника як можливого способу виконання судового рішення.

Керуючись ст. ст. 1, 10, 18, 48 Закону України "Про виконавче провадження", ст.ст. 258-260, 261, 439 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Подання державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 про примусове проникнення до житла боржника - задовольнити.

Надати дозвіл Міжрайонному відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області на примусове проникнення до квартири, 1/2 частки якої належить боржнику ОСОБА_3, ІПН НОМЕР_1, а саме: до квартири АДРЕСА_4, з метою виконання заочного рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18 січня 2012 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_6 банк "ПриватБанк" заборгованості в сумі 88734 грн. 09 коп.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

Повний текст ухвали складено 12 квітня 2018 року.

Суддя