Справа № 216/143/17
провадження №2/216/383/18
11 квітня 2018 року місто ОСОБА_1 Ріг
Дніпропетровської області
Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Бутенко М.В.,
за участю секретаря судового засідання Янчук С.О.,
представника позивача ОСОБА_3,
свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -
Позивач звернувся до суду з позовом, який ним 16.02.2017 року було уточнено, до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.
В обґрунтування позову зазначив, що йому на праві власності відповідно до договору купівлі продажу від 21.09.1987 року належить житловий будинок № 31-а, що розташований по вул. Кабардинської в Центрально Міському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.
Разом з позивачем у зазначеній квартирі зареєстровані: син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та колишня дружина сина - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. Відповідачі за власним бажанням приблизно 7 років тому залишили житло позивача, розвелись та почали проживати в інших місцях.
Не зняття відповідачів перешкоджає позивачу вільно розпоряджатися власним будинком, оскільки на відповідачів додатково нараховуються комунальні платежі, які саме позивач змушений сплачувати самостійно. Постійне місце проживання відповідачів невідоме.
Позивач неодноразово просив відповідачів у добровільному порядку знятися з реєстраційного обліку зі спірного житла, однак останні так і не знялись, три роки відповідачі жодного разу в житлі позивача не зявились.
На підставі вищевикладеного, позивач просить суд винести рішення, яким визнати ОСОБА_6, ОСОБА_7 такими, що втратили право користування житловим приміщенням домоволодінням № 31-А по вулиці Кабардинської у місті Кривому Розі Дніпропетровської області.
В судовому засіданні позивач та його представник, кожен окремо наполягали на задоволенні позовних вимог позивача з підстав викладених в позові та не заперечують проти заочного розгляду справи.
Відповідачі будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення судового засідання, що підтверджується оголошенням про їх виклик на сайті судової влади, в судове засідання не зявилися без повідомлення причин, відзиви на позовну заяву не подали, тому, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, та зі згоди позивача, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Представник третьої особи виконавчий комітет Центрально-міської районної у місці ради не зявився до суду, про дату та час судового розгляду справи повідомлений належним чином, на адресу суду надійшла від них заява, згідно якої просять суд слухати справу без участі їх представника, та за умов доведеності обставин по даній справі, не заперечують проти задоволення позовних вимог.
Вислухавши доводи позивача, його представника, свідків, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідачі по справі ОСОБА_6, ОСОБА_7 зареєстровані за вищевказаною адресою, що підтверджується довідкою квартального комітету від 25.12.2016 року (а.с.14), але не мешкають за вказаною адресою з 01.09.2016 року, не мають за цією адресою жодних речей, що вбачається з акту за підписом голови квартального комітету від 23.12.2016 року (а.с.15).
11.03.2009 року шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 був розірваний, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серії 1-КИ 109388 (а.с.13), прізвище після розірвання шлюбу відповідачка залишила «Фурса» (а.с.42-44), однак після укладення нового шлюбу 26.07.2013 року ОСОБА_8 змінила прізвище на «Зеркаль» (а.с. 110-112).
Як вказував в позові позивач та ці доводи нічим не спростовані, що шлюб між відповідачами був розірваний ще у 2009 році (а.с. 13), з 2010 року відповідачі за адресою позивача не проживають, не зявляється та не мають у будинку жодних речей, але при цьому добровільно не знялися з реєстраційного обліку, що призводить до додаткових витрат позивача при сплаті за комунальні послуги, які нараховуються з урахуванням особи відповідача. Де на сьогоднішній час мешкають відповідачі позивачу не відомо.
Ці обставини також підтвердили свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5, допитані в судовому засіданні, які є сусідами позивача та які пояснили, що дійсно останні пять років ОСОБА_2 проживає один у будинку, сина позивача ОСОБА_7 та колишню невістку не видно за місцем прописки, більше трьох років речей колишньої невістки та сина не бачили за місцем прописки.
За приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства.
Згідно з ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Аналізуючи пояснення позивача, свідків та матеріали справи, суд приходить до висновку, що відповідачі по справі дійсно зареєстровані за адресою: Дніпропетровська область, домоволодіння № 31-А по вул. Кабардинської в м ОСОБА_1 Дніпропетровської області,який належить на праві особистої приватної власності позивачу, однак за вказаною адресою відповідачі не проживають, де на даний час мешкають відповідачі невідомо, на телефонні дзвінки не відповідають, у добровільному порядку знятися з реєстраційного обліку зі спірного житла вони не бажають.
Ураховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що позов ОСОБА_2 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, є достатньо обґрунтованим, тому його слід задовольнити.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 15, 16, 317, 319, 321, 391 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 13, 81, 82, 259, 265, 280-282 ЦПК України, -
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, - задовольнити.
Визнати ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 такими, що втратили право користування домоволодінням № 31-А по вул. Кабардинської в м ОСОБА_1 Дніпропетровської області.
Стягнути солідарно з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, судовий збір на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1, у розмірі 640,00 грн. (шістсот сорок гривень).
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення у повному обсязі виготовлено 13 квітня 2018 року.

Головуючий суддя: М.В. Бутенко