Справа №:755/2999/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" березня 2018 р. м. Київ

Суддя Дніпровського районного суду м. Києва САВЛУК Т.В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1, заінтересована особа Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві про встановлення факту отримання заробітної плати,

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_1, заінтересована особа Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві про встановлення факту отримання заробітної плати.

Виходячи з прохальної частини поданої до суду заяви, заявник ОСОБА_1 просить суд: «Встановити факт праці ОСОБА_1 в кооперативі «Ремонтник» в період з 01.01.1989 р. по 01.03.1991 р., з отриманням заробітної плати за цей період в розмірі 33519 руб. 27 коп.

Зобовязати Лівобережне об'єднане управління в Пенсійному фонді України м. Києва перерахувати та виплачувати пенсію відповідно до довідки про заробітну плату від 04.07.1991 р. №49».

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. ( ч.1 ст.293 Цивільного процесуального кодексу України)

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 та ч.2 ст.315 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо згідно закону вони породжують юридичні наслідки.

Перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення визначено в ст.315 Цивільного процесуального кодексу України.

За нормою частини другої ст.315 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як роз'яснено у пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року за №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (з подальшими змінами та доповненнями), в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Виходячи з положень ч. 2 ст. 2 Кодексу законів про працю України визначено, що працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. (ч.1 ст.3 Кодексу законів про працю України)

Законодавство про правцю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього. (ст.4 Кодексу законів про працю України)

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду. (ч.4 ст.315 Цивільного процесуального кодексу України)

З огляду на викладене, суддя приходить до висновку, що заява ОСОБА_1, заінтересована особа Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві про встановлення факту отримання заробітної плати, не підлягає розгляду в порядку окремого провадження, оскільки захист порушених прав та інтересів заявника, як працівника, має здійснюватись у спосіб визначений Кодексом законів про працю України, що зумовлює звернення до відповідного місцевого загального суду в порядку позовного провадження, з дотриманням положень ст.ст. 232, 233 Кодексу законів про працю України.

Відповідно до положень п.3 ч.1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» , сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду, у разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

Враховуючи наведене та керуючись ч.4 ст. 315, 259-260 Цивільного процесуального кодексу України, суддя

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві про встановлення факту отримання заробітної плати.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 354 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

С у д д я