Постанова

Іменем України

11 квітня 2018 року

м. Київ

справа № 456/2964/15

провадження № 61-2969св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І., Синельникова Є. В., Черняк Ю. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - приватне акціонерне товариство - акціонерна страхова компанія «Скарбниця»,

представник відповідача - Босюк Андрій Олександрович,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу приватного акціонерного товариства - акціонерної страхової компанії «Скарбниця» на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 04 листопада 2015 року у складі судді Саса С. С. та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 11 лютого 2016 року у складі колегії суддів: Федоришина А. В., Приколоти Т. І., Тропак О. В.,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до приватного акціонерного товариства - акціонерної страхової компанії «Скарбниця» (далі - ПрАТ АСК «Скарбниця») про стягнення страхового відшкодування.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 10 грудня 2014 року в с. Братківці Стрийського району Львівської області сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участі його автомобіля «Ауді А-6», реєстраційний номер НОМЕР_1, та транспортного засобу ПАЗ-39054, реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3, що належить ТзОВ «Стрийське АТП» та застраховано у відповідача - ПрАТ СК «Скарбниця».

Внаслідок указаної ДТП автомобілі отримали технічні пошкодження. Оскільки ДТП сталася з вини водія ОСОБА_3, який виїхав на зустрічну смугу руху, то за взаємною згодою відповідно до пункту 33.2. статті 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» між позивачем та ОСОБА_3 було складено повідомлення про ДТП (європротокол), у якому ОСОБА_3 указав, що ДТП сталась з його вини через порушення ним Правил дорожнього руху. 10 грудня 2014 року позивач надіслав відповідачу заяву та всі необхідні документи для отримання страхового відшкодування в сумі 8 937,98 грн, однак відповідач листом від 08 квітня 2015 року № 88 відмовив позивачеві у його виплаті.

Позивач вважає відмову відповідача у виплаті страхового відшкодування безпідставною, а тому просив стягнути з ПрАТ СК «Скарбниця» на свою користь страхове відшкодування за завдану майнову шкоду в розмірі 8 937 грн та сплачений ним судовий збір у розмірі 243,60 грн.

У поданих до суду у жовтні 2015 року запереченнях проти позову ПрАТ АСК «Скарбниця» зазначало, що 15 січня 2015 року згідно з розпорядженням голови правління № 01 створено слідчу комісію з розслідування події ДТП, яке мало місце 10 грудня 2014 року, за результатами роботи якої 02 березня 2015 року складено акт (висновок) № 191-цв/14. Відповідно до вказаного акта схема ДТП, накреслена у повідомлені про ДТП (європротоколі) від 10 грудня 2014 року, є такою, що не відповідає обставинам справи та письмовим поясненням учасників ДТП та вбачаються ознаки вини у ДТП водія автомобіля марки «Ауді А6», реєстраційний номер НОМЕР_3, що підтверджуються поясненнями ОСОБА_3 - водія транспортного засобу ПАЗ-39054, реєстраційний номер НОМЕР_2, фотографіями із місця ДТП та схемою ДТП від 02 березня 2015 року. На підставі викладеного ПрАТ АСК «Скарбниця» листом від 08 квітня 2015 року № 88 повідомило позивача про відмову йому у виплаті страхового відшкодування відповідно до положень статті 991 ЦК України, пункту 37.1.3 статті 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (а. с. 38).

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 04 листопада 2015 року позов задоволено. Стягнуто з ПрАТ АСК «Скарбниця» на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування за завдану майнову шкоду в розмірі 8 937 грн та 243,60 грн судового збору, а всього 9 180,60 грн.

Рішення суду мотивовано наявністю правових підстав для стягнення страхового відшкодування на користь ОСОБА_1 у межах заявленої суми, оскільки учасниками ДТП, що сталася 10 грудня 2014 року, у спосіб, передбачений пунктом 33.2 статті 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зафіксовано обставини події, причини її настання та характер пошкоджень транспортних засобів, що дозволяє встановити особу, винну у ДТП, та обсяг відповідальності страховика за завдану шкоду.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 11 лютого 2016 року рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 04 листопада 2015 року залишено без змін.

Ухвалу апеляційного суду мотивовано тим, що акт (висновок) від 02 березня 2015 року № 191-цв/14, який був підставою для відмови ОСОБА_1 у виплаті страхового відшкодування, не спростовує зміст європротоколу, а посилання відповідача на зміну пояснень ОСОБА_3 щодо інших обставин ДТП не можуть бути взяті до уваги, оскільки вони надані зацікавленій особі - страховій компанії, та в суді не були підтверджені.

У касаційній скарзі, поданій у квітні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ПрАТ «Скарбниця» просить оскаржувані судові рішення скасувати та передати справу на новий розгляд, обґрунтовуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що правомірність рішення ПрАТ «Скарбниця» про відмову у виплаті страхового відшкодування підтверджено, по-перше, листом МТСБУ від 11 березня 2015 року № 4/4-10/7089, з якого вбачається, що повідомлення про ДТП (європротокол) не є визнанням цивільно-правової відповідальності, а, по-друге, поясненнями водія автобуса марки ПАЗ-39054 ОСОБА_3, який стверджує, що автомобіль марки «Ауді А6» на слизькій ділянці дороги занесло на автобус, а він склав і підписав європротокол після вказівки керівництва. Також посилається на те, що судом залишені поза увагою звернення як відповідача, так і позивача щодо виклику у судове засідання для надання пояснень ОСОБА_3, а також працівників ДАІ, які приїздили на місце ДТП. Крім того, судами при ухваленні рішень не враховано, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, встановленої відповідно до умов договору та статті 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Ухвалою від 17 червня 2016 року суддею Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження в указаній справі.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 грудня 2016 року справу за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ АСК «Скарбниця» про стягнення страхового відшкодування призначено до судового розгляду.

Статтею 388 ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-7111 «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

19 січня 2018 року вказану справу передано до Верховного Суду.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 991 ЦК України страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об'єкт страхування або про факт настання страхового випадку.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 10 грудня 2014 року в с. Братківці Стрийського району Львівської області сталася ДТП за участю транспортних засобів «Ауді А-6», реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_1, та ПАЗ-39054, реєстраційний номер НОМЕР_2, що належить на праві власності ТОВ «Стрийське АТП», внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні ушкодження.

Цивільно-правову відповідальність ТОВ «Стрийське АТП» застраховано у ПрАТ АСК «Скарбниця» (поліс № АС/6225330 від 09 червня 2014 року).

10 грудня 2014 року водії вказаних транспортних засобів, що були учасниками ДТП, спільно склали повідомлення про ДТП (європротокол) у порядку, передбаченому пунктом 33.2 статті 33 Закону України від 01 липня 2004 року «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (з урахуванням Закону України від 17 лютого 2011 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування»).

Цього ж дня ОСОБА_1 і представник ТОВ «Стрийське АТП» письмово повідомили ПрАТ АСК «Скарбниця» про настання ДТП і її обставини (а. с. 43, 55).

За заявою ПрАТ АСК «Скарбниця» ФОП ОСОБА_4 оглянув пошкоджений транспортний засіб ОСОБА_1 і 12 грудня 2014 року склав відповідний акт, а 20 січня 2015 року - звіт про оцінку вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу, сума якого складає 8 937,98 грн (а. с. 9-28).

10 січня 2015 року ОСОБА_1 подав заяву до ПрАТ АСК «Скарбниця» для отримання страхового відшкодування (а. с. 8).

08 квітня 2015 року ПрАТ АСК «Скарбниця» відмовило ОСОБА_1 у виплаті страхового відшкодування (а. с. 29).

Вирішуючи даний спір, суди попередніх інстанцій, дослідивши наявні у матеріалах докази окремо та у їх сукупності, дійшли висновку про те, що мотиви, наведені в обґрунтування відмови страховика у сплаті страхового відшкодування ОСОБА_1, не ґрунтуються на наданих позивачем документах (повідомленні про ДТП, поясненнях, фотознімках) та не узгоджуються з фактичними обставинами справи, що мали місце під час ДТП, зазначеними водіями транспортних засобів - учасниками ДТП.

Колегія суддів погоджується з такими висновками.

Відповідно до повідомлення про ДТП, передбаченого пунктом 33.2. статті 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (у редакції, чинній на момент вчинення ДТП та з урахуванням Закону України від 17 лютого 2011 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування») автомобіль «Ауді А-6», реєстраційний номер НОМЕР_4, отримав механічні пошкодження переднього бампера, переднього лівого крила, лівої блок-фари.

Факт та характер пошкоджень підтверджується також проколом огляду транспортного засобу від 12 грудня 2014 року (а. с. 15).

Звертаючись до страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування, позивач вказав такий самий характер пошкоджень належного йому автомобіля, який було вказано ним у повідомленні про ДТП.

Згідно зі звітом від 20 грудня 2014 року № Ю-01256, який виконано ФОП ОСОБА_5 на замовлення ПрАТ АСК «Скарбниця», вартість відновлювального ремонту пошкодженого у ДТП автомобіля «Ауді А-6», реєстраційний номер НОМЕР_4, щодо передньої лівої частини автомобіля з урахуванням зносу пошкодженого колісного транспортного засобу складає 8 937 грн 98 коп.

Обґрунтовуючи відмову у виплаті, ПрАТ АСК «Скарбниця» вказало, зокрема, на невідповідність схематичного зображення дійсним обставинам (розташуванню) транспортних засобів, що вказує на пошкодження задньої частини автомобіля «Ауді А-6», реєстраційний номер НОМЕР_1, що в письмових поясненнях підтверджено страховику ОСОБА_3

Разом з цим відповідно до повторно наданих пояснень ОСОБА_3, внаслідок заносу автомобіля «Ауді А-6» відбулося бокове зіткнення транспортних засобів, із зазначенням місця контакту при зіткненні транспортних засобів - задня ліва частина автобуса ПАЗ-39054, реєстраційний номер НОМЕР_2.

Вказані пояснення суди попередніх інстанцій обґрунтовано відхилили та залишили поза увагою, оскільки вони не відповідають дійсним обставинам події та не узгоджуються з відомостями, погодженими водіями у протоколі.

Не підлягають задоволенню доводи касаційної скарги стосовно того, що суди попередніх інстанцій проігнорували звернення відповідача щодо надання пояснень ОСОБА_3 Матеріали справи не містять відповідних клопотань відповідача про виклик свідка для надання показань.

Доводи заявника про те, що МТСБУ надано позитивну оцінку діям страховика під час складання висновку про відмову у виплаті страхового відшкодування на увагу не заслуговують, оскільки не конкретизують та не розкривають зміст самої події та механізм її виникнення.

Посилання ПрАТ АСК «Скарбниця» на відповідь МТСБУ щодо того, що повідомлення про ДТП (європротокол) безпосередньо не підтверджує наявність вини одного із учасників ДТП також не можуть бути самостійною (безумовною) підставою для скасування оскаржуваних судових рішень, оскільки наявність такої вини ОСОБА_3 випливає на підставі оцінки всіх наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності.

Таким чином, висновки судів попередніх інстанцій про наявність підстав для виплати ОСОБА_1 страхового відшкодування є правильними.

Разом з тим, вирішуючи питання про стягнення страхового відшкодування, суди не звернули уваги на наступне.

Згідно з частиною вісімнадцятою статті 9 Закону України від 07 березня 1996 року «Про страхування» франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Відповідно до пункту 12.1. статті 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Пунктом 5 полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 06 червня 2014 року № АС/6225330, укладеного між ПрАТ АСК «Скарбниця» та ТзОВ «Стрийське АТП (власник транспортного засобу ПАЗ-39054, реєстраційний номер НОМЕР_2), визначено наявність франшизи у розмірі 1 000 грн.

Отже, встановивши наявність підстав для страхового відшкодування, судам необхідно було також вирішити питання про розмір франшизи, - суми, яка не підлягає відшкодуванню (8 937 грн - 1 000 грн = 7 937 грн).

Оскільки обставини справи щодо наявності підстав для виплати ПрАТ АСК «Скарбниця» страхового відшкодування на користь ОСОБА_1 судами встановлені у повному обсязі та не потребують додаткового правового аналізу, а судові рішення не відповідають положенням ЦПК України щодо законності та обґрунтованості лише в частині неврахування франшизи при визначенні розміру страхового відшкодування, колегія суддів вважає за необхідне змінити рішення з підстав, передбачених частинами першою, другою статті 412 ЦПК України.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справу на новий розгляд.

Відповідно до частин першої, другої статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення.

Крім того, враховуючи часткове задоволення позову, сума судового збору, що підлягає стягненню з ПрАТ АСК «Скарбниця» на користь ОСОБА_1, підлягає зменшенню пропорційно частці задоволених позовних вимог та складає 153,65 грн (стаття 141 ЦПК України).

Керуючись статтями 141, 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу приватного акціонерного товариства - акціонерної страхової компанії «Скарбниця» задовольнити частково.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 04 листопада 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 11 лютого 2016 року змінити.

Позов ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства - акціонерної страхової компанії «Скарбниця» про стягнення страхового відшкодування задовольнити частково.

Стягнути з приватного акціонерного товариства - акціонерної страхової компанії «Скарбниця» на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування за завдану майнову шкоду в розмірі 7 937 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства - акціонерної страхової компанії «Скарбниця» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 153,65 грн.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Б. І. Гулько

Є. В. Синельников

Ю. В. Черняк