Справа № 357/9092/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2018 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Бондаренко О. В. ,

при секретарі - Бондаренко Н. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про встановлення факту проживання однією сім'єю та визнання права власності на спільне майно -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом 09.08.2017 року мотивуючи тим, що з відповідачем ОСОБА_2 вони познайомились в березні 2001 року. В грудні 2001 року вони почали проживати разом однією сім'єю як подружжя. Спочатку проживали на найманій квартирі по АДРЕСА_2. В березні 2002 року відповідачу виділили кімнату в гуртожитку від шинного заводу по АДРЕСА_1, де вони проживали разом підтримуючи фактичні шлюбні відносини. У вересні 2004 року вони разом за спільні кошти на ім'я відповідача ОСОБА_2 купили житловий будинок АДРЕСА_3. На момент придбання будинок перебував в занедбаному стані, без будь-яких зручностей, без джерела води, без належних господарських споруд і т.д. З 2005 року він приступив до ремонтних робіт, які виконував власними силами або за допомогою його колег по роботі, а саме: в 2005 році ним було проведено водяне опалення в будинку, зроблено ремонт в будинку; в 2006 році була зроблена колонка в дворі, з якої заведено водопостачання в будинок, зроблені всі зручності в середині будинку, побудована літня кухня; в 2007 році ним була видозмінено дах будинку, перекрито його ондуліном, викладені тротуарні доріжки; в 2009 році він зробив євроремонт в середині будинку з застосуванням гіпсокартону, шпалер, фарбування стін, зовні будинок оздобив штукатуркою «короїд»; в 2013 році побудував сарай-гараж на місці знесеного старого сараю; в 2014 році поставив капітальний паркан із металопрофілю на бутовому фундаменті, з стовпчиками із цегли, загальною довжиною в 50 м.; в 2015 році він побудував дві теплиці - одна з опаленням для розсади, інші просто під плівкою. За період спільного проживання за спільні кошти вони також придбали багато різних речей в будинок, автомобіль, який було оформлено на сина відповідача ОСОБА_3 Жили вони весь цей період як нормальна сім'я, він приймав участь у вихованні сина відповідача, який на початку їхнього знакомства ще був малолітнім. Все у них було, як і в інших сім'ях - спільний побут, спільний бюджет, спільні проблеми. Він все життя працював по різних будівництвах, весь час гарно заробляв. Відповідач працювала на шинному заводі гардеробницею. Разом вони займались вирощуванням розсади різних рослин на продаж, звідки також гарно поповнювався їхній сімейний бюджет. І все було добре до цього року, в кінці квітня цього року відповідач йому заявила, що для неї він вже старий, що свою функцію в її житті він виконав, що надалі він їй не потрібен і в цьому будинку для нього місця немає. З тих пір вона з її сином його в будинок не пускають, не дають ніяких, навіть особистих речей з будинку. Таким чином він залишився бездомним, обдуреним, обібраним, змушений був шукати квартиру під найм. За період з 2001 року по 2017 рік ні він, ні відповідач в зареєстрованому шлюбі ні між собою, ні в будь-яких інших шлюбах не перебували, тому просив встановити факт проживання ним з ОСОБА_2 однією сім'єю без реєстрації шлюбу в період з грудня 2001 року по квітень 2017 року, визнати спільним майном подружжя житловий будинок АДРЕСА_3, який зареєстровано за ОСОБА_2, визнати за ним право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_3, стягнути з відповідача на його користь судові витрати.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити.

Представник позивача, адвокат ОСОБА_4, в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити та встановити факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сім'єю без реєстрації шлюбу в період з грудня 2001 року по квітень 2017 року, визнати спільним майном подружжя житловий будинок АДРЕСА_3, який зареєстровано за ОСОБА_2, визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_3.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити в задоволенні позову та пояснила, що позивач у 2001 році приїхав в село Озерна, проживав на квартирі разом із дружиною та сином, які пізніше виїхали, а він залишився проживати на квартирах у м. Біла Церва. Вона з відповідачем зустрічалась у громадському транспорті та в селі, однак разом вони квартиру не наймали. Їй дали у 2002 році кімнату у гуртожитку, однак вона в ній не проживала, а жила із батьками в селі, на той час була розлучена. Будинок планувала придбати давно, працювала на заводі гардеробником та мала ще додаткові заробітки, накопила кошти, мати та брат добавили гроші і тоді придбала у знайомого батька будинок в 2004 році. Будинок потребував поліпшення, тому знаючи, що позивач робить ремонтні роботи запросила його до будинку на їх виконання. Також, допомагали проводити будівельні роботи її родичі. Позивач проводив до будинку водопостачання та водовідведення, косметичні роботи у будинку. Вона сплачувала кошти на проведені роботи усім працівникам та купувала матеріали за свої кошти. Вона проживала з позивачем як сім'я з 2004 року після купівлі будинку, однак він міг не повідомивши її поїхати кудись, спільного бюджету у них не було, він давав гроші, а вона йому готувала їжу, купувала одяг, прала йому речі, однак жили по різним кімнатах. Взимку позивач разом з її сином привозили до будинку дрова , рубали їх та топили будинок. Створювати шлюб у неї наміру не було. Коли їй дали гуртожиток позивач жив у ньому, і вони зустрічались там, і вона йому повідомляла про свою кімнату, як і іншим знайомим сусідам. Про те, що вона купує будинок позивачу не повідомляла і гроші на його придбання він не давав. Позивач разом із своїми знайомими проводив будівельні роботи у будинку, також були дві теплиці, однак з них не було доходів вона на даний час розібрані.

Представник відповідача, адвокат ОСОБА_5, в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила відмовити в задоволенні позову.

Суд, заслухавши учасників справи, покази свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до ч.2,ч.4 ст.3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч.1 ст.74 Сімейного кодексу України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Ст. 69 Сімейного кодексу України встановлено, що чоловік та дружина мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності незалежно від розірвання шлюбу, а відповідно до ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначене домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ст.57 Сімейного кодексу України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

В п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" роз'яснено, що при застосуванні ст.74 СК, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім'єю; спільний побут; взаємні права та обов'язки (ст.ст. 3, 74 СК України).

Пунктом 6 Рішення Конституційного суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім'ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв'язках. Обов'язковою умовою для визнання їх членами сім'ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 25 грудня 2013 року ухвалив постанову у справі № 6-135цс13, згідно правового висновку якої вбачається що, під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сім'єю, слід установити не лише обставини щодо факту спільного проживання сторін у справі, а й ті обставини, що спірне майно було придбане сторонами внаслідок спільної праці.

Судом встановлено, що 03.11.2004 року на підставі договору купівлі-продажу за відповідачем ОСОБА_2 було зареєстровано право власності на житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_4. Продаж будинку вчинено за домовленістю сторін за 13 000 гривень 00 копійок, які продавець отримав повністю до оформлення договору. Інвентаризаційна оцінка нерухомого майна, згідно витягу із реєстру прав власності на нерухоме майно, становить - 23 005 гривень 00 копійок. Зареєстровано в реєстрі за №1-1766 від 03.11.2004 року (а.с.50-51).

Як вбачається з витягу №6421872 від 04.02.2005 року, про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.52) Білоцерківське міжміське бюро технічної інвентаризації прийняло рішення про реєстрацію права власності житлового будинку, який розташований за адресою АДРЕСА_3 04.02.2005 року. Власник будинку ОСОБА_2. Підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу НОМЕР_1 від 03.11.2004 року, що посвідчений Білоцерківською районною державною нотаріальною конторою.

Також встановлено, що вище зазначений будинок раніше належав ОСОБА_10 на підставі договору дарування від 05.07.1995 року (а.с.57-58). З даного договору вбачається, що на земельній ділянці розміром 0,25 га розташований один дерев'яний, обкладений 0,5 цегли, житловий будинок житловою площею 51,1 кв.м, сарай, зазначений в плані літерою «Б», туалет «В», огорожа.

12 вересня 2003 року Виконавчий комітет Озернянської сільської Ради, рішенням №36 (а.с.77), надав ОСОБА_10, який проживає за адресою АДРЕСА_3, дозвіл переобладнати приміщення 1-3 з житлової кімнати в кухню, житлова площа становитиме 40,0 кв.м.

Згідно оціночного акта від 27.09.2004 року (а.с.58-62), дійсна вартість житлового будинку, який розташований в АДРЕСА_3 становить 23005 грн.

21.10.2004 року Білоцерківське міжміське бюро технічної інвентаризації надав Витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.63) з якого вбачається, що ОСОБА_10 на підставі договору дарування /6279/ від 05.07.1995 року належить будинок, який розташований в селі АДРЕСА_3. Рік побудови будинку - 1972 р. Загальна площа: 70.0 кв.м., житлова площа: 51,0 кв.м. Опис об'єкта: літера «А» матеріали стін житлового будинку глинобитні обложені цеглою, вартість 18 393 грн., відсоток зносу 30; літера «Б» матеріали стін сарая - цегла, вартість 4084 грн.; літера «В» матеріали стін вбиральні дерево - 355 грн.; 1-2 огорожа дерево 173 грн. Загальна вартість нерухомого майна 23005 грн.

27 вересня 2004 року Комунальним Підприємством Київської обласної ради «Південним БТІ» виготовлено технічний паспорт на ім'я ОСОБА_2 на житловий будинок по АДРЕСА_3. (а.с.12-14).

13 вересня 2011 року виконавчим комітетом Озернянської сільської Ради Білоцерківського району прийнято рішення №65 «Про надання дозволу на самочинно розпочату добудову» (а.с.17) з якого вбачається, що розглянувши заяву ОСОБА_2 та висновок головного архітектора Білоцерківського району, керуючись додатком до рішення п'ятої сесії обласної ради від 22.10.1998 року №05-23, згідно Правил забудови і благоустрою населених пунктів Київської області, вирішили дозволити ОСОБА_2 в АДРЕСА_3 самочинно розпочату добудову до житлового будинку тамбура розміром 3,06х1,59м із збільшенням загальної площі (житлова плаща становить 41,60 кв.м, загальна площ становить 77,00 кв.м) та літньої кухні - сарая загальним розміром 6,06х5,32м та дозволити будівництво господарчого блоку в складі гаража розміром 4,0х8,0м та приміщення для птиці розміром 8,0х4,0м без порушення будівельних норм.

13 вересня 2011 року виконавчим комітетом Озернянської сільської Ради Білоцерківського району прийнято рішення №70 «Про надання дозволу на самочинно розпочату добудову» (а.с.16) з якого вбачається, що розглянувши заяву ОСОБА_2 та висновок головного архітектора Білоцерківського району, керуючись додатком до рішення п'ятої сесії обласної ради від 22.10.1998 року №05-23, згідно Правил забудови і благоустрою населених пунктів Київської області, вирішили дозволити ОСОБА_2 в АДРЕСА_3 самочинно розпочату добудову до житлового будинку тамбура розміром 3,06х1,59м із збільшенням загальної площі (житлова плаща становить 41,60 кв.м, загальна площ становить 77,00 кв.м) та літньої кухні - сарая загальним розміром 6,06х5,32м та приміщення для птиці розміром 8,0х4,0м без порушення будівельних норм.

18 липня 2011 року Комунальним Підприємством Київської обласної ради «Південне бюро технічної інвентаризації» виготовлено технічний паспорт на ім'я ОСОБА_2 на житловий будинок по АДРЕСА_3. (а.с.8-9).

Згідно зведеного акту вартості будинків, господарських будівель та споруд від 18.07.2011 року, вартість будинку, який розташований за адресою АДРЕСА_3 становить 251 474 грн. без ПДВ (а.с.67-76).

03 лютого 2016 року Озернянська сільська Рада Білоцерківського району Київської області прийняла Рішення «Про перейменування вулиць в населених пунктах Озернянської сільської ради: АДРЕСА_3 - перейменована на АДРЕСА_3 (а.с.15).

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 зареєстрований з 22.08.1989 року в АДРЕСА_5, що підтверджується паспортом серії АДРЕСА_3, що виданий Северодонецьким МВ УДМС України у Луганській області від 29.06.2017 року (а.с.18-19).

Також встановлено, що відповідач ОСОБА_2 з 31.07.2014 року зареєстрована в АДРЕСА_3, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_2, що виданий Білоцерківським РВ ГУ МВС України в Київській області від 15.03.1997 року (а.с.42-43).

З акту обстеження матеріально-побутових умов від 05.07.2017 року №711 (а.с.6) вбачається, що депутатом Озернянської сільської ради ОСОБА_11 в присутності сусідів ОСОБА_6, ОСОБА_12 проведено обстеження матеріально-побутових умов ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, який проживав без реєстрації в АДРЕСА_3. При обстеженні виявлено в приватному будинку загальною площею 76,1 кв.м проживають: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, власник, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, син. Висновок комісії: ОСОБА_1 проживав в АДРЕСА_3 з 2004 року по травень 2017 року.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта від 03.08.2017 року (а.с.5) за ОСОБА_2 була зареєстрована кімната в гуртожитку за адресою АДРЕСА_1 з 16.08.2012 року. Підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності, 44394, 19.06.2012 року, Комунальне підприємство Білоцерківської міської ради Служба приватизації державного житлового фонду (а.с.5).

Як вбачається з довідки Відкритого Акціонерного товариства «Росава» (а.с.81а) ОСОБА_2 прийнята на виробниче об'єднання «Білоцерківшина» з 03.10.1995 року в господарчий цех гардеробником, наказ №5621-к від 02.10.1995 року. Звільнена 14.10.2003 року по ст..36 п.5 КЗпП України по переводу на ЩЗАТ «СП» РОСАВА», наказ №569-к від 14.10.2003 року.

Допитаний в судовому засідання в якості свідка ОСОБА_6 суду пояснив, що відповідача знає з дитинства, оскільки вони з нею з одного села. Позивача він знає з 2003 року, а саме коли вони шукали для купівлі будинок, а потім його придбали по сусідству. В 2003 році ОСОБА_2 приїздила разом із ОСОБА_1 з Білої Церкви на вихідні до батьків. До купівлі ними хати він з ними не дуже спілкувався. Коли вони купили хату, то почали робити ремонт в хаті на подвір'ї, добудували гараж, сарай, літню кухню, криницю, паркан, покрівлю перекривали, зараз хата відрізняється від тої яка вона була. Ремонт робив ОСОБА_1 з бригадою робітників. Вони жили як звичайна сім'я. По якій причині вони зараз не живуть йому не відомо, разом вони не живуть півроку. ОСОБА_2 працювала на «Шинному заводі» гардеробницею, а ОСОБА_1 працював по будівництву. Він їх вважав сім'єю. Йому не відомо хто розраховувався за хату, ОСОБА_1 сказав, що хату він купив.

Допитаний в судовому засідання в якості свідка ОСОБА_7 суду пояснив, що позивача і відповідача він знає більше 15 років, познайомилися вони у спільних знайомих. Він часто з ними бачився, оскільки вони проживали в гуртожитку АДРЕСА_1 та приїздив до ОСОБА_2, а потім вони купили хату і переїхали жити в село. В хаті він допомагав покрівлю робити в 2006 році, прибудову до господарських споруд в 2010 році, прибудову до веранди. В хаті він часто бував, десь один раз в місяць. В хаті вони проживали разом як одна сім'я з ними разом також проживав син ОСОБА_2. ОСОБА_1 заробляв гроші які йшли у спільний бюджет сім'ї, він працював на будівництві в м. Києві та отримував гарні гроші на той час. ОСОБА_2 працювала на «Шинному заводі». Як сім'ю він знає їх з 2003 року, коли вони проживали ще гуртожитку. ОСОБА_1 був прописаний в Луганській області, тому хату оформили на ОСОБА_2. В них були добрі стосунки.

Допитаний в судовому засідання в якості свідка ОСОБА_8 суду пояснив, що ОСОБА_1 знає 14-15 років, познайомилися вони на будівництві. ОСОБА_2 знає 8-9 років, він в с. Озерна допомагав робити ОСОБА_1 літню кухню, гараж, сарай, теплицю. ОСОБА_1 раніше жив у Луганській області, потім жив в гуртожитку по вулиці Молодіжній із жінкою, яку звали ОСОБА_2. ОСОБА_1 запрошував його робити ремонтні роботи в будинку, він платив йому за це гроші. Коли робив ремонт в будинку в 2009 році, він бачив їх обох і сина ОСОБА_2. Вони жили як сім'я, в одній хаті. ОСОБА_1 працював будівельником і заробітну плату він отримував гарну.

Допитаний в судовому засідання в якості свідка ОСОБА_9 суду пояснила, що вона мати відповідача. Позивача знає 15 років, він проходив до них у гості до ОСОБА_2. Позивач жив із ОСОБА_2 після того як вони купили хату. Хату купувала ОСОБА_2, вона давала 800 доларів США і брат 300 доларів США. ОСОБА_2 працювала на «Шинному заводі» мала гарну заробітну плату. ОСОБА_1 кошти на хату не давав, він приїхав із далеку без хати і роботи. В ОСОБА_1 постійної роботи не було, він ходив шукав роботу, приносив заробітну плату до дому. ОСОБА_1 робив будь-які ремонтні роботи, потім поступово почали з'являтися гроші. Вона дала ОСОБА_2 гроші на хату, але цього ніхто не бачив. ОСОБА_2 працювала на «Шинному заводі» і отримала кімнату в гуртожитку, в якому вона була лише один раз. На будинку змінили дах, штукатурили в середині і на дворі. Біля будинку новий паркан, біля будинку зроблено відмостку, стежки. Позивач звертався до неї «мама». Про їх доходи вона не питала, мабуть все робили за спільні кошти. ОСОБА_1 не живе в хаті з весни 2017 року. Коли ОСОБА_1 вселився в хату їй не відомо, де і коли вони познайомилися їй не відомо.

Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Враховуючи вище зазначене, суд приходить до висновку, що між позивачем та відповідачем склались усталені відносини, притаманні подружжю, оскільки вони разом вели спільне індивідуальне господарство, працювали, мали спільні бюджет, що підтверджується показами свідків та узгоджується з матеріалами справи.

В період проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу позивачем та відповідачем, було придбано житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_4, за рахунок спільних коштів та спільної праці було проведені ремонтні роботи і вказане домоволодіння збільшилось у своїй вартості, добудувались господарські будівлі та споруди, отже житловий будинок АДРЕСА_3, який зареєстровано за ОСОБА_2, є спільним майном подружжя, тому, слід визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_3. Також, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні обставини щодо факту проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сім'єю без реєстрації шлюбу в період з квітня 2003 року по квітень 2017 року, оскільки саме з квітня 2003 року відповідач зареєструвала своє місце проживання в гуртожитку в якому проживала разом із позивачем, що узгоджується з показами свідків.

Відповідач не надала до суду переконливих доказів, які б спростовувати доводи позивача та не заявляла зустрічних позовної вимог щодо визнання за нею права власності на вказане майно, як на особисту власність, з належними та допустимими доказами в підтвердження даних обставин.

Даючи оцінку встановлений обставинам та доказам в їх сукупності суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення. Згідно ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову, на відповідача. Судові витрати складаються з судового збору (2857,37 грн.), який позивач сплатив при подачі позову до суду, що підтверджується платіжними дорученнями №40 від 08.08.2017 року та №57 від 05.09.2017 року, №26 від 01.09.2017 року, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати в розмірі 2857 грн. 37 коп.

Керуючись ст. 3, 57, 69,70,74 СК України, ст.ст. 4, 12- 77, 81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про встановлення факту проживання однією сім'єю та визнання права власності на спільне майно, задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сім'єю без реєстрації шлюбу в період з квітня 2003 року по квітень 2017 року.

Визнати спільним майном подружжя житловий будинок АДРЕСА_3, який зареєстровано за ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_3.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у справі в розмірі 2857,37 грн. ( дві тисячі вісімсот п'ятдесят сім гривень тридцять сім копійок).

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя О. В. Бондаренко