Справа № 466/5308/17 Головуючий у 1 інстанції: Білінська Г.Б.
Провадження № 22-ц/783/7319/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді Шандри М.М.

суддів: Ванівського О.М., Струс Л.Б.

секретаря: Симця В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 20 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Львівський домобудівний комбінат» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за період затримки виплати,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом, у якому просив стягнути з відповідача ЗАТ «Львівський домобудівний комбінат» заборгованість по заробітній платі в сумі 3 587,65 грн. та середній заробіток за період затримки виплати з 16.03.2007 року по день поставлення рішення в розмірі 77 944,98 грн., а також судові витрати на правову допомогу в сумі 1600 грн.

В обґрунтування вимог покликається на те, що 16.03.2007р. був звільнений з ЗАТ «ЛДБК» за власним бажанням. Однак, при звільненні йому не була виплачена сума за невикористану відпустку в розмірі 3 587,65 грн., про що він дізнався із відомостей, наданих Пенсійним Фондом при оформленні пенсії. Вважає, що така сума повинна бути стягнути з відповідача, а окрім цього середній заробіток за весь час невиплати з розрахунку середньомісячної заробітної плати в розмірі 1000 грн.

Оскаржуваним рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 20 листопада 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що належні до виплати ОСОБА_2 суми в день звільнення не було виплачено, чим порушено вимоги ст.ст. 116, 117 КЗпП України. Вказує, що посилання суду на те, що він отримав заробітну плату у сумі 3587,65 грн. нічим не підтверджені. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримали, представник відповідача ОСОБА_4 заперечила проти задоволення апеляційної скарги, додатково пояснила, що всі належна позивачу кошти були виплачені у травні 2007 року, факт виплати позивачу належних сум підтверджується касовими ордерами, однак касові документи за 2007 рік були знищені у звязку зі спливом строків їх зберігання, що підтверджується наявним у матеріалах справи актом № 1 від 28.02.2011 року.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Відповідно до положень ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування (ст. 77-80 ЦПК України).

Ч.1, ч.6 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Встановлено, що ОСОБА_2 працював на ЗАТ «ЛДБК» з 2004 року, наказом № 14-1к від 16.03.2007 року він звільнений з роботи за ст.38 КЗпП за власним бажанням.

Обґрунтовуючи свій позов, ОСОБА_2 посилався на те, що при звільненні з роботи йому не було виплачено кошти в сумі 3587,65 грн.

З матеріалів справи вбачається, що наказом №14-к від 16.03.2007р. про припинення (розірвання) трудового договору (контракту) з ОСОБА_2 позивач був звільнений за власним бажанням з 16.03.2007 року з виплатою компенсації за невикористані чергові відпустки 121 календарний день (а.с. 40). ОСОБА_2 із вказаним наказом був ознайомлений, що підтверджується його власноручним підписом на ньому.

Нарахування компенсації за невикористані відпустки за 121 календарний день в розмірі 3587,65 грн. підтверджується розрахунковим листом по заробітній платі за травень 2007р. (а.с. 42).

Крім цього, за наслідками проведеної державним інспектором праці Територіальної державної інспекції праці у Львівській області перевірці ЗАТ «ЛДБК» встановлено порушення щодо невчасного проведення розрахунку по заробітній платі з працівником ОСОБА_5 Інших порушень по нарахуванню та виплаті заробітної плати, в тому числі щодо невиплати коштів ОСОБА_2, не виявлено. Вказане підтверджується копією Акту перевірки № 13-01-059/1092 від 18.07.2008р. (а.с. 65-68).

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що доводи позивача про невиплату йому 3 587,65 грн. по день звернення до суду є недоведеними.

За таких обставин розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, районний суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, вірно встановив обставини справи та прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у позові.

Рішення суду відповідає вимогам процесуального та матеріального права, обставинам справи, доводи скарги висновків суду не спростовують, тому колегія суддів підстав для скасування рішення суду не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 20 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено: 23.04.2018р.

Головуючий

Судді: