АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/804/18 Справа № 201/3108/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Макаров М.О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по цивільним справам Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Куценко Т.Р., Петешенкової М.Ю.

при секретарі Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 вересня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення процентів за користування вкладом,-

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення процентів за користування вкладом та трьох відсотків річних за порушення грошового зобовязання.

В обґрунтування позовних вимог, з урахуванням уточнень, ОСОБА_2 посилався на те, що рішенням суду від 03 березня 2016 року з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь позивача стягнуто грошові кошти за договором банківського вкладу (депозиту) № SAMDNWFD900 «Вклад «Стандарт» від 04 грудня 2013 року в сумі 50 000,00 доларів США, що є еквівалентом 648 314,75 грн. За умовами зазначеного договору передбачено нарахування та сплату вкладнику 8,5% річних на суму вкладу, що за період з 04 грудня 2014 року по 08 жовтня 2014 року становить 1 798,97 доларів США. У звязку із зазначеним ОСОБА_2 з урахуванням уточнень просив стягнути з відповідача на користь позивача відсотки за період фактичного користування вкладом за період з 04 грудня 2013 року по 08 жовтня 2014 року, що становить 1 798,97 доларів США з можливістю конвертації суми в національну валюту на день здійснення платежу, за період з 09 жовтня 2014 року по 31 липня 2017 року 11 946,58 доларів США з можливістю конвертації суми в національну валюту на день здійснення платежу, а також суму трьох відсотків річних за порушення грошового зобовязання у відповідності з ч. 2 ст. 625 ЦК України у розмірі 107 709,00 грн., що є еквівалентом 4 212,32 доларів США; витрати зі сплати судового збору просив покласти на відповідача.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 вересня 2017 року позов задоволено частково та ухвалено стягнути із ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 1798,97 доларів США в якості відсотків за користування вкладом за договором банківського вкладу від 04 грудня 2013 року № SAMDNWFD900 за період з 04 грудня 2013 року по 08 жовтня 2014 року із можливістю конвертації цієї суми у національну валюту України на день здійснення платежу; стягнути із ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_2 107 709,00 грн. в якості трьох відсотків річних за порушення грошового зобовязання із повернення вкладу за договором банківського вкладу від 04 грудня 2013 року № SAMDNWFD900 за період з 10 жовтня 2014 року по 31 липня 2017 року; у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити; стягнути із ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_2 суму сплаченого судового збору у розмірі 1537,14 грн.

Рішення суду мотивовано тим, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просять рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що для застосування відповідальності передбаченої ст. 625 ЦК України у частині стягнення 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання, слід довести всі складові цивільно-правової відповідальності боржника.

Крім того, апелянт зазначає, що судом першої інстанції безпідставно було стягнуто 3 % річних з 10 жовтня 2014 року, а не з дати набрання чинності судовим рішенням щодо стягнення коштів за договором банківського вкладу.

Відповідно до п.3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Статтею 351 ЦПК України передбачено, що апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

А згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 березня 2016 року було задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 до ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення грошових коштів та стягнуто з ПАТ КБ «Приватбанк» на його користь грошові кошти за договором банківського вкладу № SAMDNWFD900 «Вклад «Стандарт» від 04 грудня 2013 року в сумі 50 000,00 доларів США, що є еквівалентом 648 314,75 грн. (а.с. 10-11). Дане судове рішення було залишено без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 вересня 2016 року та набрало законної сили 03 березня 2016 року (а.с. 12-13).

06 жовтня 2014 року ОСОБА_2 звернувся на адресу ПАТ КБ «Приватбанк» із заявою про дострокове розірвання договору банківського вкладу та виплату всієї належної суми. Про дані обставини зазначає представник відповідача у своїх запереченнях проти вимог ОСОБА_2, а також про це йдеться в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 вересня 2016 року.

Отже, факт укладення між сторонами договору банківського вкладу №SAMDNWFD900 «Вклад «Стандарт» від 04 грудня 2013 року, а також факт звернення позивача до відповідача із заявою про розірвання договору 06 жовтня 2014 року не потребують доведення в даному судовому процесі.

З тексту договору № SAMDNWFD900 «Вклад «Стандарт» від 04 грудня 2013 року вбачається, що строк вкладу становить 366 днів, тобто до 04 грудня 2014 року (включно). Період нарахування відсотків за вкладом становить 1 місяць. Проценти на суму вкладу нараховуються з дня, наступного за днем надходження грошей до банку та проводиться за кожний календарний день; за день, коли вклад повертається, відсотки не нараховуються (п. 2). Після закінчення цілого місяця, який пройшов з моменту укладення договору, у перший робочий день, наступний за датою оформлення договору (п. 3). Строк дії договору припиняється з виплатою всієї суми вкладу разом із процентами, що належать до виплати відповідно до умов договору (п. 4). Після закінчення строку вкладу банк перераховує з депозиту на вклад вкладника «на вимогу» (п. 6). Якщо після спливу 3-х календарних днів після надходження грошей на вклад «на вимогу» вкладник не вимагав суму вкладу або її частину, вкладник доручає банку перерахувати всю суму грошових коштів із вкладу «на вимогу» на даний депозит. При цьому процентна ставка за вкладом на новий строк відповідає ставці, яка діє в банку для нових вкладів даного найменування та строку на дату зарахування коштів на депозитний рахунок. Поточний розмір діючої процентної ставки за вкладом можна дізнатися у відділенні банку або на сайті банку (п. 7). У вкладника та у банку є право достроково розірвати даний договір, повідомивши про це один одного за два календарних дня до дати розірвання договору. Якщо вкладник вимагає закрити вклад «на вимогу», то зобовязання банку за депозитним вкладом припиняються, а вклад повертається вкладнику. Якщо вкладник вимагає розірвати договір після спливу 6 місяців з дати його оформлення, але до закінчення строку вкладу, вказаного в розділі «Дані за вкладом», то вкладнику повертається сума вкладу. За неповний строк вкладу проценти виплачуються за зниженою у 2 рази відсотковою ставкою (з урахуванням п. 8 договору) за фактичну кількість днів, що минули з дати оформлення вкладу або продовження його строку до дня розірвання договору (п. 12).

Розмір відсоткової ставки за договором № SAMDNWFD900 «Вклад «Стандарт» від 04 грудня 2013 року встановлено у розмірі 8,5 % річних на суму вкладу.

Статтями 626, 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обов'язків. При цьому договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно вимог ч. 3 ст. 1060 ЦК України, за договором банківського строкового вкладу банк зобов'язаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу.

А частиною 3 статті 1061 ЦК України встановлено, що встановлений договором розмір процентів на строковий вклад або на вклад, внесений на умовах його повернення у разі настання визначених договором обставин, не може бути односторонньо зменшений банком, якщо інше не встановлено законом, а відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Проценти на банківський вклад виплачуються вкладникові на його вимогу зі спливом кожного кварталу окремо від суми вкладу, а невитребувані у цей строк проценти збільшують суму вкладу, на яку нараховуються проценти, якщо інше не встановлено договором банківського вкладу.

Згідно ст. 1066 ЦК України за договором банківського вкладу банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунку) грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до положень ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, договір банківського вкладу не містить визначеного розміру процентної ставки за користування грошовим вкладом у разі неналежного виконання зобов'язань за договором після закінчення терміну його дії.

Отже, оцінивши зібрані у справі докази, правильно встановивши характер правовідносин і вірно застосувавши норми матеріального права, суд першої інстанції з урахуванням встановлених обставин справи обґрунтовано дійшов висновку про стягнення з Банку на користь позивача відсотків за користування вкладом за договором банківського вкладу від 04 грудня 2013 року № SAMDNWFD900 за період з 04 грудня 2013 року по 08 жовтня 2014 року із можливістю конвертації цієї суми у національну валюту України на день здійснення платежу та 107 709,00 грн. в якості трьох відсотків річних за порушення грошового зобовязання із повернення вкладу за договором банківського вкладу від 04 грудня 2013 року № SAMDNWFD900 за період з 10 жовтня 2014 року по 31 липня 2017 року.

Доводи апеляційної скарги про безпідставність стягнення 3% річних за прострочення виконання грошового зобовязання не заслуговують на увагу, оскільки їх нарахування є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати відсотків на суму вкладу за умовами договору.

Інші доводи апеляційної скарги на законність рішення суду не впливають і його висновок не спростовують.

Порушень процесуального закону, які б були підставою для скасування рішення, судом не допущено.

Рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав у межах доводів апеляційної скарги для його скасування не вбачається.

Що стосується судових витрат понесених апелянтом, то колегія суддів їх не переглядає, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

Керуючись ст.147, п.3 розділом ХІІ Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Т.Р. Куценко

ОСОБА_3