Справа № 303/966/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

18 квітня 2018 року м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Кондора Р.Ю. і ОСОБА_1, за участю секретаря Волощук В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду від 15 січня 2018 року за заявою ОСОБА_2 про розяснення заочного рішення Мукачівського міськрайонного суду від 14 червня 2017 року, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2018 р. адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про розяснення заочного рішення Мукачівського міськрайонного суду від 14 червня 2017 р. (а.с.83).

Просив розяснити зміст резолютивної частини вказаного рішення.

На обґрунтування заяви вказав, що заочним рішенням не було покладено обовязку на відповідача стосовно вчинення або уникнення від учинення яких-небудь дій, у звязку з чим виконавчий лист, виданий на виконання заочного рішення Мукачівського міськрайонного суду від 14 червня 2017 р., було повернуто без виконання. Просить розяснити рішення суду з указівкою на обовязок відповідача виконувати таке рішення і за необхідності застосувати заходи примусового виконання такого рішення у випадку перешкоджання із боку відповідача.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 15 січня 2018 р. у задоволенні заявивідмовлено.

ОСОБА_2 просить скасувати цю ухвалу, а справу направити до суду першої інстанції для розяснення рішення. Доводить про порушення норм процесуального права. Указує, що зі змісту резолютивної частини заочного рішення Мукачівського міськрайонного суду від 14 червня 2017 р. не зрозуміло, чи є таке рішення обовязковим для виконання відповідачем і чи передбачає, як наслідок, застосування заходів примусового виконання.

Суд виходив із необґрунтованості доводів, указаних у заяві.

Апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, із таких мотивів.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції через його відповідність нормам матеріального права та обставинам справи.

Відповідно до ч.1 ст. 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд розяснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

Згідно з ч. ч. 2, 4 ст. 271 ЦПК України подання заяви про розяснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути предявлене до примусового виконання. Про розяснення або відмову у розясненні судового рішення суд постановляє ухвалу, яку може бути оскаржено.

Необхідність роз'яснення судового рішення зумовлена його нечіткістю за змістом, коли воно є неясним та незрозумілим як для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, які будуть здійснювати його виконання.

Ключовим у понятті розяснення рішення суду є те, що суд розяснюючи рішення суду, не має права змінювати його зміст.

Звертаючись із заявою про розяснення рішення суду ОСОБА_2 поставила перед судом таку вимогу, яка виходить за межі норм, передбачених ст.271 ЦПК України.

Вирішення питання про розяснення рішення суду в контексті накладення обовязку на відповідача виконувати заочне рішення і за необхідності застосувати заходи примусового виконання такого рішення у випадку перешкоджання із боку відповідача виходить за межі позовних вимог, із якими зверталася ОСОБА_2 до суду. У звязку з цим суд першої інстанції цілком правомірно відмовив у задоволенні заяви про розяснення рішення суду.

Адже суть розяснення рішення суду полягає у тому, щоб усунути можливі неясності, які можуть мати місце в рішенні суду, але є дві умови, за яких розяснюється рішення: перша умова це та, що не можна змінювати його зміст, а друга це якщо воно є незрозумілими для тих, кого зобовязано його виконувати і орган, який буде його виконувати.

Рішення суду повинно бути зрозумілим. Зрозумілість рішення полягає в тому, що його резолютивна частина не припускає кілька варіантів тлумачення. Рішення суду, як би складно воно не було написане, є зрозумілим щонайменше для суду, який його ухвалив.

За таких умов суд першої інстанції правомірно відмовив ОСОБА_2 у розясненні рішення суду, оскільки воно є чітким, зрозумілим і не зумовлює неточного чи неоднозначного тлумачення.

За правилами ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів констатує, що судом першої інстанції було постановлено ухвалу з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для її скасування не має.

Керуючись п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення. 2.Ухвалу Мукачівського міськрайонного суду від 15 січня 2018 року залишити без змін. 3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає. 4.Повне судове рішення складено 26 квітня 2018 року.

Судді: