Справа № 214/6786/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

02 квітня 2018 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Євтушенка О.І.,

секретарі судового засідання Латкіна О.В., Бєлікова О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу №214/6786/15-ц

за позовною заявою ОСОБА_1

до ОСОБА_2,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Комунальний заклад «Навчально-виховний комплекс «Дошкільний навчальний заклад загальноосвітня школа І ступеня № 240» Криворізької міської ради Дніпропетровської області

про скасування наказів, стягнення моральної шкоди,

Представники сторін:

від позивача ОСОБА_3

від відповідача адвокат ОСОБА_4

За участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача адвоката ОСОБА_4

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач ОСОБА_5 звернулася до суду з позовною заявою 01.09.2015 року (а.с.1-4 т.1), в якій просила суд: визнати дії директора Комунального закладу «Навчально-виховний комплекс «Дитячий садок-початкова школа № 240» (далі за текстом КЗ «НВК «Дитячий садок-початкова школа № 240»), правонаступником якого є Комунальний заклад «Навчально-виховний комплекс «Дошкільний навальний заклад загальноосвітня школа І ступеня № 240» Криворізької міської ради Дніпропетровської області (далі КЗ «НВК «ДНЗ ЗОШ І ступеня № 240» Криворізької міської ради Дніпропетровської області) ОСОБА_2 щодо видачі наказів №37 «Про приведення у відповідність штатного розпису закладу» від 29.05.2013 року та №38 «Про зміни істотних умов праці бібліотекаря закладу» від 29.05.2013 року незаконними та такими, що порушують норми Конституції України та Законів України; скасувати зазначені накази; стягнути здиректора КЗ «НВК «Дитячий садок-початкова школа № 240» ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 2000,00 грн.; винести окрему ухвалу про звернення до правоохоронних органів про відкриття кримінального провадження щодо посадових осіб, винних у порушеннях трудових прав відносно неї; винести ухвалу про зупинення дії оскаржуваних наказів до набрання чинності рішенням у справі; судові витрати віднести за рахунок відповідача.

Предявлені вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_5 працює на посаді бібліотекаряКЗ «НВК «Дитячий садок-початкова школа № 240». 29 травня 2013 року директорКЗ НВК «Дитячий садок-початкова школа № 240» ОСОБА_2 видала накази №37 «Про приведення у відповідність штатного розпису закладу» та №38 «Про зміни істотних умов праці бібліотекаря закладу», які були доведені до її відому 30.05.2013 року, згідно яких ставку бібліотекаря за займаною нею посадою було скорочено до 0,5 ставки, починаючи з 01.09.2013 року. На переконання позивача, вказані накази є незаконними та такими, що видані з перевищенням службових повноважень, оскільки директором ОСОБА_2 самостійно без рішення власника Криворізької міської ради прийнято рішення про зміни в організації виробництва і праці, не погоджено накази з профспілковим комітетом комунального закладу й у наказі №38 «Про зміни істотних умов праці бібліотекаря закладу» від 29.05.2013 року не розкрито зміст змін в організації виробництва і праці та безпідставно внесено зміни до штатного розпису закладу на 2012-2013 роки та затверджено 0,5 ставки бібліотекаря. У звязку з тим, що внаслідок видання оспорюваних наказів порушено її трудові права, що призвело до погіршення стану її здоровя та моральних страждань, позивач вважає, що має право на відшкодування моральної шкоди, завданої відповідачем.

Також представником позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 подано заяву про поновлення строку звернення до суду, в обґрунтування якої він зазначив про пропуск строку звернення до суду з поважних причин, а саме у звязку із зверненням до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу у липні 2013 року в порядку адміністративного судочинства, посилаючись на те, що постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 11.12.2014 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до директора КЗ НВК «Дитячий садок-початкова школа № 240» ОСОБА_2, головного бухгалтера Центральної бухгалтерії шкіл Відділу освіти Виконавчого комітету Саксаганської районної в місті ради ОСОБА_6 про визнання дій протиправними, скасування наказів, відшкодування моральної шкоди відмовлено, а ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21.05.2015 року постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 11.12.2014 року скасовано й провадження у справі закрито у звязку з тим, що спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Вказані обставини, в їх сукупності, на переконання представника є поважними причинами пропуску строку, який підлягає поновленню.

В порядку ст. 128 ЦПК України (в редакції, діючій станом на 01.04.2016 року) відповідачем ОСОБА_2 22.04.2016 року подано заперечення проти позову (а.с.47-49 т.1), в яких остання посилалася на відсутність підстав для задоволення предявлених ОСОБА_1 позовних вимог. Зокрема зазначила, що відповідно до своєї посадової інструкції вона мала повноваження визначати структуру управління закладом і штатний розпис взабезпечення адміністративно-господарської (виробничої) роботи закладу, фінансової його діяльності, зміцнення його матеріально-технічної бази й видання оспорюваних наказів здійснено нею у межах її повноважень та на виконання наказів Міністерства освіти і науки України від 06.12.2010р. №1205 «Про затвердження типових штатних нормативів загальноосвітніх навчальних закладів» та від 04.11.2010 року №1055 «Про затвердження Типових штатних нормативів дошкільних навчальних закладів». При виданні наказів №№ 37, 38 від 29.05.2013 року нею було дотримано всі вимоги діючого трудового законодавства. Так, у відповідності до положень ст. 247 КЗпП України про зміни в організації виробництва й праці було повідомлено профспілковий комітет закладу, а позивача ОСОБА_1 було ознайомлено з наказами на сумісному засіданні адміністрації та профспілкового комітету від 30.05.2013 року, попереджено про наступну зміну істотних умов праці у відповідності до вимог ст.32 КЗпП України, яке позивач відмовилася підписувати, про що складено акт. Також вказала, що ОСОБА_1 сама погодилася на довантаження до повної ставки, погодившись на виконання також і обовязків машиніста прання білизни, отримавши ще 0,5 ставки, що було погоджено з профспілковим комітетом. Вважаючи свої дії такими, що відповідають чинному законодавству з дотриманням трудових прав позивача при виданні оспорюваних наказів, відповідач послалася на відсутність підстав для задоволення позову в частині стягнення моральної шкоди.

Також відповідачем ОСОБА_2 18.01.2018 року було подано відзив на позовну заяву, в якому доповнено раніше подані заперечення доводами про наявність підстав для застосування строку позовної давності щодо вимог позивача та неповажність його пропуску.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 подали відповідь на відзив, в якій спростовуючи доводи відзиву, посилалися на наявність підстав для поновлення строку позовної давності у звязку з доведеністю, на їх думку, поважності причин його пропуску, що було обумовлено зверненням до суду першої інстанції в порядку адміністративного судочинства та вирішення справи судом по суті, не зважаючи на те, що спір підлягає розгляду виключно в порядку цивільного судочинства. Крім того зазначили, що до заявлених вимог позивача про стягнення моральної шкоди строк позовної давності не застосовується. Також, наполягали на неправомірності дій відповідача з видання оспорюваних наказів та їх незаконності, оскільки змін в організації в виробництві та праці закладу не було й підстав для переведення посади бібліотекаря на 0,5 ставки не було, тоді як передбачені вимоги наказів Міністерства освіти і науки України від 06.12.2010р. №1205 «Про затвердження типових штатних нормативів загальноосвітніх навчальних закладів» та від 04.11.2010 року №1055 «Про затвердження Типових штатних нормативів дошкільних навчальних закладів» не є змінами в організації виробництва та праці й не можуть бути підставою для проведення таких змін без видання самостійного наказу з боку засновника закладу Криворізької міської ради чи відділу освіти виконкому Саксаганської районної у місті ради, якому підпорядковується заклад. Самі ж по собі листи відділу освіти виконкому Саксаганської районної у місті ради про приведення у відповідність штатного розпису закладу до вимог наведених наказів Міністерства освіти і науки України носять рекомендаційний характер.

Ухвалою суду від 22.01.2016 року за результатами повторного автоматизованого розподілу матеріали справи прийнято до провадження суддею Євтушенком О.І. (а.с.25 т.1).

Відповідно до п.9 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року, яка набрала чинності 15.12.2017 року), справи в суді першої інстанції, провадження в яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Враховуючи характер та предмет доказування, рівень складності справи, обраний позивачем спосіб захисту, суд розглядає справу в порядку загального позовного провадження.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 предявлені позовні вимоги підтримали, наполягали на їх задоволенні з підстав, викладених в позові. Додатково акцентували увагу суду на тому, що відповідачу ОСОБА_2 за допущення порушень в штатному розкладі було оголошено догану. Так, позивач пояснила, що в 2012 році їй була виділена повна ставка бібліотекаря. Їй було відомо, що в навчальному закладі проводились зміни в розкладі, скорочення, у тому числі її ставки як бібліотекаря, однак директор закладу ОСОБА_2 жодного разу до неї не зверталась і не попереджувала такі скорочення. Не заперечувала, що про зміну істотних умов праці її попереджали за 2 місяці, в травні 2013 року, та від отримання повідомлення вона відмовлялася, про що було складено акт. Після проведення скорочень її перевели на 0,5 ставки бібліотекаря та 0,5 ставки прачки, однак не запропонували зайняти 0.5 ставки посадою у відповідності з її освітнім рівнем, а натомість пропонували такі посади, які були декретними, на її думку, принижували її честь та гідність, а їх зайняття було б нелогічним, тим самим завдаючи моральної шкоди.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник адвокат ОСОБА_4 заперечували проти задоволення позовних вимог з огляду на їх недоведеність, безпідставність, посилаючись на те, що накази №37 «Про приведення у відповідність штатного розпису закладу» та №38 «Про зміни істотних умов праці бібліотекаря закладу» від 29.05.2013 року було видано ОСОБА_2 на виконання наказу Міністерства освіти і науки України від 06.12.2010р. №1205 «Про затвердження типових штатних нормативів загальноосвітніх навчальних закладів», наказу Міністерства освіти і науки України від 04.11.2010 року №1055 «Про затвердження Типових штатних нормативів дошкільних навчальних закладів», а також згідно вимог відділу освіти виконкому Саксаганської районної у місті ради, викладених в листі № 2827/10 від 07.11.2012 року, в межах повноважень ОСОБА_2, як директора закладу, положень ст. ст. 32, 247 КЗпП України з дотриманням трудових прав позивача. Окремо представник акцентував увагу на відсутності у позивача вищої педагогічної освіти, яка б визначала можливість зайняття інших посад за штатним розкладом, в тому числі посад соціального педагога чи педагога-організатора, які визначали обовязковість повної вищої освіти, ніж ті, що було запропоновано керівництвом закладу у відповідності до її освітнього рівня з наявних вільних 0,5 ставок інструктора фізкультури дошкільного підрозділу, вихователя дошкільного закладу та машиніста прання білизни. На донавантаження 0.5 ставки прачки ОСОБА_1 в подальшому добровільно погодилась.

Допитана судом в якості свідка ОСОБА_7 суду показала, що вона займала посаду голови профспілки закладу й була повідомлена директором про зміни в організації виробництва і праці в травні 2013 року й відповідно зміни тарифної ставки бібліотекаря з цілої 1 ставки на 0,5 її розміру. Вважає, що зміни в організації виробництва і праці були відсутні. Також зазначила, що в закладі й раніше директором порушувалися трудові права працівників й було допущено їх незаконне скорочення. Зауважила, що на роботі на позивача здійснювали психологічний тиск, а у звязку з відсутністю взаєморозуміння з директором закладу в подальшому вона звільнилась із займаної посади взагалі.

В ході розгляду справи представником позивача ОСОБА_8 заявлялось клопотання про виклик свідка ОСОБА_7, яке задоволено ухвалою суду від 29.04.2016 року (а.с.82-84 т.1). Інші процесуальні дії судом не вчинялись, заходи забезпечення позову/доказів, зупинення/відновлення провадження не здійснювались.

В порядку ч.6 ст.259, ч.1 ст.268 ЦПК України 02.04.2018 року судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Вислухавши пояснення учасників справи, покази свідка, дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_5 обіймала посаду бібліотекаря КЗ НВК «Дитячий садок-початкова школа № 240», правонаступником якого є КЗ «НВК «ДНЗ ЗОШ І ступеня № 240» Криворізької міської ради Дніпропетровської області, отримуючи заробітну плату згідно штатного розпису закладу за повною ставкою.

ОСОБА_2, займаючи посаду директора навчально-виховного комплексу «Дитячий садок-початкова школа № 240» відповідно до посадової інструкції була підпорядкована безпосередньо начальнику управління освіти і науки та підконтрольна начальнику відділу освіти виконкому Саксаганської районної у місті ради мала повноваження визначати структуру управління закладом і штатний розпис в забезпечення адміністративно-господарської (виробничої) роботи закладу, фінансової діяльності, зміцнення матеріально-технічної бази закладу з принципів розумності та необхідності, на підставі наказу Міністерства освіти та науки України від 06.12.2010 року № 1205 «Про затвердження типових штатних нормативів загальноосвітніх навчальних закладів», наказу Міністерства освіти та науки України від 04.11.2010 року № 1055 «Про затвердження Типових штатних нормативів дошкільних навчальних закладів» видала наказ № 37 «Про приведення у відповідність штатного розпису закладу», згідно якого наказано привести у відповідність штатний розпис закладу з 01.09.2013 року згідно наказів Міністерства науки і освіти України, з чим ознайомити працівників закладу (а.с.6 т.1).

Наказом директора КЗ НВК «Дитячий садок-початкова школа № 240» ОСОБА_2 №38 «Про зміни істотних умов праці бібліотекаря закладу» від 29 травня 2013 року з 01.09.2013 року ОСОБА_1 наказано змінити істотні умови праці, шляхом приведення до норм навантаження її ставки, яка становитиме 0,5 ставки, із пропозицією бібліотекарю ОСОБА_1 наступних вільних посад: інструктор з фізичного виховання 0,5 ставки, вихователь дитячого садка - 1 ставка, машиніст прання білизни 1 ставка, та в разі згоди довантажити із запропонованих вакансій до навантаження 1 ставка. Ознайомити бібліотекаря ОСОБА_1 з даним наказом під особистий підпис (а.с.6 зворот, т.1).

02 вересня 2013 року начальником відділу освіти ОСОБА_9 затверджено штатний розпис КЗ НВК «Дитячий садок-початкова школа № 240» на 2013-2014 навчальні роки, який підписаний директором закладу ОСОБА_2, його головним бухгалтером ОСОБА_6 та погоджено з головою профспілкового комітету закладу ОСОБА_10, яким передбачено навантаження на бібліотекаря за ставкою 0,5 (а.с.211 т.1). Того ж дня директором КЗ НВК «Дитячий садок-початкова школа № 240» ОСОБА_2 видано наказ №76-к «Про навантаження бібліотекаря закладу», відповідно до якого ОСОБА_1, бібліотекарю НВК № 240, встановлено навантаження 0,5 ставки (4 години на день, 20 годин на тиждень) з 02.09.2013 року. З даним наказом її ознайомлено під підпис 04.09.2013 року (а.с.52 т.1).

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 послалася на відсутність змін в організації виробництва і праці в КЗ НВК «Дитячий садок-початкова школа № 240» та відсутність підстав для видання 29.05. 2013 року його директором ОСОБА_2 наказів № 37 «Про приведення у відповідність штатного розпису закладу» і № 38 «Про зміни істотних умов праці бібліотекаря закладу», а також на порушення у звязку з цим її трудових прав та спричинення у звязку з цим моральної шкоди. У звязку з первинним зверненням її до суду за захистом порушених прав в порядку адміністративного судочинства, що судом апеляційної інстанції визнано помилковим, вона просила поновити їй строк звернення до суду, вважаючи пропущеним його з поважних причин.

Перевіряючи обґрунтованість доводів позивача та наявність обґрунтованих підстав для поновлення пропущеного нею строку звернення до суду, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.ст.256, 257 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

При цьому, відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ст.126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), в п.51 рішення у справі «Стаббінс та інші проти Сполученого Королівства» № 22083/93, 22095/93 від 22.10.1996 року, п.570 рішення у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії» від 20.09.2011 року наголошує, що позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу.

Як визначено в п.39 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Устименко проти України» № 32053/13 від 29.10.2015 року «…принцип рівності сторін вимагає надання кожній стороні розумної можливості представити свою справу за таких умов, які не ставлять його у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною», у звязку з чим «… у кожному окремому випадку суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків…» (п.41 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьова проти України» № 3236/03 від 03.04.2008 року).

Надаючи оцінку доводам ОСОБА_1 щодо поважності причин пропуску нею строку, суд виходить з дійсності вказаних нею обставин первинного звернення до суду з аналогічним позовом в порядку адміністративного судочинства, що визнано помилковим, тому з метою забезпечення її права на доступ до суду, встановлення істини по справі та вирішення виниклого між сторонами спору суд приходить до переконання про можливість визнання поважними наведених позивачем причин пропуску строку звернення до суду із його поновленням та подальшим вирішенням виниклого між сторонами спору по суті в обсязі наявних доказів, у звязку з чим в застосуванні позовної давності за заявою відповідача слід відмовити.

Перевіряючи обґрунтованість по суті заявлених позивачем вимог, суд виходить з наступного.

За змістом ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною 1 статті 45 Закону України «Про загальну середню освіту» (в редакції від 04.10.2011 року, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що штатні розписи державних і комунальних загальноосвітніх навчальних закладів незалежно від підпорядкування і типів встановлюються відповідним органом управління освітою на підставі Типових штатних нормативів загальноосвітніх навчальних закладів, затверджених Міністерством освіти України.

Наказом Міністерства освіти і науки України № 1055 від 04.11.2010 року, який набрав чинності з 01.01.2011 року затверджено Типові штатні нормативи дошкільних навчальних закладів, згідно яких не передбачалося наявності в дошкільних навчальних закладів посади бібліотекаря. Цим наказом передбачено збереження у штатних розписах дошкільних навчальних закладів посад, які були введені до затвердження цих Типових штатних нормативів та зобовязано керівників дошкільних навчальних закладів привести штатні розписи у відповідність з цим наказом (а.с. 70-77).

Разом з тим, згідно Типових штатних нормативів загальноосвітніх навчальних закладів, затверджених наказом Міністерства освіти і науки України №1205 від 06.12.2010 року, який набрав чинності з 01.09.2012 року, передбачено введення посади бібліотекаря у школах при кількості 5-10 або 25-29 класів у розмірі 0,5 ставки, а при кількості 30 і більше класів у розмірі 1 ставки. Цим наказом на керівників закладів покладено обовязок привести штатні розписи загальноосвітніх навчальних закладів у відповідність до цього наказу (а.с. 63-69 т.1).

Як вбачається із матеріалів справи, КЗ НВК «Дитячий садок-початкова школа № 240», правонаступником якого є КЗ «НВК «ДНЗ ЗОШ І ступеня № 240» Криворізької міської ради Дніпропетровської області, має 5 класів та 4 групи дітей дошкільного віку/учнів та знаходиться у безпосередньому підпорядкуванні відділу освіти виконкому Саксаганської районної у місті ради, починаючи з 01.03.2009 року (а.с. 56, 156-167, 173-179 т.1).

Згідно штатних розписів КЗ НВК «Дитячий садок-початкова школа № 240» на 2009-2010 н.р., 2010-2011 н.р., 2011-2012 н.р. у штаті закладу обліковувалася посада бібліотекаря за ставкою 1, тарифікація якої здійснювалася згідно з типовими нормативами, затвердженими наказом державного комітету СРСР з народної освіти від 15.05.1991 року № 227 «Об утверджении примерного положения об учреждении Школа-детский сад и примерных штатных нормативов этого учреждения», які втратили чинність, у розмірі повної ставки в залежності від наявності в закладі 4-6 класів та груп дошкільного та ясельного віку (а.с.7-8 т.1). З викладеного вбачається, що після введення в дію Типових штатних нормативів дошкільних навчальних закладів, затверджених наказом Міністерства освіти і науки України № 1055 від 04.11.2010 року, на виконання п.2 цього наказу посаду бібліотекаря та повне навантаження у розмірі 1 ставки директором ОСОБА_2 в комунальному закладі було збережено.

Разом з тим, набрання чинності наказом Міністерства освіти і науки України №1205 від 06.12.2010 року зумовило здійснення перегляду штатного розпису та внесення в нього змін у звязку з тим, що наявна кількість класів в КЗ НВК «Дитячий садок-початкова школа № 240» - 5 класів передбачала включення в структуру закладу посади бібліотекаря з тарифікацією ставки тільки у розмірі 0,5, а не 1 ставки. Саме на виконання наказів Міністерства освіти і науки України від 06.12.2010р. №1205 «Про затвердження типових штатних нормативів загальноосвітніх навчальних закладів» та від 04.11.2010 року №1055 «Про затвердження Типових штатних нормативів дошкільних навчальних закладів», директором комунального закладу ОСОБА_2 29.05.2013 року було видано накази № 37 «Про приведення у відповідність штатного розпису закладу» та №38 «Про зміни істотних умов праці бібліотекаря закладу», які й становлять предмет спору у даній справі.

Відповідно до ч.3 ст.32 КЗпП України, у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу.

Як розяснив Пленуму Верховного Суду України в п. 31 Постанови №9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», згідно з ч.3 ст.32 КЗпП в межах спеціальності, кваліфікації і посади, обумовленої трудовим договором, зміна істотних умов праці: систем і розмірів оплати, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміни розрядів і найменування посад та інших - допускається за умови, що це викликано змінами в організації виробництва і праці та що про ці зміни працівник був повідомлений не пізніше ніж за 2 місяці. Якщо при розгляді трудового спору буде встановлено, що зміна істотних умов трудового договору проведена не у зв'язку зі зміною в організації виробництва і праці на підприємстві, в установі, організації, то така зміна з урахуванням конкретних обставин може бути визнана судом неправомірною з покладенням на власника або уповноважений ним орган обов'язку поновити працівникові попередні умови праці.

Враховуючи те, що станом на травень 2012 року в КЗ НВК «Дитячий садок-початкова школа № 240» обліковується тільки 5 класів та 4 групи дітей дошкільного віку, то приведення штатного розпису вказаного закладу у відповідність до вимогнаказів Міністерства освіти і науки України від 06.12.2010р. №1205 «Про затвердження типових штатних нормативів загальноосвітніх навчальних закладів» та від 04.11.2010 року №1055 «Про затвердження Типових штатних нормативів дошкільних навчальних закладів» шляхом переведення посади бібліотекаря закладу з 1 ставки на 0,5 ставки, дає підстави суду стверджувати, що мала місце зміна істотних умов праці ОСОБА_1, яка була зумовлена змінами в організації виробництва та праці, повязаними зі зменшенням кількості класів, наявність яких давала право на отримання бібліотекарем повної ставки порівняно з тією кількістю класів, що мала місце до набрання чинності вищевказаними наказами Міністерства освіти і науки України, якими у своїй діяльності керується КЗ НВК «Дитячий садок-початкова школа № 240».

Отже, якщо б кількість класів у комунальному закладі була 30 і більше, то у відповідності до вимог наказів Міністерства освіти і науки України від 06.12.2010р. №1205 «Про затвердження типових штатних нормативів загальноосвітніх навчальних закладів» тарифікація посади бібліотекаря була в розмірі 1 ставки й фактично жодних змін в організації виробництва і праці не було й до штатного розпису зміни б не вносилися.

Також судом встановлено, що відповідачем дотримано передбачений законом двомісячний строк повідомлення позивача про вказані зміни, що підтверджено належними і допустимими доказами, наявними в матеріалах справи, а саме: актом від 30.05.2013 року про відмову від підпису про ознайомлення з наказом № 38 «Про зміни істотних умов праці бібліотекаря закладу» від 29.05.2013 року, протоколом № 15 від 30.05.2013 року засідання профспілкового комітету (а.с.53, 197 т.1). Вказане було підтверджено й позивачем в суді.

Крім того, з дотриманням вимог ст.37 КзП України відповідачем повідомлено профспілковий комітет закладу про зміни в організації виробництва і праці, що не заперечувалося допитаною в якості свідка ОСОБА_7, яка на час виникнення спірних правовідносин займала посаду голови профспілки закладу.

Також суд враховує, що позивач ОСОБА_1 04.09.2013 року була ознайомлена з наказом «Про навантаження бібліотекаря закладу» № 76-к від 02.09.2013 року в розмірі 0,5 ставки та підтвердила свою згоду на довантаження у розмірі до 1 ставки посадою машиніста прання білизни за ставкою у розмірі 0,5 (а.с.52 т.1). Судовим розглядом також встановлено, що відповідачем було запропоновано вільні посади для донавантаження її ставки на 0,5 у відповідності до її освітнього рівня, який є визначальним в даному випадку, у звязку з чим посилання позивача та її представника ОСОБА_3 в частині необовязковості наявності вищої освіти у позивача як працівника дошкільного закладу є безпідставними.

Крім того, судом встановлено, що накази № 37 «Про приведення у відповідність штатного розпису закладу» та № 38 «Про зміни істотних умов праці бібліотекаря закладу» видано 29 травня 2013 року директором КЗ НВК «Дитячий садок-початкова школа № 240» ОСОБА_2 у відповідності до посадової інструкції останньої та положень статуту п. 8.3 закладу, діючого на час виникнення спірних правовідносин, за змістом яких директор закладу у межах своєї компетенції видає накази, вказівки, доручення, обовязкові для виконання працівниками закладу, затверджує штатний розклад у межах фонду заробітної плати, створеної в установленому порядку та погоджує його із засновником або уповноваженим ним органом. Контроль за приведенням штатного розпису КЗ НВК «Дитячий садок-початкова школа № 240» у відповідності до наказів Міністерства освіти і науки України від 06.12.2010р. №1205 «Про затвердження типових штатних нормативів загальноосвітніх навчальних закладів» та від 04.11.2010р. №1055 «Про затвердження Типових штатних нормативів дошкільних навчальних закладів» здійснювався відділом освіти виконкому Саксаганської районної у місті ради, у безпосередньому підпорядкуванні якого знаходиться останній, яким видано наказ № 440 від 29.08.2013 року, пунктом 2 якого зобовязано керівників закладів розробити штатні розписи з урахуванням змін з 01.09.2013 року, забезпечити погодження штатних розписів з виборним профспілковим органом первинної профспілкової організації та привести у відповідність до чинного законодавства тарифні розряди працівників закладу (а.с.79 т.1).

У звязку з цим посилання позивача та її представника на рекомендаційний характер листів відділу освіти виконкому Саксаганської районної у місті ради щодо приведення штатного розпису КЗ НВК «Дитячий садок-початкова школа № 240» суд вважає необґрунтованими, оскільки обовязок керівників закладів щодо приведення штатного розпису закладів у відповідність до наказів Міністерства освіти і науки України від 06.12.2010 року №1205 «Про затвердження типових штатних нормативів загальноосвітніх навчальних закладів» та від 04.11.2010р. №1055 «Про затвердження Типових штатних нормативів дошкільних навчальних закладів», встановлено перш за все самими наказами, а також окремо виданим наказом відділу освіти виконкому Саксаганської районної у місті ради, в безпосередньому підпорядкуванні якого знаходиться КЗ НВК «Дитячий садок-початкова школа № 240».

Не спростовують відповідності оспорюваних наказів вимогам діючого законодавства факт оголошення догани ОСОБА_2 за наказом Управління освіти та науки виконкому Криворізької міської ради № 435 від 26.06.2013 року, оскільки він внесений до початку дії змін до штатного розпису 01.09.2013 року та без зазначення причин притягнення до відповідальності, у звязку з чим беззаперечного висновку про те, що догану ОСОБА_2 було оголошено у звязку з виданням оспорюваних позивачем наказів, суд не може зробити.

Таким чином, на підставі досліджених доказів, суд приходить до висновку, що оскаржувані накази є правомірними, видані відповідачем у межах здійснюваних повноважень директора, відповідають вимогам КЗпП України та зумовлені змінами в організації виробництва та праці й підстав для визнання дій відповідача щодо видання цих наказів незаконними та їх скасування не вбачає, тоді як невідповідність вказаних наказів вимогам діючого трудового законодавства та відсутність підстав для їх видання ОСОБА_2 позивачемналежними та допустимими доказами не доведена. У звязку з викладеним в задоволенні вимог в цій частині слід відмовити.

Не підлягає задоволенню й похідна від першої вимога позивача про зупинення дії оскаржуваних наказів, оскільки в її задоволенні відмовлено.

Відповідно до ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Враховуючи те, що судом не встановлено порушення трудових прав позивача ОСОБА_1 при виданні оспорюваних нею наказів, томусуд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог для відшкодування моральної шкоди.

Не вбачає підстав суд й в задоволенні вимог позивача про винесення окремої ухвали щодо звернення до правоохоронних органів про відкриття кримінального провадження, оскільки таке право може бути реалізоване особисто позивачем в порядку, передбаченому діючим кримінальним процесуальним законодавством України, тоді як підстави винесення окремої ухвали судом під час розгляду справи регламентовано ст. 262 ЦПК України. Будь-яких порушень законодавства чи недоліків в діяльності ОСОБА_2 як директора розпису КЗ НВК «Дитячий садок-початкова школа № 240», які б визначали необхідність винесення окремої ухвали, судом не встановлено.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує положення ст.141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» в редакції станом на 01.09.2015 року чинній на час подання позовної заяви, тому вважає, що з позивача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1461,60 грн. відповідно до кількості заявлених вимог немайнового характеру, який позивачем при зверненні до суду сплачено не було.

Керуючись ст.ст.4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 141, 258-259, 263-265, 268, 273, 354, 355, п.п.9, 15 Перехідних положень ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Комунальний заклад «Навчально-виховний комплекс «Дошкільний навальний заклад загальноосвітня школа І ступеня № 240» Криворізької міської ради Дніпропетровської області про скасування наказів, стягнення моральної шкоди відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 1461 (одна тисяча чотириста шістдесят одна) грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 30 днів з дати складання повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторін:

Позивач: ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: вул. Покровська (Подбєльського), 34/71, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область.

Відповідач: ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_2, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Комунальний заклад «Навчально-виховний комплекс «Дошкільний навчальний заклад загальноосвітня школа І ступеня № 240» Криворізької міської ради Дніпропетровської області, , юридична адреса: вул. Покровська (Подбєльського) 21-а, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область.

Повне судове рішення складено 12.04.2018 року.

Суддя Євтушенко О.І.