Справа № 143/7/18
Провадження № 22-ц/772/815/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бойко А. В.
Доповідач:Матківська М. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2018 рокуСправа № 143/7/18м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:

Головуючого: Матківської М.В.

Суддів: Берегового О.Ю., Сопруна В.В.

При секретарі: Сніжко О.А.

За участю: відповідача ОСОБА_3 і його представника - адвоката Байдак В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5

на рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 21 лютого 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

Рішення ухвалив суддя Бойко А.В.

Рішення ухвалено о 17.22 год. у м. Погребище Вінницької області.

Дата складення повного тексту рішення не відома,

Встановив:

В січні 2018 року ОСОБА_5 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що 20 січня 2009 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб.

Протягом останнього року спільного життя вони не можуть проживати разом як сім'я, виконувати сімейні обов'язки та спокійно вирішувати навіть нескладні поточні проблеми, оскільки в січні 2017 року відповідач її покинув після того, як дізнався про стан її здоров'я. Між ними постійно виникали сварки та скандали. Відповідач вирішив розірвати з нею будь-які стосунки, пішов з помешкання, де вони спільно проживали, не відвідує її та матеріально не забезпечує. Збереження їхньої сім'ї та подальше спільне проживання не можливе.

Крім того зазначила, що 13 березня 2017 року їй призначено першу «А» групу інвалідності; вона є такою, що потребує постійного стороннього догляду та допомоги. Проте з моменту фактичного припинення шлюбних відносин із відповідачем він не надає їй матеріальної допомоги як непрацездатній дружині, що є його обов'язком відповідно до ст. 75, 76 СК України. При цьому відповідач отримує заробітну плату, іншої родини не має, неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків чи інших осіб на утриманні немає.

Тому позивач просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем 20 січня 2009 року Погребищенським районний відділом ДРАЦС ГТУЮ у Вінницькій області, актовий запис № 2; стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання в розмірі 1/3 частки від його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з січня 2017 року (фактичної дати припинення шлюбу).

Рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 21 лютого 2018 року позов задоволено частково.

Розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_5, зареєстрований Погребищенським районним відділом ДРАЦС ГТУЮ у Вінницькій області 20 січня 2009 року, актовий запис № 2.

В решті позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави 704,80 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_5 просить залишити без змін рішення суду в частині розірвання шлюбу, а в частині стягнення аліментів ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити та стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання в розмірі 1/3 доходів щомісячно, починаючи з січня 2017 року (фактичної дати припинення шлюбу).

Зазначила, що рішення суду в частині вимог про стягнення аліментів вважає незаконним та необґрунтованим, враховуючи те, що вона є інвалідом першої «А» групи, потребує значних коштів на лікування, а відповідач не надав суду довідку про його доходи, крім того, у відповідача є земельна ділянка (пай), яку він здає в оренду та отримує від цього дохід.

Відповідач ОСОБА_3 надав письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

В судовому засіданні відповідач і його представник заперечили проти задоволення апеляційної скарги, просять її відхилити і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Позивач, будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду судом справи (судову повістку отримала 02.04.2018 року), у судове засідання не з'явилася.

Відповідно до пункту 3 абзацу 3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Згідно з підпунктом 8 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 3 жовтня 2017 року) до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Отже справа розглядається Апеляційним судом Вінницької області, який діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи апеляційного суду у відповідному апеляційному окрузі.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення відповідача і його представника, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.

Судом встановлено, що 20 січня 2009 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 зареєстровано шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1, видане повторно 12 вересня 2017 року (а. с. 3).

Під час шлюбу 13 березня 2017 року позивачу ОСОБА_5 призначено першу «А» групу інвалідності на строк до 1 квітня 2018 року, про що свідчить довідка МСЕК (а. с. 4).

Згідно довідки Іллінецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області від 2 січня 2018 року № 2 ОСОБА_5 перебуває на обліку в управлінні ПФУ Вінницької області та отримує пенсію по І групі інвалідності загального захворювання до 31 березня 2018 року (а. с. 5). Розмір пенсії в цій довідці не зазначено.

Із відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 9 січня 2018 року вбачається, що ОСОБА_5 в 2017 році отримувала дохід, а саме: заробітну плату: в І кварталі - 13 661,15 грн., в ІІ кварталі - 13 318,57 грн.; соціальні виплати: в ІІ кварталі - 2708,50 грн., в ІІІ кварталі - 8892,89 грн.; та плату за надання майна в лізинг в ІІІ кварталі - 4968,94 грн. Дата звільнення з роботи - 21.03.2017 року (а. с. 15).

Відповідно до ч. 2-5 ст. 75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Права на утримання не має той із подружжя, хто негідно поводився у шлюбних відносинах, а також той, хто став непрацездатним у зв'язку із вчиненням ним умисного злочину, якщо це встановлено судом.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 76 СК України розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу. Особа має право на утримання і тоді, коли вона стала інвалідом після спливу одного року від дня розірвання шлюбу, якщо її інвалідність була результатом протиправної поведінки щодо неї колишнього чоловіка, колишньої дружини під час шлюбу.

За правилами ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого подружжя і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 1). Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення (ч. 2).

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2018 рік» установлено у 2018 році прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність (на одну особу): з січня 2018 року - 1373 грн., з 1 липня - 1435 грн., з 1 грудня - 1497 грн.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Звернувшись до суду з позовом про стягнення аліментів, позивач ОСОБА_5 не надала суду належних та допустимих доказів, визначених статтями 76-78 ЦПК України, які б підтвердили, що вона є такою, що потребує матеріальної допомоги та що розмір її пенсії та будь-якого іншого доходу не забезпечує їй прожиткового мінімуму, встановленого законом.

До апеляційної скарги доказів щодо розміру пенсії та інших доходів позивачем також не додано.

За наведених обставин апеляційний суд вважає правильним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову в частині стягнення аліментів, оскільки позивач не довела, що вона як непрацездатна особа потребує матеріальної допомоги, оскільки її дохід не забезпечує їй прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Доводи апеляційної скарги в тому, що позивач як інвалід першої групи потребує значних коштів на лікування, а відповідач має змогу надавати їй матеріальну допомогу, так як має у власності земельний пай, який здає в оренду ТОВ «Погребищенське» та згідно проведеного нею розрахунку отримує орендну плату в розмірі 11 577,97 грн. в рік, є безпідставними, спростовуються вищевикладеним, зокрема тим, що згідно положень ч. 2, 4 ст. 75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, оскільки його заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом, доказів чого позивач не надала ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що матеріальний стан відповідача дозволяє сплачувати аліменти на утримання позивача. При цьому позивач не довела суду, що вона є такою, що потребує матеріальної допомоги на своє утримання.

За наведених обставин суд вважає, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим не підлягає до скасування, а апеляційна скарга не підлягає до задоволення, оскільки наведені в ній доводи правильність висновків суду не спростовують.

На підставі викладеного і керуючись ст. 367, 374, 375, 381-382 ЦПК України, суд

Постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 21 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:М.В. Матківська
Судді:О.Ю. Береговий
В.В. Сопрун

Повне судове рішення складено 11 квітня 2018 року

Згідно з оригіналом

Суддя М.В. Матківська