АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/473/18Головуючий по 1 інстанції
Категорія: 43 Васильківська Т.В. Доповідач в апеляційній інстанції Гончар Н. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2018 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Черкаської області у складі: Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Пономаренка В.В.

секретар: Торопенко Н.М.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_5;

відповідач - ОСОБА_6;

особа, що подала апеляційну скаргу: ОСОБА_7

розглянувши у судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_7 на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 10 липня 2017 року, ухваленого у складі судді Васильківської Т.В., у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про поділ спільного майна подружжя,:

в с т а н о в и в :

У квітні 2015 року ОСОБА_5 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_6 про поділ спільного майна подружжя.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що 14 листопада 1992 року сторони уклали шлюб, який було зареєстровано у Буртівській сільській раді Шполянського району Черкаської області і проживали однією сім»єю до 2014 року. Від шлюбу мають доньку ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2.

За час спільного проживання сторонами 14 вересня 2007 року було придбано легковий автомобіль «Хонда Інтегра», д.н.з. НОМЕР_6 1987 року випуску, який на праві приватної власності зареєстрований за відповідачем.

15 січня 2010 року за спільні кошти було придбано причіп легковий - В, д.н.з. НОМЕР_1, 2009 року випуску, який на даний час зареєстрований за відповідачем.

16 квітня 2010 року сторонами за спільні кошти було придбано автомобіль «Geely MR7151A», д.н.з. НОМЕР_4, 2007 року випуску, який також зареєстрований за відповідачем.

12 червня 2012 року спільно за договором купівлі-продажу було придбано автомобіль «Honda Civiс», д.н НОМЕР_5 2009 року випуску, який зареєстрований також за відповідачем ОСОБА_6

Позивач зазначала, що всі транспортні засоби належать їм на праві спільної сумісної власності подружжя, проте відповідач не визнає її право на вказані транспортні засоби.

ОСОБА_5 просила суд поділити між нею та ОСОБА_6 спільне майно подружжя, а саме: визнати за нею право власності на причіп легковий В, д.н НОМЕР_8, 2009 року випуску та на автомобіль «Honda Civiс», д.н НОМЕР_5 2009 року випуску; визнати за ОСОБА_6 право власності на автомобіль «Хонда Інтегра», д.н. НОМЕР_6 1987 року випуску та на автомобіль «Geely MR7151A», д.н.з. НОМЕР_4, 2007 року випуску.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 10 липня 2017 року позов задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_5 право особистої приватної власності на причіп легковий В, модель КРД 050100, номер шасі НОМЕР_7, д.н.з. НОМЕР_2, 2009 року випуску та на автомобіль НОМЕР_3, 2009 року випуску.

В решті позовних вимог відмовлено.

В задоволенні вимог позивача про стягнення з відповідача на її користь судових витрат по оплаті правової допомоги відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 21 серпня 2017 року апеляційна скарга ОСОБА_6 відхилена, рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 10 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про поділ спільного майна подружжя залишено без змін.

ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на те, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, просила його скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 про поділ автомобіля НОМЕР_3, 2009 року випуску, відмовити.

Вказувала, що з 15 квітня 2015 року і по даний час вона є власником даного автомобіля, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. Зазначає, що а ні позивач, а ні відповідач не придбавали даний автомобіль за власні кошти.

Також вказує, сторони у справі за період шлюбу не заробляли коштів на придбання спірного автомобіля. Спірний автомобіль є особистою власністю відповідача у справі ОСОБА_6, оскільки був придбаний нею разом із своїм чоловіком ОСОБА_8 у подарунок відповідачу ОСОБА_6, а тому і був оформлений відразу на нього.

ОСОБА_5 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому вказує, що ОСОБА_7 не є власником спірного автомобіля, що підтверджується рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 05.10.2015 року та постановою апеляційного суду Черкаської області від 13.02.2018 року. Також вказує на те, що ОСОБА_7 не надано доказів передання коштів для придбання автомобіля. Просила в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Заслухавши осіб, які з'явились в судове засідання, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до залишення без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалене судом першої інстанції рішення в повній мірі відповідає зазначеним вище вимогам.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом першої інстанції, що сторони з 14 листопада 1992 року по 05 травня 2015 року перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають доньку ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Під час перебування у шлюбі сторони придбали спільне майно, а саме: 14 вересня 2007 року було придбано легковий автомобіль «Хонда Інтегра», д.н.з. НОМЕР_6 1987 року випуску, який на праві приватної власності зареєстрований за відповідачем.

15 січня 2010 року за спільні кошти було придбано причіп легковий - В, д.н.з. НОМЕР_1, 2009 року випуску, який на даний час зареєстрований за відповідачем.

16 квітня 2010 року сторонами за спільні кошти було придбано автомобіль «Geely MR7151A», д.н.з. НОМЕР_4, 2007 року випуску, який також зареєстрований за відповідачем.

12 червня 2012 року спільно за договором купівлі-продажу було придбано автомобіль «Honda Civiс», д.н НОМЕР_5 2009 року випуску, який зареєстрований також за відповідачем ОСОБА_6

Ст. 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу).

Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Тобто, статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями: час набуття майна та кошти, за які таке майно було придбане.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Тобто, виходячи із змісту даної норми, законодавець встановлює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності щодо майна, набутого подружжям у шлюбі.

Відповідно до ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно набуте нею, ним до шлюбу; майно набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто та інше.

Обов»язок з доведення тієї обставини, що майно, набуте подружжям є особистою власністю одного з подружжя, покладається на останнього.

Доводи апелянта ОСОБА_7 про те, що рішенням суду були порушені її права, оскільки за позивачкою було визнано право власності на автомобіль, який з 15 квітня 2015 року належить їй на підставі договору купівлі-продажу не можуть бути прийняті до уваги, оскільки із матеріалів справи, а саме матеріалів доданих до відзиву вбачається, що рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 05 жовтня 2015 року, залишеним без змін постановою апеляційного суду Черкаської області від 13 лютого 2018 року, договір купівлі-продажу автомобіля «Honda Civiс», д.н НОМЕР_5 2009 року випуску, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 15 квітня 2015 року визнаний недійсним і сторони повернуто в первісний стан. Наявність вказаного рішення суду, яке набрало законної сили також спростовує доводи апелянта викладені в апеляційній скарзі про те, що її протиправно, без скасування правовстановлюючих документів було позбавлено права власності на спірний автомобіль.

Доводи апеляційної скарги про те, що за час шлюбу ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не заробили кошти на придбання спірного автомобіля і що останній є особистою власністю відповідача у справі ОСОБА_6, оскільки був придбаний нею разом та її чоловіком ОСОБА_8 у подарунок відповідачу ОСОБА_6, також не можуть бути прийняті до уваги, оскільки договір дарування автомобіля чи коштів на його придбання на ім»я ОСОБА_6 в матеріали справи не наданий, а із пояснень представника апелянта вбачається, що такий договір не укладався.

Крім того, відповідно до положень СК України, обов»язок з доведення тієї обставини, що майно, набуте подружжям є особистою власністю одного з подружжя, покладається на останнього, а доводи ОСОБА_6 щодо придбання майна, яке підлягало до розподілу між подружжям, за особисті кошти, уже було предметом розгляду судом першої інстанції при розгляді справи, предметом розгляду судом апеляційної інстанції при перегляді рішення за апеляційною скаргою останнього і свого підтвердження не знайшли.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки в ході розгляду апеляційної скарги ОСОБА_7 не були встановлені порушення або неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи колегія суддів не знаходить підстав для скасування законного і обґрунтованого рішення суду, а доводи апеляційної скарги є надуманими та такими, що не спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів судової палати, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 10 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про поділ спільного майна подружжя - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Гончар Н.І.

Сіренко Ю.В.

Пономаренко В.В.

Повний текст постанови виготовлено 13 квітня 2018 року.