Справа № 1502/1051/2012
Провадження № 6/492/37/18
АРЦИЗЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову в задоволенні заяви про визнання виконавчого документа

таким, що не підлягає виконанню

12 квітня 2018 року м. Арциз

Арцизький районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Варгаракі С.М.,

при секретарі судового засідання Богдан А.І.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, посилаючись на те, що виконавче провадження відкрито незаконно, з перевищенням службових повноважень державним виконавцем, оскільки спадщину вона не прийняла та з її заробітної плати безпідставно утримується заборгованість за рішенням апеляційного суду Одеської області від 13.03.2014 року.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 просив заяву задовольнити в повному обсязі.

Державний виконавець при розгляді заяви ОСОБА_1 покладалася на розсуд суду.

Розглянувши заяву про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 2 ст. 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обовязок боржника відсутній повністю чи частково у звязку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Заочним рішенням Арцизького районного суду Одеської області від 04.07.2013 року та рішенням апеляційного суду Одеської області від 13.03.2014 року, яким було частково змінено рішення першої інстанції, яке не оскаржувалося, набрало законної сили та не скасоване було встановлено наступне.

Згідно ст. 1261 ЦК України до спадкоємців першої черги відносяться діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки спадкодавця.

Тобто ОСОБА_1, є спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_2, який помер 28.08.2010 року.

Частинами 3, 5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті чи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 3 ст. 46 ЦК України).

Пунктом 27 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 р. визначено, що відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у відкритті провадження у справі, якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна але зволікає з виконанням обов'язку, передбаченого ст. 1297 ЦК України, зокрема з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця, розмір якої може бути визначений за правилами ст. 625 ЦК України.

Таким чином, ОСОБА_1. проживаючи разом з ОСОБА_2 на день його смерті та на час відкриття спадщини, є такою, що фактично прийняла спадщину у порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Статтею 1297 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на імя кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.

Суд вважає необґрунтованими та недоведеними доводи ОСОБА_1, викладені в заяві про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню про те, що спадщину ніхто не прийняв, оскільки факт прийняття спадщини було встановлено судами першої та апеляційної інстанції та рішення яких набрали законної сили. Суду також не було надано доказів того, що ОСОБА_1 у встановленому законом порядку відмовилася від спадщини.

Також, суд бере до уваги, що на теперішній час рішення не оскаржувалися та не переглядалися за нововиявленими обставинами, а також з моменту набрання рішенням апеляційного суду законної сили фактично виконується у примусовому порядку.

Суд вважає, що звернення ОСОБА_1 із заявою з підстав фактичного не визнання фактів, встановлених рішеннями попередніх інстанції, які можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами або оскаржені у встановленому законом порядку є нічим іншим як зловживання її процесуальними правами.

Таким чином, зважаючи на вищевикладене, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_1 навмисно ухиляється від оформлення спадкових прав та отримання свідоцтва про право на спадщину, з метою не погашення заборгованості, тому у суду відсутні підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, оскільки ОСОБА_1 в судах попередніх інстанцій так і на теперішній час при розгляді її заяви у суді, не надано доказів того, що виконавчий лист було видано помилково або в неї відсутній обовязок боржника повністю чи частково у звязку з його припиненням, добровільним виконанням нею чи іншою особою або з інших причин.

На підставі ст. ст. 258-261, 432 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Арцизький районний суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги в пятнадцятиденний строк з дня її проголошення.

Суддя

Арцизького районного суду ОСОБА_3