Справа № 175/4073/17
Провадження № 4с/175/50/17
У х в а л а

І м е н е м У к р а ї н и

05 квітня 2018 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Озерянської Ж.М.,

з участю секретаря Рись Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Слобожанське справу за скаргою ОСОБА_1, заінтересовані особи: начальник управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2, начальник Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_3, ОСОБА_4, на постанову начальника управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 №6/18/1/2016, -

в с т а н о в и в :

В січні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на постанову начальника управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 №6/18/1/2016, в якій він просив визнати неправомірною постанову начальника управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 №6/18/1/2016 від 29.12.2016 року у виконавчому провадженні №35337430 та зобов'язати начальника управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 повторно розглянути скаргу ОСОБА_1 від 30.11.2016 року у виконавчому провадженні №35337430.

ОСОБА_1 у судовому засіданні скаргу підтримав та просив задовольнити в повному обсязі.

Представник заінтересованої особи за довіреністю ОСОБА_5 у судовому засіданні скаргу вважала необґрунтованою та просила відмовити в її задоволенні.

Представник заінтересованої особи за довіреністю ОСОБА_6 у судовому засіданні скаргу вважала необґрунтованою та просила відмовити в її задоволенні.

ОСОБА_4 в судове засідання не зявилася .

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», сторони виконавчого провадження мають право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно ч. 1 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Встановлено, що рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17 липня 2012 по справі № 2-6522/2011 позов ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про захист прав споживача задоволений частково, зобов'язано фізичну особу-підприємця ОСОБА_4 повторно виконати роботи з виготовлення та монтажу металопластикових виробів відповідно до Договору № ДК 05/12-10 від 02 грудня 2010 року та чинного на момент виконання сертифікату відповідності таких виробів. На примусове виконання вищевказаного рішення, 08 жовтня 2012 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області був виданий виконавчий лист № 2-6522/2011.

На виконання вищевказаного рішення суду, 08 жовтня 2012 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області виданий виконавчий лист № 2-6522/2011, на підставі якого 26 листопада 2012 року постановою старшого державного виконавця Кіровського ВДВС Дніпропетровського МУЮ ОСОБА_7 відкрито виконавче провадження №35337430 із примусового виконання рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17 липня 2012 року по справі №2-6522/2011. На даний час вищезазначене рішення суду ОСОБА_4 не виконане.

30 листопада 2016 року, ОСОБА_1 як стягувач у виконавчому провадженні №35337430, на підставі ст.ст. 19, 74 Закону України «Про виконавче провадження», звернувся до начальника управління ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області ОСОБА_2 зі скаргою на неправомірне рішення начальника Кіровського ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_3 щодо підготовки та направлення до Кіровського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області подання від 09 лютого 2013 року за вих.2549/06/6 про притягнення боржника ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за ст. 382 КК України за невиконання рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17.07.2012 року по справі №2-6522/2011.

Про результати розгляду скарги від 30 листопада 2016 року начальник управління ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області ОСОБА_2 прийняв постанову №6/18/1/2016 від 29.12.2016 року, відповідно до якої постановив скаргу ОСОБА_1 від 30.11.2016 року на подання начальника Кіровського ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_3 про притягнення боржника ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за ст. 382 КК України залишити без задоволення у звязку з пропуском строку оскарження. В обґрунтування відмови начальник управління ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області ОСОБА_2 зазначив, що подання про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_4, за невиконання рішення суду в порядку ст. 382 КК України, державним виконавцем було направлено 19.02.2013 року, ОСОБА_1 даний факт було достеменно відомо з 04.08.2015 року, про що свідчить його підпис про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, проте скарга ОСОБА_1 стосовно скасування даного подання подана лише 30.11.2016 року, дана скарга не підлягає розгляду у зв'язку з пропуском строків її подачі, визначених ч. 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 02.06.2016), а саме: рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Не погодившись з вищевказаною постановою ОСОБА_1 звернувся до суду з даною скаргою.

Статтею 7 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» передбачено, що відповідно до цього Закону державними виконавцями є керівники органів державної виконавчої служби, їхні заступники, головні державні виконавці, старші державні виконавці, державні виконавці органів державної виконавчої служби; державний виконавець є представником влади, діє від імені держави і перебуває під її захистом та уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, передбаченому законом.

Отже, з урахуванням положень ст.ст. 2,4 7, 8 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», начальник управління ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області ОСОБА_2 є державним виконавцем, державним службовцем, уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, передбаченому законом і зобовязаний виконувати обовязки, передбачені законом.

Відповідно до ст. 83 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 21.04.1999 року контроль за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання рішень державним виконавцем здійснюють начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, а також керівник вищестоящого органу державної виконавчої служби.

Відповідно статті 84 Закону України «Про виконавче провадження» здійснювати перевірку законності виконавчого провадження мають право: директор Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та його заступники - щодо виконавчого провадження, яке перебуває на виконанні у будь-якому структурному підрозділі органів державної виконавчої служби; заступники начальника Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головного управління юстиції в області, містах Києві та Севастополі - начальники управлінь державної виконавчої служби, їх заступники - щодо виконавчого провадження, яке перебуває на виконанні у відділі примусового виконання рішень таких управлінь і районних, міських (міст обласного значення), районних у містах відділах державної виконавчої служби, підпорядкованих зазначеним управлінням юстиції.

Згідно ст. 86 Закону України «Про виконавче провадження» посадові особи, зазначені у статті 84 цього Закону, можуть проводити перевірку законності виконавчого провадження за дорученням вищої посадової особи, з власної ініціативи або під час розгляду поданої відповідно до частини сьомої статті 82 цього Закону скарги на постанову начальника підпорядкованого органу державної виконавчої служби, винесену за результатами розгляду скарги на рішення, дії (бездіяльність) державного виконавця, інших посадових осіб державної виконавчої служби. Перевірка законності виконавчого провадження має бути проведена протягом десяти робочих днів, а зведеного виконавчого провадження - протягом п'ятнадцяти робочих днів з дня надходження витребуваного виконавчого провадження. Постанова про проведення або результати перевірки законності виконавчого провадження може бути оскаржена в десятиденний строк з дня її прийняття у порядку, встановленому цим Законом. Про результати перевірки законності виконавчого провадження посадовою особою, яка його витребувала, виноситься постанова, яка є обов'язковою для виконання державними виконавцями та підлеглими посадовими особами державної виконавчої служби.

Так, ч. 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

ОСОБА_1 визнано обставини звернення зі скаргою 30 листопада 2016 року на подання від 9 лютого 2013 року ,тобто з пропуском 10-ти денного строку на оскарження.

Але,з дослідження обставин справи та аналізу вищезазначених норм права, суд приходить до висновку, що постанова №6/18/1/2016 від 29 грудня 2016 року про результати перевірки виконавчого провадження начальника ГТУЮ у Дніпропетровській області ОСОБА_2 винесена за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 від 30.11.2016 року з підстав порушення заявником строків на оскарження постанови, є такою, що не відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження», яким не передбачені будь-які правові наслідки пропуску десятиденного строку на оскарження постанов.

Начальник ГТУЮ у Дніпропетровській області ОСОБА_2 не звільнений від належного розгляду скарги шляхом винесення відповідної постанови , оскільки Законом України «Про виконавче провадження» не передбачено підстав не розглядати скаргу з причини порушення строків оскарження .

Пунктом 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07 лютого 2014 року №6 передбачено, що скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби подається до суду, який видав виконавчий документ, незалежно від місця виконання судового рішення.

Згідно п. 18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 року № 6: за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам статей 210, 213, 387 ЦПК України.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

З урахуванням вищезазначеного, на підставі ст. 6, 7, 28 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 12 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», ст. 447 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Визнати неправомірною постанову начальника управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 №6/18/1/2016 від 29.12.2016 року у виконавчому провадженні №35337430.

Зобов'язати начальника управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 повторно розглянути скаргу ОСОБА_1 від 30.11.2016 року у виконавчому провадженні №35337430.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпропетровський районний суд шляхом подачі в пятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

Суддя Озерянська Ж.М.