Справа № 564/242/18
Костопільський районний суд Рівненської області у складі:
головуючий суддя Левчук В.В.
секретар судового засідання Зберун К.Ф.
позивача - не з'явився
відповідача - не з'явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Костопільського районного суду Рівненської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №564/242/18 за позовом ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) до ОСОБА_2 (АДРЕСА_1) про збільшення розміру аліментів на неповнолітніх дітей
ОСОБА_1 звернулась до Костопільського районного суду Рівненської області з цивільним позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на неповнолітніх дітей.
Позов мотивований тим, що відповідач у добровільному порядку відмовляється надавати грошові кошти на утримання спільних дітей в розмірі достатньому для їх утримання. За час стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей у розмірі 350 грн. на кожну дитину, щомісяця, істотно змінились обставини, що впливають на визначення розміру аліментів. Просить збільшити розмір аліментів і визначити їх у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. на кожну дитину, щомісяця.
Позивач у судове засідання не з'явилася. Представником позивача подано до суду заяву, у якій просить здійснювати розгляд справи за їх відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі.
Відповідно до ч.3 ст.211 Цивільного процесуального кодексу України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Відповідач повторно не з'явився у судове засідання, причини неявки суду не повідомив, не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву. Про дату, час та місце розгляду справи відповідача було повідомлено належним чином.
Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.223 Цивільного процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч.1 ст.280 Цивільного процесуального кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи викладене,дійшов висновку про можливість вирішення справи на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення.
Суд, всебічно, повно та об'єктивно дослідивши наявні у матеріалах справи докази, встановив наступне.
Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 виданого виконавчим комітетом Головинської сільської ради Костопільського району Рівненської області, ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_3, батьками якої є ОСОБА_2 та ОСОБА_1, про що зроблено відповідний актовий запис за №14.
Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 виданого Головинською сільською радою Костопільського району Рівненської області, ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_4, батьками якої є ОСОБА_2 та ОСОБА_1, про що зроблено відповідний актовий запис за №43.
Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 виданого виконавчим комітетом Головинської сільської ради Костопільського району Рівненської області, ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_5, батьками якого є ОСОБА_2 та ОСОБА_1, про що зроблено відповідний актовий запис за №34.
Таким чином, судом встановлено, що станом на час розгляду справи, діти сторін ще не досягнули вісімнадцятирічного віку.
Згідно довідки про склад сім'ї №72 від 17.01.2018 року діти проживають з матір'ю.
Згідно рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 01.08.2016 року по справі №564/623/16-ц шлюб між позивачем та відповідачем розірвано.
Згідно рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 29.03.2016 року по справі №564/97/16-ц вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 у розмірі по 350 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття.
Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне.
Згідно ч.1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Крім того, відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Крім того, стаття 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
В Декларації прав людини проголошено, що дитині законом та іншими заходамиповинен бути забезпечений соціальний захист та надані можливості та умови, які бдозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовнота в соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом, що дитина повинна рости під піклуванням тавідповідальністю своїх батьків та у будь-якому разі в атмосфері матеріальної забезпеченості,що суспільство та органи публічної влади повинні здійснювати особливе піклування продитину, яка не має достатніх коштів для існування,що дитина за будь-яких обставин повинна бути серед тих, хто першим отримує захист та допомогу.
Згідно позовної заяви вбачається, що відповідач добровільно не бажає приймати участі у рівному розподілі витрат на утримання дітей, а обмежує свою участь у вихованні виключно сплатою 350 грн. аліментів на кожну дитину щомісяця, яких не вистачає на повноцінне забезпечення найелементарніших потреб дитини. Позивач самотужки намагається утримувати дітей та забезпечувати їх усім необхідним.
Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно приписів ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Суд враховує, що обов'язок із утримання дітей покладається на обох батьків.
Відповідно до ст.192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що оскільки рішенням Костопільського районного суду Рівненської області присуджено до стягнення з відповідача аліменти у твердій сумі, то збільшення розміру аліментів не повинно змінювати способу виконання рішення, а тому збільшений розмір аліментів підлягає визначенню так само у твердій сумі.
Суд дійшов переконливого висновку, що позивачем доведено, що на час розгляду справи змінився її матеріальний стан в бік погіршення. Докази, які б підтверджували, що позивач отримує будь-які інші доходи у матеріалах справи відсутні. Відповідачем не подано суду доказів, які б підтверджували неможливість сплати ним аліментів у більшому розмірі. Судом враховано, що згідно позовної заяви, відповідач є здоровою молодою працездатною людиною, тобто таким, що в змозі сплачувати аліменти у більшому розмірі. Доказів протилежного відповідачем суду не подано.
Враховуючи пріоритетність прав дитини на достатнє забезпечення її потреб та інші встановлені обставини, що мають істотне значення для вирішення даної справи, суд дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав для збільшення розміру аліментів із 350 грн. до 1000 грн. на утримання кожної дитини, щомісячно, що є співрозмірним із розміром прожиткового мінімуму для дитини віком до 6 років та від 6 до 18 років з урахуванням приписів ст.180 СК України.
Таким чином, позовні вимоги про збільшення розміру аліментів згідно ст.192 СК України є обґрунтованими та підлягають до задоволення на вказану суму.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем при подання позову судовий збір не сплачувався.
Таким чином, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,80 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 84, 180, 182, 184, 192 СК України, ст.ст. 43, 49, 136, 141, 142, 176, 211, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на неповнолітніх дітей задоволити.
Збільшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2) на утримання доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3, і встановити їх у розмірі 1000 /одна тисяча/ грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дітьми повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1) в дохід держави 704 /сімсот чотири/ гривень 80 копійок судового збору за подання позовної заяви.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач може оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку у загальному порядку.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Рівненської області через Костопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 /тридцяти/ днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяВ. В. Левчук