Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2018 року Рівненський міський суд Рівненської області

в складі головуючого судді Смолій Л.Д.

при секретарі Моргун А.М.

з участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне справу за позовом ОСОБА_3 до ПрАТ "Рівнеазот" про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_3 звернувся з позовом до ПрАТ «Рівнеазот» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та компенсації втрати частини доходів. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 31 березня 2017 року був звільнений з роботи, в день звільнення остаточний розрахунок з ним не проведено. Просить суд стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 30844,68 грн. та компенсацію втрати частини заробітної плати в розмірі 1967 грн. 13 коп.

В судове засідання позивач не з»явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином. Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, з підстав викладених в позовній заяві просила їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю, з підстав викладених в заперечення проти позову просив відмовити в його задоволенні.

Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, дослідивши документи і матеріали справи, всебічно і повно зясувавши обставини, якими сторони обгрунтовують свої вимоги та заперечення, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення повністю.

Судом встановлено, що наказом №814-ВК від 23.03.2017 року позивач був звільнений за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням, у звязку з невиконанням власником законодавства про працю (а.с.8).

Відповідно до довідки ПАТ «РІВНЕАЗОТ» ОСОБА_3 до виплати нараховано 26939,54 грн, в тому числі: заробітна плата за січень 2518,34 грн, заобітна плата за лютий 4027,86 грн, заробітна плата за березень 20393,34 грн, з них 3355,29 грн компенсації за невикористану відпустку та 12504,96 вихідної допомоги. (а.с.6)

За змістом ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, встановлені ст. 116 КЗпП України.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 р. "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Як вбачається із роз»яснень, даних в пункті 20, частині 5 пункту 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» не проведення розрахунку з працівником у день звільнення є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України. Установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. У зв»язку з викладеним посилання представника відповідача на цю обставину, як на обставину, що виключає вину відповідача у не здійсненні розрахунку не приймається судом до уваги.

Таке ж роз'яснення цієї норми права, крім наведеної вище постанови Пленуму Верховного Суду України, надав і Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22 лютого 2012 року №4-рп/2012 у справі щодо офіційного тлумачення положень статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв'язку з положеннями статі 117 цього кодексу.

Аналіз наведених положень ст.117 КЗпП України свідчить про те, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку.

Остаточний розрахунок з позивачем було проведено 07 листопада 2017 року, що не заперечується відповідачем, а отже в силу вимог ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню

Відповідно п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. №100 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Згідно п. 8 Порядку середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Як убачається з розрахунку здійсненого позивачем та не оспореного відповідачем середньоденна заробітна плата ОСОБА_3 становить 208,41 грн. (4168,32грн*2/40). Отже, за період з 31.03.2017 року по день фактичного розрахунку з відповідачем розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні становить 148 Х 208,41 грн.= 30844 грн. 68 коп.

Заперечень щодо здійсненого розрахунку відповідач не висловив ні у відзиві на позов ні у судовому засіданні, а отже суд приймає вказаний розрахунок до уваги.

Відповідно до положень ст.34 Закону України «Про оплату праці» та ст.2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати проводиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Згідно здійсненого позивачем розрахунку сума компенсації за період з квітня 2017 року по 31 жовтня 2017 року складає 100,9*1,013*1,016*1,002*0,999*1,02*1,012=107,3020. Індекс для нарахування компенсації 107,3020-100=7,3020. Остаточний розрахунок в сумі 26939,54 грн. мав бути проведений 31 березня 2017 року, остаточно здійснений розрахунок 07 листопада 2017 року. А отже сума компенсації становить 26939,54*7,3020/100 =1967,13 грн.

Суд приймає до уваги проведений позивачем розрахунок розміру компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати, оскільки він не заперечувався відповідачем.

Відповідно до вимоги ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача витрати по сплаті ним судового збору у розмірі 640,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 116, 117 КЗпП України, ст.34 Закону України «Про оплату праці» та ст.2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати» ст. ст. 141, 82, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Рівнеазот» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні - задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Рівнеазот» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 30844 (тридцять тисяч вісімсот сорок чотири) гривні 68 коп. і компенсацію втрати частини доходів в сумі 1967 ( одну тисячу дев"ятсот шістдесят сім) гривень 13 коп., а всього 32811 (тридцять дві тисячі вісімсот одинадцять) гривень 81 коп.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Рівнеазот»» в дохід держави судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 640 грн.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

ОСОБА_3, АДРЕСА_1, 35700, РНОКПП НОМЕР_1.

Приватне акціонерне товариство «Рівнеазот», м.Рівне-17, 33017, код ЗКПО 05607824

Суддя Рівненського міського суду

Рівненської області ОСОБА_4