_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/3947/18
Провадження № 2-о/520/272/18
УХВАЛА

про залишення заяви без руху

19.04.2018

Суддя Київського районного суду м. Одеси Бескровний Я.В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення.

Вирішуючи питання щодо можливості відкриття провадження у справі, розглянувши матеріали заяви, суддя дійшов до наступного.

Згідно ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом.

За правилами цивільного процесуального законодавства позовна заява за формою та змістом повинна відповідати статті 175 ЦПК України, а також вимогам статті 177 цього Кодексу.

Відповідно ч. 2 ст. 175 ЦПК України, позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Згідно ч. 7 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Як вбачається подана до суду заява від імені ОСОБА_1 у справі №520/3947/18 підписана адвокатом ОСОБА_2, якою на підтвердження повноважень на здійснення представництва інтересів позивача надано ордер про надання правової допомоги серія ОД №209877 від 02.04.2018, який не може вважатися належним документом на підписання заяви від імені ОСОБА_1, з огляду на наступне.

Згідно ч. 4 ст. 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Відповідно до ч. 1, 2ст. 64 ЦПК України, представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов'язки. Обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені у виданій йому довіреності або ордері.

Згідно з частиною 1 статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до ч. 2 та ч. 4 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", ордер - це письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об'єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.

Адвокат зобов'язаний діяти в межах повноважень, наданих йому клієнтом, у тому числі з урахуванням обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій.

Проте, з ордеру серії ОД №209877 від 02.04.2018 не вбачається повноважень представника які надають право на підписання позовної заяви від імені заявника, зокрема, витягу з договору про надання правової допомоги, в якому має бути обумовлено перелік повноважень цієї особи як представника (та їх обмежень, у разі наявності).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що повноваження представника заявника - адвоката ОСОБА_2 на підписання заяви, не підтверджені належними доказами.

Крім того, згідно ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч.2 ст.133 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно до частини другої статті 9 Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI «Про судовий збір», суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Перевірку зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України реалізовано за допомогою компютерної програми документообігу загальних судів "Д-3". Дані, щодо підтвердження сплати (повернення) судового збору надходять в автоматичному режимі до "Д-3", при цьому виконується автоматичне поєднання записів про сплату (повернення) судового збору, які зазначаються в картці справи, з записами підтверджень про оплату (повернення) судового збору, які надійшли з Державної казначейської служби України.

Судом встановлено, що надана квитанція від 14 березня 2018 року №14243 про сплату судового збору ОСОБА_1 на суму 352,40 грн. вже подавалось до Київського районного суду м. Одеси під час звернення із заявою у справі №520/3120/18. При цьому, сплачена сума судового збору за вказаною квитанцією не поверталась ОСОБА_1 за ухвалою суду, відповідно до ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Згідно ст. ст. 1, 2 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

При цьому за подання кожної заяви, позовної заяви, скарги до суду, тощо позивачем або заявником сплачується судовий збір окремо.

Таким чином, у кожному випадку звернення особи до суду судовий збір цією особою обовязково повинен бути сплачений за виключенням випадків, коли позивач, заявник або скаржник звільнені від сплати судового збору.

Отже при зверненні до суду з даною заявою заявник повинен сплатити судовий збір та надати суду платіжний документ на підтвердження сплати судового збору саме за подання цієї заяви, який згідно інформацією щодо зарахування коштів, яка надається Державною казначейською службою України, перевіряється та у разі підтвердження надходження таких коштів приєднується до облікової картки саме цієї цивільної справи.

Таким чином, використання платіжного документу, який вже подавався до суду при зверненні з іншим позовом навіть аналогічного змісту, заявою або скаргою не є припустимим, оскільки кожен позов, заява або скарга реєструються в суді з присвоєнням єдиного унікального номеру та платіжний документ, поданий до позовної заяви (заяви), закріпляється до облікової картки саме цієї справи.

Згідно положень ст. 7 закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема, повернення заяви або скарги.

Таким чином, у разі звернення заявником до суду з відповідним клопотанням про повернення судового збору, який сплачений при поданні попередніх заяв, таке клопотання буде вирішено судом в установленому законом порядку, що не звільняє заявника від обовязку сплати судового збору при зверненні до суду з новою заявою, а суд від обовязку перевірити надходження судового збору до відкриття провадження.

У звязку з чим, заявнику необхідно надати суду докази на підтвердження сплати судового збору в сумі 352,40 грн. за подання даної заяви.

Згідно ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом десяти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

На підставі викладеного, вважаю за необхідне залишити заяву без руху та запропонувати заявнику усунути вказані вище недоліки.

Керуючись ст.ст. 175, 177, 185 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення - залишити без руху.

Надати заявнику строк для усунення зазначених в ухвалі суду недоліків заяви десять днів з дня отримання даної ухвали суду.

Розяснити, що у разі невиконання ухвали суду у зазначений строк позовна заява буде вважатися неподаною та повернута заявнику.

Копію ухвали направити заявнику для виконання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Бескровний Я. В.