АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Постанова

іменем України

25 квітня 2018 року

м.Харків

справа №644/3924/17

провадження № 22ц/790/2090/18

Апеляційний суд Харківської області в складі:

головуючого - Колтунової А.І.,

суддів - Пилипчук Н.П., Маміної О.В.,

розглянувши у порядку спрощеного письмового провадження у місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення розміру аліментів на навчання дитини за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 23 січня 2018 року, ухвалене суддею Глібко О.В.

в с т а н о в и в:

«27» червня 2017 років ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2, який неодноразово уточнювала, про стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання. В остаточній позовній заяві просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка продовжує навчатися, до припинення навчання або досягнення нею двадцяти трьох років у розмірі 2000,00 грн, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для однієї особи, щомісячно, починаючи з 11 липня 2016 року.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 посилалась на те, що з 03 липня 1998 року по 23 вересня 2014 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем. Під час шлюбу у позивачки з відповідачем 11 липня 1998 року народилася донька ОСОБА_3. Після розірвання шлюбу позивачка звернулася з позовною заявою про стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 11.09.2014 року позовні вимоги задоволено та з відповідача стягнуто аліменти в розмірі 1000,00 грн, але не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 04.07.2014 року до досягнення дитиною повноліття, проте сплата аліментів відповідачем майже не здійснювалась.

З 2015 року донька позивачки навчається в Харківському національному університеті міського господарства ім. Бекетова на платній основі, що підтверджується договором № ХА -15-52-21 від 13.08.2015 року, проживає, знаходиться на утриманні позивачки. Незважаючи на те, що відповідач не має інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, проблем зі здоров'ям, матеріальну допомогу на утримання доньки останній не надає.

24 листопада 2017 року від представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_4 надійшли заперечення на позовну заяву, в яких зазначено, що проти позову він заперечує в повному обсязі, оскільки надана суду копія договору № ХА-15-52-21 від 13.08.2015 р. та копії квитанції не можуть бути визнані доказами по справі, оскільки належним чином не посвідчені, є нерозбірливими, не наведені аргументи щодо суми стягнення аліментів. Зазначив, що відповідач не працює, у Державному реєстрі фізичних та юридичних осіб не зареєстрований, інших прибутків не має.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 23 січня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на навчання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка навчається у Харківському національному університеті міського господарства імені ОСОБА_5 на платній основі за освітнім рівнем «бакалавр», у розмірі 1000,00 (одна тисяча) грн щомісячно, починаючи з 27.06.2017 року, тобто з дати звернення із позовною заявою до суду, і до 30.06.2019 року, тобто до дати закінчення навчання ОСОБА_3 за освітнім рівнем «бакалавр».

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь Державної судової адміністрації України в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Згідно зі ст. 430 ЦПК України допущено негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Не погодившись з вказаним рішенням ОСОБА_1 просить скасувати рішення районного суду, новим рішенням задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права під час ухвалення рішення, а тому вважає рішення необґрунтованим.

Зокрема, вказує, що судом не враховано те, що її донька ОСОБА_3 для нормальної життєдіяльності має потребу у значних фінансових витратах щомісячно, тобто потребує не менше 5000 грн на місяць.

Зазначає, що відповідач все життя працює неофіційно, виїжджає на заробітки до м.Бєлгород, має у власності ? частину квартири, тому може надавати матеріальну допомогу у розмірі 2000 грн.

Також, вказує, що нею було вжито усіх можливих заходів щодо отримання з відповідача аліментів, проводились попередні заходи щодо звернення стягнення на частку у квартирі, тому вважає, що стягнення аліментів може бути призначено за попередній період до подачі позовної заяви, тобто з 11 липня 2016 року, з дати досягнення донькою повноліття.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України колегія суддів розглядає справу у порядку письмового провадження без виклику сторін.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що в зв'язку з продовженням навчання донька ОСОБА_3 потребує матеріальної допомоги, яку відповідач має можливість надавати у розмірі 1000,00 грн щомісяця.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з ОСОБА_2, який було зареєстровано 03 липня 1998 року Московським відділом реєстрації актів громадянського стану міста Харкова, актовий запис 715. (а.с.5).

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 11 вересня 2014 року шлюб між ними розірвано. (а.с.7).

ОСОБА_2 являється рідним батьком повнолітньої ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження І-ВЛ №072985, виданого Московським відділом реєстрації актів громадянського стану місту Харкова 10 вересня 1998 року. (а.с.6).

Згідно копій договорів №ХА-15-52-21 від 13.08.2015 року, № ХА-17-74-106 від 05.09.2017 року ОСОБА_3 прийнята на навчання до Харківського національного університету міського господарства імені ОСОБА_5 на факультет ІМЕМ за спеціальністю ЕОНС, а в подальшому переведена на факультет менеджменту за спеціальністю туризм на денну форму навчання до 30 червня 2019 року на оплатній основі. (а.с.12-13, 64).

Відповідно копії заяви ОСОБА_3 дозволено сплачувати за навчання 3 курсу 5-6 семестр 2017/2018 навчального року щомісяця у розмірі 1620,00 грн., у звязку із тяжким матеріальним становищем. (а.с.84).

ОСОБА_2 на обліку як безробітний не перебуває, що підтверджується довідкою, наданою Харківським обласним центром зайнятості за №726-НП (а.с. 93).

Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Як роз'яснено у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. (ст. 200 СК України).

Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідач є здоровою, працездатною людиною, відомості щодо офіційного працевлаштування та постійного отримання доходу відсутні, інших осіб на утриманні не має.

Окрім цього, матеріали справи свідчать про те, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 11 вересня 2014 року з ОСОБА_2 на користь позивача стягнуто аліменти на утримання ОСОБА_3 в розмірі 1000,00 грн, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.9).

Згідно з розрахунком, виданим державним виконавцем Орджонікілзевського ВДВС ХМУЮ ОСОБА_6, заборгованість ОСОБА_2 за період з 04 липня 2014 року по 31 травня 2017 року становить 34200,00 грн.

Оскільки ОСОБА_3 досягла повноліття, але продовжує навчання на денному відділенні вищого навчального закладу, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідач зобов'язаний утримувати свою дитину.

Статтею 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Частиною другою ст..191 СК України передбачено, що аліменти за минули час можуть бути присуджені ,якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у звязку з ухиленням останнього від їх сплати, у цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більше як за три роки.

Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що нею надано усіх необхідних доказів того, що нею вживались такі заходи, спростовуються матеріалами справи.

Враховуючи зазначене, судова колегія вважає правильним висновок суду про те, що стягнення аліментів підлягає з дати подання позовної заяви, тобто 27 червня 2017 року, оскільки доказів протилежного позивачем не надано.

Не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги про те, що відповідач має можливість надавати доньці матеріальну допомогу у сумі 2000,00 грн, оскільки зазначені доводи не підтверджені належними та допустимими доказами, у звязку з чим обґрунтовано судом першої інстанції сума аліментів на утримання повнолітньої дитини визначена у сумі 1000,00 грн.

При зміні матеріального становища відповідача позивач або повнолітня дитина сторін вправі ставити питання про збільшення розміру аліментів.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла до висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 були предметом розгляду суду першої інстанції, зазначеним доводам надана належна оцінка, висновків суду першої інстанції вони не спростовують.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що правові підстави для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 368, ч.1 ст.369, п. 1 ч.1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 23 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 25 квітня 2018 року.

Головуючий суддя: А.І.Колтунова

Судді : О.В.Маміна

ОСОБА_7