Справа № 454/1411/17 Головуючий у 1 інстанції: Струс Т.В.
Провадження № 22-ц/783/6495/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 О. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді Мельничук О.Я.,

суддів Крайник Н.П. і ОСОБА_2

при секретарі Куцик І.Б.

з участю позивача ОСОБА_3, представника позивача ОСОБА_4, представника відповідача ОСОБА_5-ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 20 вересня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні житлом та вселення,-

В С Т А Н О В И Л А:

В червні 2016 року ОСОБА_7 звернувся до суд із даним позовом до ОСОБА_5 в якому вказує, що є зареєстрованим у ІНФОРМАЦІЯ_1. Даний будинок збудовано 1962 року ще його дідом та згідно свідоцтва про право власності від 04.08.2000 року на даний час належить його сестрі - відповідачу по справі. Зазначає, що у вказаному будинку він проживає біля пятдесяти років, однак у звязку із подіями на "Майдані" та подальшим проходженням служби в АТО, періодично був відсутній за місцем реєстрації. Повернувшись із служби, він мав намір проживати за місцем реєстрації, в кімнаті в якій проживав із часу народження. Однак, кімната була зачинена на ключ, а відповідач відмовила йому у наданні житлової кімнати, повідомивши, що він не має місця для проживання в будинку, так як у ньому проживає вона із своїми дочками та внуками. Вказує, що з приводу неправомірних дій відповідача він звертався із заявами у правоохоронні органи, з приводу чого її попереджалося про неможливість вчинення насильства в сім"ї. На даний час позивач позбавлений права користуватися житлом, в звязку з чим змушений періодично проживати у своїх товаришів та односельчан. Просить зобовязати відповідача не чинити йому перешкод у користуванні житлом, а саме кімнатою, шляхом надання ключів від кімнати в житловому будинку №34 по вул. Шевченка в с. Волиця, Сокальського району Львівської області та вселити його у будинок.

Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 20 вересня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_7 задоволено.

Зобов"язано ОСОБА_5 не чинити позивачу ОСОБА_7 перешкоди у користуванні житлом, а саме кімнатою у житловому будинку №34 по вул. Шевченка, в с. Волиця, Сокальського району Львівської області, шляхом надання ключів від кімнати та вселити позивача у будинок.

Вирішено питання судових витрат.

Вищезгадане рішення в апеляційному порядку оскаржила відповідач ОСОБА_5. Вважає рішення суду незаконним, необгрунтованим. Стверджує, що вона є одноособовим власником спірного житла, а позивач не є членом її сім"ї. Звертає увагу, що позивач не проживає в спірній квартирі більше 20 років. В апеляційній скарзі просить скасувати рішення Сокальського районного суду Львівської області від 20.09.2017 року та відмовити в задоволенні позовних вимог в повному об"ємі.

07 лютого 2018 року від представника позивача ОСОБА_4 надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_5. ОСОБА_4 звертає увагу, що доводи апеляційної скарги не відповідають дійсності, а саме апеляційна скарга є безпідставною, оскільки оскаржуване рішення є законним. Наголошує, що позивач з моменту народження проживав в спірному будинку, такий не є членом сім"ї ОСОБА_5. Своїми діями відповідач незаконно позбавила позивача права на проживання.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_5 до задоволення не підлягає із наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.

Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про право власності на будинок, виданого 04.08.2000 року Червоноградським МБТІ, ОСОБА_5 в цілому належить будинковолодіння №34 по вул. Шевченка в с. Волиця Сокальського району Львівської області.

Також встановлено, що згідно довідки №883, виданої 21.08.2017 року Виконкомом Двірцівської сільської ради, до складу сім"ї відповідача належать: ОСОБА_8 батько, ОСОБА_9 мати, ОСОБА_3 брат, ОСОБА_10- дочка, ОСОБА_11 внук, ОСОБА_12 онука, ОСОБА_13 дочка.

Згідно копії паспорта позивача - ОСОБА_3 серії КЛ 027339, встановлено, що згідно відбитка штампа, він з 23.07.1997 року є зареєстрованим в ІНФОРМАЦІЯ_2.

Із копії заяви ОСОБА_3 від 12.03.2017 року на ім"я начальника Сокальського ВП Червоноградського ВП ГУНП у Львівській області, встановлено, що у такій він просить прийняти міри до його сестри ОСОБА_5, яка протягом тривалого часу не пускає його проживати в будинок де він зареєстрований.

Відповідно до копій відповідей начальника Сокальського ВП на ім"я позивача ОСОБА_7 від 17.03.2017 року та 21.03.2017 року, встановлено, що його заяви про вищевказані факти розглянуті, в діях ОСОБА_5 вбачаються ознаки правопорушення передбаченого ст. 173-2 КУпАП.

Згідно офіційного попередження №10/2017 від 12.03.2017 року, винесеного поліцейським групи реагування №3 Сокальського ВП ОСОБА_14, встановлено, що таким ОСОБА_5 попереджено у звязку насильством в сім"ї вчиненого відносно ОСОБА_7.

Крім цього, судом не встановлено неправомірності щодо реєстрації та вселення позивача у спірному житлі, як і не доведено цього відповідачем.

Також встановлено, що на час ухвалення оскаржуваного рішення, так і в період розгляду справи в суді апеляційної інстанції відсутнє судове рішення про визнання ОСОБА_7 таким, що втратив право на користування житлом, а саме: кімнатою в будинку №34 по вул. Шевченка в с. Волиця Сокальського району Львівської області, чи його виселення із даного житла.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд виходив з тих обставин, що позивач є зареєстрованим в ІНФОРМАЦІЯ_2, не є таким, що втратив право на користування житлом, а відповідачем чиняться йому перешкоди в користування згаданим житлом, в зв"язку з чим суд прийшов до висновку, що позов ОСОБА_7 про усунення перешкод у користуванні житлом та вселення слід задовольнити.

З такими висновками колегія суддів погоджується з наступних обставин.

Згідно із ст. 150 Житлового Кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності будинок, квартиру, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

За положеннями ч.1 ст. 317 та ч.1 ст. 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, і він реалізовує такі права на власний розсуд.

Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно із ст. 379 ЦК України, житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання у них.

Згідно приписів ч.1 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону або за рішенням суду.

Статтею 9 ЖК України встановлено, що ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законодавством.

В даному випадку, ОСОБА_7 є зареєстрованим в ІНФОРМАЦІЯ_2, не є таким, що втратив право на користування житлом за згаданою адресою, в зв"язку з чим має право там проживати.

Оскільки ОСОБА_5 чиняться перешкоди ОСОБА_7 у користування житловим приміщення в будинку, де він є зареєстрованим і має право на проживання в ньому, суд прийшов до вірного висновку, зобов"язавши ОСОБА_5 не чинити позивачу ОСОБА_7 перешкоди у користуванні житлом, а саме: кімнатою у житловому будинку №34 по вул. Шевченка, в с. Волиця Сокальського району Львівської області, шляхом надання ключів від кімнати та вселити позивача у будинок.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 не дають підстав вважати, що ОСОБА_8 будучи зареєстрованим с спірному будинку, будучи членом сім"ї власника будинку не має права на проживання в ньому.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що розглядаючи спір районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Апеляційна скарга ОСОБА_5 жодним чином правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення Сокальського районного суду Львівської області від 20 вересня 2017 року залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 20 вересня 2017 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 10 квітня 2018 року.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: Н.П. Крайник

ОСОБА_2