Номер провадження: 22-ц/785/2062/18
Номер справи місцевого суду: 522/1576/17
Головуючий у першій інстанції Шенцева О.П.
Доповідач Кононенко Н. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.04.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого: Кононенко Н.А.

суддів: Сегеди С.М., Цюри Т.В.

при секретарі: Цихиселі Л.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ФОП ОСОБА_3, ТОВ Завод «Дністровець» про стягнення збитків, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 09 листопада 2017 року,-

встановила:

25 січня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ФОП ОСОБА_3, ТОВ Завод «Дністровець» про стягнення збитківзавданих у зв'язку з порушенням договору зберігання, в наслідок яких зник двигун з серійним номером НОМЕР_1 з човна AZURA-560, який знаходився на території стоянки для зберігання водного транспорту ФОП "ОСОБА_3" та належав ОСОБА_2

У поданій до суду заяві, представник позивача просить в порядку забезпечення позову накласти арешт на майно ТОВ Завод «Дністровець», а саме нежитлове приміщення, будівлі та їдальні, об'єкт будівельної нерухомості загальної площею 140,5 кв.м. що розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 09 листопада 2017 року у задоволенні заяв представника ОСОБА_2 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_2 до ФОП ОСОБА_3, ТОВ Завод «Дністровець» про стягнення збитків - відмовлено у повному обсязі.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу у якій просить ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу, якою заяву про забезпечення позову задовольнити, посилаючись на порушення судом норм права.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що заява про забезпечення позову, не обґрунтована, не доведена оскільки, заявник просить вжити заходи забезпечення позову, шляхом накладання арешту на нежитлове приміщення, будівлі та їдальні, об'єкт будівельної нерухомості загальної площею 140,5 кв.м. що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, але не довід необхідність забезпечення позову, так як вказане нежитлове приміщення не є предметом спору по даній справі.

Крім того, заявлені позовні вимоги про стягнення грошових коштів у розмірі 374 850 гривень не є співмірними з вартістю нежитлового приміщення, будівлі та їдальні, об'єкт будівельної нерухомості загальної площею 140,5 кв.м. що розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

Однак, з таким висновком суду погодитись не можна, з огляду на наступні обставини.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

У відповідності до п.п.1-4 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, забороною вчиняти певні дії, встановленням обов'язку вчинити певні дії, забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання.

Таким чином, підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи унеможливить подальше виконання рішення суду.

У відповідності до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач ОСОБА_2 зазначив, що нерухоме майно ТОВ Завод «Дністровець» є єдиним зареєстрованим майном у власності обох відповідачів та у разі винесення рішення про стягнення збитків з відповідачів на його користь, за відсутності забезпечення позову виникає ризик неможливості виконання рішення суду в майбутньому.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги частково надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваної ухвали суду та доводів апеляційної скарги.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З підстав викладеного, колегія суддів вважає доводи представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 такими, що заслуговують на увагу, у зв'язку з чим маються всі підстави для забезпечення позову, шляхом накладення арешту на на майно ТОВ Завод «Дністровець», а саме нежитлове приміщення, будівлі та їдальні, об'єкт будівельної нерухомості загальної площею 140,5 кв.м. що розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381- 384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 09 листопада 2017 року про забезпечення позову скасувати.

Прийняти постанову, якою заяву ОСОБА_2 задовольнити.

Накласти арештна майно ТОВ Завод «Дністровець», а саме: на нежитлове приміщення, будівлі та їдальні, об'єкт будівельної нерухомості загальної площею 140,5 кв.м. що розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 11 квітня 2018р.

Судді апеляційного суду Одеської області:

Н.А. Кононенко

Т.В. Цюра

С.М. Сегеда