Справа № 487/1974/16-ц
Провадження № 4-с/487/22/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.04.2018 року Заводський районний суд міста Миколаєва у складі: головуючого судді - Нікітіна Д.Г., при секретарі - Плетенчук О.О., розглянувши в судовому засіданні скаргу Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський ОСОБА_1" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ОСОБА_2 на дії державного виконавця щодо винесення постанови про повернення виконавчого документу стягувачу, -

ВСТАНОВИВ:

19 січня 2018 року ПАТ "ВАБ" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ОСОБА_2 звернулась із вищезазначеною скаргою, в якій просила визнати дії старшого державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_3 територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_4 щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві ЄДРВП № 53678314 - неправомірними. Скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 16.11.2017 ЄДРВП №23678314. Відновити виконавче провадження ЄДРВП № 53678314 з примусового виконання виконавчого листа № 487/1975/16-ц від 07.11.2016 Заводського районного суду м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_5 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованість за договором № б/н від 17.05.2011 р. в сумі 17706,17 гривень, яка складається з наступного: 1149,46 грн., заборгованість за кредитом, 8201,65 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 2750,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 5000,00 грн. - штраф (фіксована частина), 605,06 грн. - штраф (процентна складова).

В обґрунтування скарги заявник стверджує, що постанова про повернення виконавчого документу стягувачу є незаконною, оскільки, виконавцем не вчинено всіх дій для розшуку майна або коштів боржника, не вжиті інші заходи для примусового виконання судового рішення.

Сторони в судове засідання не з'явились, повідомлені про розгляд скарги належним чином.

Дослідивши скаргу, наявні матеріали, суд вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідност.10 Закону України «Про виконавче провадження», заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

Виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яких виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державних виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними (п.2 ч. 1ст.37 Закону України «Про виконавче провадження»).

З наведеного випливає, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені Законом України «Про виконавче провадження», заходи для виконанні рішення суду.

Відповідно до ч.ч.2, 4 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», про наявність обставин, зазначених у частині першій цієї статті, державний виконавець складає акт. Про повернення стягувачу виконавчого документа та авансового внеску державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований.

Згідно ст.74 ЗУ «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження мають право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч.2 ст.451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Судом встановлено, що Заводським районним судом міста Миколаєва 07.11.2016 року видано виконавчий лист на виконання рішення № 487/1975/16-ц, про стягнення з ОСОБА_5 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованість за договором № б/н від 17.05.2011 р. в сумі 17706,17 гривень, яка складається з наступного: 1149,46 грн., заборгованість за кредитом, 8201,65 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 2750,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 5000,00 грн. - штраф (фіксована частина), 605,06 грн. - штраф (процентна складова).

Зазначений виконавчий лист № 487/1975/16-ц перебував на виконанні в Заводському відділі державної виконавчої служби міста ОСОБА_3 територіального управління юстиції у Миколаївській області.

12.10.2016 року постановою державного виконавця відкрито виконавче провадження, а поставою від 16.11.2017 року виконавчий документ повернутий стягувачу.

Підставою повернення виконавчого документу стягувачу виконавець визначив п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з яким виконавчий лист підлягає поверненню стягувачу у разі, у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Виконавчою службою не подано належних доказів, які б свідчили про вжиття усіх, передбачених Законом, заходів з примусового виконання рішення суду, що свідчить про неповноту виконавчих дії, що є недопустимим з огляду на ст.129-1 Конституції України.

Враховуючи викладене вище, суд вважає, що скарга підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що у державного виконавця були відсутні підстави для винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, оскільки виконуючи рішення суду, виконавець не в повній мірі використав свої повноваження, передбачені ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» та не вжив вичерпних заходів щодо розшуку майна, які носили ефективний характер, не здійснив огляд приміщень з метою виявлення майна, його опису, вилучення та подальшої реалізації з метою захисту інтересів стягувача; не залучав стягувача до проведення виконавчих дій.

Керуючись ст.ст.447-453 ЦПК України, ст.ст.11, 37 Закону України «Про виконавче провадження», суд

УХВАЛИВ:

Скаргу Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський ОСОБА_1" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ОСОБА_2 на дії державного виконавця щодо винесення постанови про повернення виконавчого документу стягувачу - задовольнити.

Визнати дії старшого державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_3 територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_4 щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві ЄДРВП № 53678314 - неправомірними.

Скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 16.11.2017 ЄДРВП №23678314.

Відновити виконавче провадження ЄДРВП № 53678314 з примусового виконання виконавчого листа № 487/1975/16-ц від 07.11.2016 Заводського районного суду м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_5 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованість за договором № б/н від 17.05.2011 р. в сумі 17706,17 гривень, яка складається з наступного: 1149,46 грн., заборгованість за кредитом, 8201,65 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 2750,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 5000,00 грн. - штраф (фіксована частина), 605,06 грн. - штраф (процентна складова).

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Миколаївської області в строки, та порядку, передбаченому ст.ст. 354 - 355 ЦПК України.

Суддя Д.Г. Нікітін