Провадження №2/193/48/18
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Р І Ш Е Н Н Я

03 квітня 2018 року сел.Софіївка

Софіївський районний суд Дніпропетровської області в складі:

судді Шумської О.В.

при серкетарі ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , представник позивача ОСОБА_3, до Мар"є-Дмитрівської сільської ради, про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Мар"є-Дмитрівської сільської ради, про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування.

09 грудня 2011 року померла мати позивача ОСОБА_4. Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй нерухоме майно, а саме: 1/2 частину земельної ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 7,860, що розташована на території Марє-Дмитрівської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області.

За свого життя матір"ю позивача заповіт не складався. Окрім позивача до кола спадкоємців входив брат позивача ОСОБА_5, натомість останній помер 01.05.2016 року, спадкоємців першої черги не мав. Окрім нього інших спадкоємців на спадщину, що відкрилася після смерті матері не має.

У передбачений законом термін, позивачем до П"ятихатської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області було подано заяву про прийняття спадщини. 30.05.2012 року П"ятихатською державною нотаріальною конторою, було заведено спадкову справу №199/2012 до майна ОСОБА_4, померлої 09.12.2011 року.

Для оформлення своїх спадкових прав та отримання свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частину земельної ділянки загальною площею 7,860 гектарів, що розташована на території Марє-Дмитрівської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області, позивач звернулася до П"ятихатської державної нотаріальної контори. Проте у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частину земельної ділянки їй було відмовлено, на тій підставі, що при огляді предявлених документів встановлено, що нею для оформлення спадщини було надано рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області, справа № 2-23/11 від 08.02.2011 року про визнання за ОСОБА_4 права на спадщину на земельну ділянку, яка відкрилася 21.06.2009 року внаслідок смерті ОСОБА_6, але вищевказане судове рішення не зареєстроване, згідно вимог ч.1 ст. 182 Цивільного кодексу України, тобто це рішення суду не підтверджує наявність у померлої права власності на 1/2 частину земельної ділянки на момент відкриття спадщини. Мати ОСОБА_4, дійсно, не оформила своє право власності на дану земельну ділянку, але не змогла це вчинити в результаті своєї смерті - тобто з обєктивних причин не змогла виконати припис ст.1299 ЦК України, щодо реєстрації права власності на спадкове майно.

Окрім того відповідно до листа відділу Держгеокадастру у Софіївському районі Дніпропетровської області від 11.10.2016 року, інформація щодо реєстрації права власності на вищевказану земельну ділянку відсутня так як даній земельній ділянці не присвоювався кадастровий номер.

У зв"язку з цим державним нотаріусом Пятихатської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 28.10.2016 р. було винесено постанову про відмову у вчинені

нотаріальної дії.

Викладені обставини унеможливлюють прийняття нею спадщини в загальному порядку шляхом видачі нотаріусом свідоцтва про право на спадщину, чим порушується її право, як спадкоємця, у зв"язку з чим, позивач просить визнати за нею право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 7,860 гектарів, яка розташована на території Марє-Дмитрівської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з"явилась. Про дату розгляду була належним чином повідомлена, надала заяву про розгляд справи без неї та її представника.

Представник Територіальної громади Мар"є-Дмитрівської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області в судове засідання не з"явився. Заяв про розгляд без їх участі суду не надавав.

Враховуючи, що в судове засідання не зявились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, з"ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи та надані докази, встановив наступне.

09 грудня 2011 року померла мати позивача ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-КИ №427254 від 12 грудня 2011 року(а.с.9).

За свого життя матір"ю позивача заповіт не складався. Окрім позивача до кола спадкоємців входив брат позивача ОСОБА_5, натомість останній помер 01.05.2016 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-КИ №684654(а.с.10), спадкоємців першої черги не мав. Окрім нього інших спадкоємців на спадщину, що відкрилася після смерті матері не має.

Позивачем до П"ятихатської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області було подано заяву про прийняття спадщини. 30.05.2012 року П"ятихатською державною нотаріальною конторою, було заведено спадкову справу №199/2012 до майна ОСОБА_4, померлої 09.12.2011 року, що підтверджується належним чином завіреною копією спадкової справи №199/2012, наданої суду нотаріусом П"ятихатської державної нотаріальної контори.

Для оформлення своїх спадкових прав та отримання свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частину земельної ділянки загальною площею 7,860 гектарів, що розташована на території Марє-Дмитрівської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області, позивач звернулася до П"ятихатської державної нотаріальної контори. Проте у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частину земельної ділянки їй було відмовлено, на тій підставі, що при огляді предявлених документів встановлено, що нею для оформлення спадщини було надано рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області, справа № 2-23/11 від 08.02.2011 року про визнання за ОСОБА_4 права на спадщину на земельну ділянку, яка відкрилася 21.06.2009 року внаслідок смерті ОСОБА_6, але вищевказане судове рішення не зареєстроване, згідно вимог ч.1 ст. 182 Цивільного кодексу України, тобто це рішення суду не підтверджує наявність у померлої права власності на 1/2 частину земельної ділянки на момент відкриття спадщини. Мати ОСОБА_4, дійсно, не оформила своє право власності на дану земельну ділянку, але не змогла це вчинити в результаті своєї смерті - тобто з обєктивних причин не змогла виконати припис ст.1299 ЦК України, щодо реєстрації права власності на спадкове майно(а.с.11).

Відповідно до листа Головного управління держгеокадастру у Дніпропетровської області Відділу у Софіївському районі, нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 7,860 га становить 253996,68грн.(а.с.15).

Нотаріусом П"ятихатської державної нотаріальної контори надано суду належним чином завірену копію спадкової справи №199/2012, яку суд всебічно дослідив та зробив належні висновки.

Відповідно до п.г ч.1 ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Відповідно до вимог статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 1218 ЦК України).

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною у порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; свідоцтвом про право на спадщину (ч. 1 і ч. 2 ст. 126 ЗК). Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку.

За ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст.152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання права, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчинення дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсним рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Необхідність визнання прав на землю виникає тоді, коли в інших осіб виникають сумніви щодо наявності у особи певного субєктивного земельного права, субєктивне право заперечується чи створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності на земельну ділянку чи права користування нею через наявність таких сумнівів чи відсутність або втрату належних правовстановлюючих документів на таку земельну ділянку.

Власник майна, відповідно до ст.392 ЦК України, може пред"явити позов про визнання його права власності у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Спеціального визнання судом права власності на майно необхідне тоді, коли щодо його належності у позивача відсутні правовстановлюючі документи.

Таким чином, врахувавши вищезазначені докази на підтвердження вказаних обставин,суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_2 до Мар"є-Дмитрівської сільської ради, про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.12, 13 , 81 , 200, 206 , 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_2 , представник позивача ОСОБА_3, до Мар"є-Дмитрівської сільської ради, про визнання права власності на земельнуділянку в порядку спадкування задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності в порядку спадкування на 1/2 частину земельної ділянки, загальною площею 7,860 гектарів, яка розташована на території Мар"є-Дмитрівської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області, після смерті ОСОБА_4 померлої 09 грудня 2011 року.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.В.Шумська