Постанова

Іменем України

04 квітня 2018 року

м. Київ

справа № 351/653/16-ц

провадження № 61-1467св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Штелик С. П. (суддя-доповідач), ЛеськоА. О., Мартєва С. Ю.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_5, в особі представника - ОСОБА_8, на рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 19 жовтня 2016 року в складі суддів: Ясеновенко Л. В., Бойчука І. В., Проскурніцького П. І.,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У квітні 2016 року ОСОБА_4 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про надання додаткового строку на прийняття спадщини.

Позов обґрунтовано тим, що їх матері ОСОБА_9 на праві приватної власності належав житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований у АДРЕСА_1. Окрім того, її матері належала 1/3 частина квартири АДРЕСА_2, іншими співвласниками квартири є відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 Зазначила, що все своє життя вона проживала біля матері та здійснювала за нею догляд, фактично вела з нею спільне господарство. Згодом перейшла проживати до іншого будинку, по сусідству. Вона та відповідачі у справі являються братами та сестрами між собою, а тому є спадкоємцями за законом першої черги на все її спадкове майно. Позивач пояснювала, що після смерті матері - ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, протягом шести місяців ніхто з них не звертався із заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори, так як не знали про цей термін та вважали, що спадщину зможуть розділити між собою самостійно. Зазначала, що для здійснення розподілу спадкового майна після смерті матері вони чекали на приїзд їхнього брата ОСОБА_10, який тривалий час перебував за межами України. Після приїзду останнього вони вирішили, що належний померлій житловий будинок має бути успадкований нею та ОСОБА_5 Звернувшись до нотаріальної контори їм було відмовлено оформленні спадщини у зв'язку з пропуском строку на прийняття спадщини. На даний час її брат ОСОБА_5 на підставі судового рішення звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а саме на отримання у спадок 1/2 частини спірного житлового будинку по АДРЕСА_1.

Посилаючись на зазначене, позивач просила суд визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_9 тривалістю два місяці.

Рішенням Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 25 липня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач пропустила визначений законом строк для прийняття спадщини та не виконала вимоги частини третьої статті 1272 ЦК України і не навела поважних причин для встановлення їй додаткового строку для прийняття спадщини, у зв'язку із чим позов ОСОБА_4 задоволенню не підлягає.

Рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 19 жовтня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено. Рішення Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 25 липня 2016 року скасовано. Ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_4 задоволено. Встановлено ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, строком у три місяці.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що після смерті матері учасників справи, ніхто з останніх не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки, як вказувала позивач, вони мали намір добровільно поділити спадкове майно та очікували на приїзд брата, який перебував за межами України. Судом указано, що спадкоємці дійшли згоди про розподіл спадкового майна, однак при зверненні ОСОБА_4 до нотаріальної контори вона не змогла оформити спадщину через пропуск визначеного законом строку для її прийняття. ОСОБА_5 на підставі судового рішення надано додатковий строк для прийняття спадщини. Судом також зазначено, що до апеляційної скарги ОСОБА_4 подала довідку виконавчого комітету Снятинської міської ради Івано-Франківської області про те, що на час смерті матері вона проживала у її житловому будинку та здійснювала за нею догляд. Зазначивши, що позивач пропустила строк для прийняття спадщині після смерті матері з поважних причин, апеляційний суд надав ОСОБА_4 додатковий строк для прийняття спадщини у три місяці.

У касаційній скарзі, поданій у листопаді 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_5, в особі представника - ОСОБА_8, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права просить скасувати оскаржене судове рішення і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Підстави касаційного оскарження судового рішення обґрунтовано тим, що судом апеляційної інстанції не було повідомлено скаржника про розгляд даної справи і справу в апеляційному порядку розглянуто за відсутності ОСОБА_5, який проживає за межами України, що було предметом з'ясування у суді першої інстанції, а також за відсутності його представника - ОСОБА_8, яка брала участь у розгляді справи районним судом як представник ОСОБА_5 Розгляд справи за їх відсутності позбавив останніх можливості надати суду заперечення проти доводів апеляційної скарги ОСОБА_4 та підтвердити такі заперечення відповідними доказами. Крім того, висновок суду апеляційної інстанції про можливість задоволення позову ОСОБА_4 є передчасним, таким, що ґрунтується виключно на припущеннях, а також не відповідає поясненням учасників справи щодо дійсних обставин.

09 січня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Згідно із частиною третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина перша та друга статті 1220 ЦК України).

Частиною першою та другою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Наслідки пропущення строку для прийняття спадщини визначені статтею 1272 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Частиною третьою статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

З матеріалів справи вбачається, що справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про надання додаткового строку на прийняття спадщини розглянуто за відсутності ОСОБА_5

Відповідно до вимог пункту 5 частини першої статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов'язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою.

За змістом першої, третьої та п'ятої частин статті 74 ЦПК України (у редакції, чинній на момент розгляду справи судом першої інстанції) судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повістки про виклик у суд надсилаються особам, які беруть участь у справі, свідкам, експертам, спеціалістам, перекладачам, а судові повістки-повідомлення - особам, які беруть участь у справі з приводу вчинення процесуальних дій, у яких участь цих осіб не є обов'язковою. Судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Стороні чи її представникові за їх згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам цивільного процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

Рекомендованим листом із повідомленням про вручення судова повістка про виклик до суду апеляційної інстанції надсилалася ОСОБА_5 та повернулася за закінченням терміну зберігання, тобто відповідач не був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи судом апеляційної інстанції, за наслідками якого скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено протилежне за містом судове рішення про задоволення позову ОСОБА_4

Матеріали справи не містять відомостей про надсилання судових повісток про виклик до суду апеляційної інстанції представнику ОСОБА_5 - ОСОБА_8, яка брала участь у розгляді справи районним судом як представник останнього.

Неналежне повідомлення ОСОБА_5 про дату, час та місце розгляду справи судом апеляційної інстанції позбавило його можливості дати пояснення по суті справи та доводити перед судом переконливість своїх доводів, заперечень проти вимог позову та доводів апеляційної скарги ОСОБА_4

Указані порушення процесуального закону судом апеляційної інстанції призвели до ухвалення рішення без врахування в повній мірі доводів та заперечень ОСОБА_5, що не відповідає вимогам статті 129 Конституції України та статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Подана представником відповідача ОСОБА_5 касаційна скарга обґрунтована указаними вище обставинами щодо розгляду даної справи апеляційним судом за відсутності його, як учасника даної справи, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання, що є обов'язковою підставою для скасування оскарженого судового рішення в силу вимог пункту 5 частини першої статті 411 ЦПК України.

Відповідно до частини четвертої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення за наявності підстав, які тягнуть за собою обов'язкове скасування судового рішення.

Керуючись статтями 400, 401, 411, 415 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_5, в особі представника - ОСОБА_8, задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 19 жовтня 2016 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: С. П. Штелик

А. О. Лесько

С. Ю. Мартєв