Справа № 370/1075/15-ц Головуючий у І інстанції Тандир О. В.
Провадження № 22-ц/780/1360/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 58 24.04.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 квітня 2018 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді: - ОСОБА_1,

суддів: Березовенко Р.В., Сержанюка А.С.,

при секретарі Шуляку Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Макарівського районного суду Київської області від 17 січня 2018 року у справі за скаргою ОСОБА_2 на постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 про стягнення виконавчого збору, -

в с т а н о в и л а :

Статтею 351 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого(території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до пунктів 8, 9, 11 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується; справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, а також заяви і скарги подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У квітні 2015 року ПАТ «Європейський газовий банк» звернувся із позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Заочним рішенням Макарівського районного суду Київської області від 21 серпня 2015 року позов задоволено.

В рахунок погашення заборгованості ТОВ «Еліт союз ЛТД» перед ПАТ «Європейський газовий банк» за Кредитним договором № 726-300713 від 30.07.2013 р., в розмірі 73 030 171 гр. 37 коп., з яких: - заборгованість по кредиту - 59 461 206 грн.; - заборгованість по відсотках - 12 290 138 грн. 11 коп.; - пеня - 1 278 827 грн. 26 коп. звернуто стягнення на предмет іпотеки: земельну ділянку загальною площею 21,7670 га, що розташована в Київській області, Макарівський район, Макарівська селищна рада, кадастровий номер: :00:018:0007, що належить ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №326621, виданого 25.02.2008 року Управлінням земельних ресурсів у Макарівському районі на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 28.11.2007 року № 5687, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №72, яка розташована в Київській області, Макарівський район, Макарівська селищна рада, цільове призначення - будівництво і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, номер в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 27, встановивши спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження» за ціною, яка буде визначена під час проведення виконавчих дій.

До моменту реалізації Предмету іпотеки відповідно до ст.34 Закону України «Про іпотеку» предмет іпотеки передати в управління на період до його реалізації у порядку, встановленому рішенням суду до ПАТ «Європейський газовий банк».

Стягнуто з ОСОБА_2 до бюджету судовий збір у розмірі 3654 грн.

У січні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду зі скаргою на дії та постанову державного виконавця, в якій просила визнати причини пропуску нею строку для звернення до суду за захистом прав та законних інтересів поважними та поновити даний строк.

Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 17 січня 2018 року відмовлено ОСОБА_2 у поновленні строку на оскарження постанови Державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 про стягнення виконавчого збору.

ОСОБА_2 у поновленні строку на оскарження постанови Державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 про стягнення виконавчого збору.

Скаргу ОСОБА_2 на постанову Державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 про стягнення виконавчого збору залишено без розгляду та повернуто заявникові.

У апеляційній скарзі з підстав порушення судом норм процесуального права ставиться питання про скасування ухвали суду першої інстанції, визнання причин пропуску строку для звернення до Макарівського районного суду Київської області за захистом прав та законних інтересів поважними та поновлення строку, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи у поновленні строку на оскарження постанови Державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 про стягнення виконавчого збору, суд першої інстанції виходив із того, що посилання заявника на необізнаність порядку оскарження постанови державного виконавця не є обставиною, що унеможливлювала звернення із відповідною скаргою до належного суду у визначений законом строк.

Такі висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

За правилами ст.449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду, зокрема, у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Вказані норми повністю кореспондуються зі ст.127 ЦПК України, відповідно до якої суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Як вбачається з матеріалів справи, в обґрунтування пропуску строку оскарження вказаної вище постанови заявник вказала, що про оскаржувану постанову їй стало відомо 10.05.2017 року, коли вона отримала її поштою. Після цього заявниця звернулася до Окружного адміністративного суду м.Києва із адміністративним позовом щодо скасування оскаржуваної постанови, який ухвалою від 27.12.2017 року закрив провадження у справі з підстав відсутності компетенції адміністративних судів з розгляду вказаного спору. Зазначену ухвалу суду заявник отримала поштою 12.01.2018 року, а тому вважала, що з поважних причин пропустила встановлений ст.449 ЦПК України строк оскарження постанови.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці наголошує на тому, що право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя.

Відмовляючи ОСОБА_2 у поновленні строку на оскарження постанови державного виконавця суд першої інстанції не врахував, що заявник вчиняв дії, спрямовані на реалізацію свого права на судовий захист, при цьому враховуючи встановлені законом строки.

Суд першої інстанції також не взяв до уваги тієї обставини, що Окружним адміністративним судом міста Києва, у провадженні якого перебувала заява ОСОБА_2, не було ухвалено судове рішення по суті вимог заявника, у звязку з чим, залишаючи без розгляду скаргу ОСОБА_2, суд фактично позбавив її права на судовий захист своїх прав.

Відповідно до приписів п.п.3, 4 ч.1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, а ухвала Макарівського районного суду Київської області від 17 січня 2018 року скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.368, 374, 376, 379, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Макарівського районного суду Київської області від 17 січня 2018 року скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: