АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2018 року

м. Рівне

Справа № 569/16416/17

Провадження № 22-ц/787/569/2018

Апеляційний суд Рівненської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого судді: Гордійчук С.О.

суддів:Ковальчук Н.М., Шеремет А.М.

секретар судового засідання: Брикса Ю.Ю.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_3

відповідач: ОСОБА_4

розглянула в порядку спрощеного позовного провадження в м. Рівне апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 22 січня 2018 року, ухвалену в складі судді Харечко С.П., у справі № 569/16416/17, повний текст рішення виготовлено 31 січня 2018 року

в с т а н о в и в :

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 22 січня 2018 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про збільшення розміру аліментів задоволено.

Збільшено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого в АДРЕСА_1 рівненської області на користь ОСОБА_3, на утримання їхньої дитини, ОСОБА_6 на підставі рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 21 вересня 2007 року з 300 гривень щомісячно до 1500 гривень щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до досягнення дитиною повноліття.

Вирішено питання про судовий збір.

Рішення суду мотивовано тим, що оскільки матеріальне становище позивачки погіршилось та збільшились витрати на утримання дитини тому наявні підстави для збільшення розміру аліментів визначених рішенням Рівненського міського суду від 21.09.2007 року.

В поданій на рішення апеляційній скарзі відповідач вказує на його незаконність.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що судом не взято до уваги, що він немає постійного місця роботи та стан його здоров'я, те що він проживає з батьком похилого віку який є інвалідом другої групи та потребує догляду. Крім того, судом невірно оцінено, як доказ, його матеріального забезпечення, наявність у його власності автомобіля та частини житлового будинку, оскільки це майно придбане за кошти його батька та подароване йому.

Вважає, що визначений судом розмір аліментів поставить його в скрутне матеріальне становище.

Просить рішення змінити та стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відзив на апеляційну скаргу від позивача не надходив.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 21.09.2007 року зобов'язано відповідача, ОСОБА_7 сплачувати аліменти на користь позивача на утримання дитини ОСОБА_6 в твердій грошовій сумі в розмірі 300 гривень щомісячно, починаючи з 17 серпня 2007 року до досягнення дитиною повноліття.

Статтею 51 Конституції України гарантовано, а статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до вимог ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з вимогами ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Ст. 7 ЗУ «Про державний бюджет на 2018 рік» встановлено, що прожитковий мінімум, необхідний для нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості, для дітей віком від 6 до 18 років з 01 січня 2018 року становить 1860 гривень.

Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них, та в інших випадках передбачених цим Кодексом.

Як роз'яснено у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» та ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

В апеляційній скарзі відповідач погодився на збільшення аліментів у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що становить 930 грн.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У встановленому законом порядку, належними та допустимим доказами відповідач не довів факт погіршення свого матеріального стану з часу призначення аліментів за рішенням суду та не спростував доводи позивача про погіршення її матеріального стану та збільшення витрат на утримання сина і такі обставини не були встановленні при перегляді справи в апеляційному порядку.

Навпаки, судом першої інстанції встановлено, що відповідач придбав майно, зокрема автомобілі та набув право власності на нерухоме майно на підставі договору дарування у 2016 році.

За таких обставин, аналізуючи наявні у матеріалах справи докази, виходячи із принципу справедливості, добросовісності та розумності, враховуючи обов'язок обох батьків утримувати неповнолітню дитину, погіршення матеріального становища одержувача аліментів, стан здоров'я дитини та збільшення витрат на утримання дитини, те що відповідач є працездатним і може отримувати дохід, апеляційний суд вважає, що стягнення аліментів у зазначеному розмірі є справедливим та достатнім з урахуванням наведеного вище, рівності прав та обов'язків батьків щодо дитини та фактичного приділення позивачкою більше сил та засобів на виховання та розвиток дитини через проживання останньої з нею.

Покликання в апеляційній скарзі на те, що суд при постановлені рішення дав неправильну оцінку пред'явленим доказам не заслуговують на увагу, оскільки у відповідності з вимогами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленої сили.

Докази та обставини, на які посилається позивач в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом попередньої інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 368, 369, 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 22 січня 2018 року залишити без змін.

Судовий збір покласти на особу яка подала апеляційну скаргу

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 12 квітня 2018 року.

Головуючий:

Судді: