Дата документу 11.04.2018
Справа № 320/4504/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2018 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Купавської Н.М.

при секретарі Чудаковій А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення,

ВСТАНОВИВ:

Мелітопольським міськрайонним судом 24 жовтня 2017 року ухвалено заочне рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_3, про зобовязання повернути майно.

Позов задоволено судом повністю.

ФОП ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про скасування заочного рішення, про існування якого вона дізналась 20 листопада 2017 року під час ознайомлення з матеріалами справи. 24.10.2017 вона хворіла, а тому, не зявилась в судове засідання. При цьому вона зазначила, що при винесенні заочного рішення судом не було враховано вимоги ст. 204 ЦК України, відповідно до якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Так, договір оренди нежитлового приміщенні від 10 червня 2016 року рішенням суду не був визнаний недійсним. Крім того, у звязку з тим, що строк дії договору оренди, укладеного 18 липня 2013 року закінчився 18 червня 2016 року, однак, позивач не вживав жодних дій щодо повернення майна І тому, вона вважає, що слід застосувати ст. 764 ЦК України, відповідно до якої якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором. Крім того, ОСОБА_1 просить поновити строк для звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення суду у звязку з тим, що нею була подана апеляційна скарга на заочне рішення, однак, ухвалою суду від 14 грудня 2017 року їй було відмолено у прийнятті апеляційної скарги на заочне рішення суду та розяснено право звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення в порядку ст. 231 ЦПК України.

Представник позивача адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечувала щодо перегляду заочного рішення, оскільки вважає, що підстав для його перегляду немає, оскільки відповідачка була належним чином повідомлена про розгляду справи, безпідставні і заперечення відповідачки проти позову.

Відповідачка ФОП ОСОБА_1 та третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не зявилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Про причини своєї неявки суд не повідомили, клопотань про відкладення слухання справи від них не надходило.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до п. 9 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України (за редакцією ЗУ № 2147-УІІІ від 03.10.2017 р., в дії з 15.12.2017 р.) заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими відкрито на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цієї редакції Кодексу.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 284 ЦПК України учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Так, відповідно до матеріалів справи дійсно розгляд справи відбувся без участі ФОП ОСОБА_1, остання дізналась про існування заочного рішення суду ухваленого 24 жовтня 2017 року під час ознайомлення з матеріалами справи 20 листопада 2017 року /а.с.148/.

27 листопада 2017 року ФОП ОСОБА_1 була подана апеляційна скарга на заочне рішення суду, винесене 24 жовтня 2017 року, однак, ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 14 грудня 2017 року було відмовлено у прийнятті її апеляційної скарги на заочне рішення та розяснено право звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення в порядку, передбаченому ст. 231 ЦПК України (яка діяла на момент винесення ухвали) /а.с.155/.

Так, 27 грудня 2017 року ФОП ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про поновлення строку та перегляд заочного рішення.

За таких обставин суд знаходить поважною причину пропуску звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення суду та вважає необхідним задовольнити заяву ФОП ОСОБА_1 в частині поновлення строку та прийняття заяви про перегляд заочного рішення до розгляду.

Відповідно до ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився у судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Тобто, необхідним є наявність трьох обставин: неявка відповідача у судове засідання і неповідомлення про причини неявки (або неявка відповідача у судове засідання, або не повідомлення про причини неявки); не подача відзиву (заперечень за ЦПК України, що діяв до 15.12.17) з поважних причин; наявність доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, тобто такі докази, які не досліджувались судом при ухваленні заочного рішення.

Як свідчать матеріали справи у судове засідання, призначене судом на 24.10.2017, відповідачка не зявилась, будучи повідомленою належним чином шляхом отримання повістки про виклик до суду, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, відповідно до якого 28.08.2017 відповідачка особисто отримала виклик до суду /а.с.137/.

Відповідно до п. 1 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення повістки є: день вручення судової повістки під розпис.

Отже, суд вважає, що відповідачка була належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи. Повідомлень про причини неявки, письмових заперечень від неї не надходило.

За таких обставин суд розглянув справу в заочному порядку.

Приймаючи рішення про ухвалення заочного рішення суд керувався підставами можливості ухвалення такого рішення у відповідності до п. 3 ч. 5 ст. 74, ст. 224 ЦПК України (в редакції, що діяла на час ухвалення рішення).

Будь-яких доказів в підтвердження зазначених заявником обставин її хвороби в день розгляду справи, а саме: 24.10.2017, суду не надано.

Також, не надано доказів і того, що через начебто хворобу ФОП ОСОБА_1 не мала можливості скористатись своїм правом та подати до суду заяву про поважні причини своєї неявки та про відкладення розгляду справи через її хворобу та бажання бути присутньою в судовому засіданні та дати пояснення стосовно справи.

Заявник не повідомляє суд і не посилається на будь-який новий доказ, що має суттєве значення для правильного вирішення справи, як того вимагає ст. 288 ЦПК України. Одне лише посилання на свої заперечення проти доводів позовної заяви не є тією обовязковою обставиною, яку суд повинен встановити при розгляді заяви про скасування заочного рішення, а саме: доказом, який має істотне значення для правильного вирішення справи.

Ухвалюючи рішення суд зважив на наявність доказів в обґрунтування тих вимог, що договором оренди приміщення, укладеного 18.07.2013, а саме: п. 8.1 передбачено сторонами повернення орендованого майна за актом приймання-передачі.

Також, судом було встановлено, що позивач не бажав продовжувати договір оренди у звязку з чим направляв на адресу орендаря ФОП ОСОБА_1 заяву-повідомлення про повернення орендованого майна та заяву-заперечення, які залишені відповідачкою без виконання /а.с.57/.

З урахуванням відсутності посилань на докази, що мають істотне значення для правильного вирішення справи, суд вважає, що підстав для скасування заочного рішення суду та призначення справи до розгляду в загальному порядку немає.

В заяві про перегляд заочного рішення відсутнє конкретне посилання на будь-які нові докази, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 287 ЦПК України в результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: залишити заяву без задоволення.

Таким чином, суд вважає заяву про перегляд заочного рішення необґрунтованою та такою, що підлягає залишенню без задоволення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 287, 288, 352 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку для подання заяви про перегляд заочного рішення та прийняти заяву про перегляд заочного рішення до розгляду.

Заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 24 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_3, про зобовязання повернути майно залишити без задоволення.

Розяснити положення ч. 4 ст. 287 ЦПК України у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ: