Михайлівський районний суд Запорізької області
Справа № 321/199/18
Провадження № 2/321/177/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 травня 2018 року смт. Михайлівка

Михайлівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Олійника М.Ю.

за участю:

секретаря судового засідання Засько О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 районної державної адміністрації Запорізької області про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

В позовній заяві, що надійшла до Михайлівського районного суду від ОСОБА_1 вказано, що 02 листопада 2001 року померла її бабуся ОСОБА_3 Після її смерті залишилось спадкове майно: право на земельну частку (пай), посвідчене сертифікатом ЗП № 0046437 на право на земельну частку (пай) від 30 вересня 1996 року, яке ОСОБА_3 свого часу набула як член колективного сільськогосподарського підприємства «Родіна» із земель, розташованих на території Тимошівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області. Готуючи документи для оформлення спадкових прав, ОСОБА_1 встановила відсутність оригіналу вищезазначеного сертифікату. При зверненні нею до державного нотаріуса для оформлення спадщини, їй у цьому було відмовлено з підстав відсутності у неї оригіналу сертифікату на право на земельну частку (пай), що позбавляє позивача можливості успадкувати спадкове майно після смерті бабусі, у звязку з чим, ОСОБА_1 просить суд визнати за нею право власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 не зявилися, але від представника позивача ОСОБА_4 до суду надійшла заява з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, просить задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача ОСОБА_2 районної державної адміністрації Запорізької області у судове засідання не зявився, але надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи при його відсутності, не заперечує проти задоволення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані та підлягають задоволенню з таких підстав.

У судовому засіданні встановлено, що, згідно свідоцтва про смерть серії І-ЖС №197586, виданого 02 листопада 2001 року Тимошівською сільською радою Михайлівського району Запорізької області, 02 листопада 2001 року померла ОСОБА_3 (а.с. 6).

Згідно з рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 02 вересня 2017 року по справі №321/1065/17, встановлено факт родинних відносин, а саме: що ОСОБА_3, яка померла 2 листопада 2001 року, є рідною бабою з боку батька ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7).

Відповідно до відповіді ОСОБА_2 відділу Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, ОСОБА_3 дійсно була членом Колективного сільськогосподарського підприємства «Родіна» Михайлівського району Запорізької області та мала право на земельну частку (пай) розміром 9,65 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), із земель, які перебувають у колективній власності цього господарства. Вказане право було підтверджено сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЗП №0046437, виданим ОСОБА_2 районною державною адміністрацією Запорізької області 30 вересня 1996 року та зареєстрованим у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну ділянку (пай) за №470. Крім того, зазначено, що до вказаного сертифікату та до книги реєстрації сертифікатів зміни не вносилися, державні акти про право власності ОСОБА_3 у книзі реєстрації державних актів не реєструвалися (а.с. 8).

Згідно відповіді ОСОБА_2 районної державної адміністрації від 27 лютого 2018 року за № 0132/03-32, ОСОБА_3 дійсно була власником право на земельну частку (пай), розміром 9,65 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), із земель, які перебували у колективній власності Колективного сільськогосподарського підприємства «Родіна», розташованого на території Тимошівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області. Вказане право на земельну частку (пай) було посвідчене сертифікатом серії ЗП № 0046437, виданим 30 вересня 1996 року ОСОБА_2 районною державною адміністрацією та зареєстрованим у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №470, але процес розпаювання колективних сільськогосподарських господарств та підприємств завершено, роздрукування бланків сертифікатів припинено, тож їх відновлення шляхом видачі дублікатів неможливе, адже воно наразі не передбачене діючим законодавством (а.с. 9).

Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25 жовтня 2017 року, державний нотаріус Третьої Запорізької державної нотаріальної контори ОСОБА_5 відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 у звязку з тим, що спадкоємцем не був наданий правовстановлюючий документ на земельну ділянку, яка розташована на території Тимошівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області (а.с. 10).

Таким чином, ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом на спадщину, яка відкрилася після смерті її баби ОСОБА_3

Відповідно до статті 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно ст. 126 ЗК України , право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Пунктом 4 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі: державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом.

Частиною 1 статті 1225 ЦК України передбачено, що право на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, зі збереженням її цільового призначення.

Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід права та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невідємною частиною правовстановлюючого документа.

В свою чергу, право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч.2 ст.1299 ЦК України).

Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на імя особи, яка померла, у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку.

Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав і обовязків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Для правильного вирішення спору про спадкування, суд на підставі відповідних документів зобовязаний перевірити: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства осіб, які звернулися з позовом в суд (докази родинних та інших відносин), наявність заповіту та його чинність (виписка з Спадкового реєстру), наявність спадкової справи (виписка зі Спадкового реєстру), факт прийняття спадщини спадкоємцем при визнанні права власності, відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, оскільки за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Свідоцтво про право на спадщину, відповідно до ст.67 Закону України «Про нотаріат», видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, а тому, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину не підлягають судовому розглядові. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися в суд за правилами позовного провадження.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що спадкове майно дійсно належало спадкодавцю ОСОБА_3 Позивач ОСОБА_1 оформити своє право на спадщину не може через відсутність оригіналу правовстановлюючого документа. Таким чином, визнання права власності не порушує права інших осіб та іншим шляхом вирішити питання в позасудовому порядку неможливо.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 211, 247, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, до ОСОБА_2 районної державної адміністрації Запорізької області, розташованої за адресою: вул. Центральна, 36, смт Михайлівка, Михайлівського району, Запорізької області, про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну частку (пай), розміром 9,65 в умовних кадастрових гектарах, право на яку посвідчене сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЗП № 0046437, виданим 30 вересня 1996 року, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, яка померла 02 листопада 2001 року,

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Запорізької області через Михайлівський районний суд Запорізької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи Апеляційним судом.

Суддя Михайлівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_6