Справа №477/2268/16-ц 13.04.2018
Провадження №22-ц/784/157/18
Провадження 22-ц/784/157/18 Доповідач апеляційного суду Кушнірова Т.Б.
Постанова

Іменем України

13 квітня 2018 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого Кушнірової Т.Б.,

суддів: Прокопчук Л.М. Яворської Ж.М.,

із секретарем Цуркан І.І.,

за участю:

- представника позивача Донченка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області ухвалене 03 листопада 2017 року о 09.40 год. суддею цього ж суду Козаченком Р.В., у справі №477/2268/16-ц, за позовом Садівничого товариства «Рибак» до ОСОБА_3, Вітовської (Жовтневої) районної державної адміністрації Миколаївської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області про право власності на земельну ділянку, розпорядження Жовтневої районної державної адміністрації Миколаївської області в частині передачі у власність земельної ділянки, скасування державної реєстрації земельної ділянки та покладення обов'язку,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2016 року садівниче товариство «Рибак» (далі - АДРЕСА_2) звернулося в суд з позовом до ОСОБА_3, Вітовської (Жовтневої) районної державної адміністрації Миколаївської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області про визнання недійсними та скасування Державного акту про право власності на земельну ділянку, розпорядження Жовтневої районної державної адміністрації Миколаївської області в частині передачі у власність земельної ділянки, скасування державної реєстрації земельної ділянки та покладення обов'язку.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що рішенням зборів членів садівничого товариства «Рибак» Жовтневого району Миколаївської області від 24 березня 1990 року земельні ділянки НОМЕР_3 та НОМЕР_2, розташовані у цьому садівничому товаристві, були визнані ділянками загального користування та такими, що не підлягають передачі у користування його членам. Так, земельна ділянка НОМЕР_3 призначалася для проведення зборів членів товариства, а НОМЕР_2 - для будівництва приміщення сторожів.

Відповідач, з 1997 року маючи у приватній власності земельну ділянку № 49 розміром 0,04 га, працюючи в садівничому товаристві на декількох посадах та деякий час виконуючи обов'язки голови правління без обрання його головою на загальних зборах товариства, без згоди членів товариства, всупереч рішенню загальних зборів та без погодження суміжних землекористувачів, самовільно зайняв земельні ділянки загального користування НОМЕР_3 та НОМЕР_2.

З метою приватизувати земельні ділянки загального користування, ОСОБА_3 порушив нумерацію та конфігурацію земельних ділянок товариства, об'єднав їх, у результаті чого дві земельні ділянки перетворились в одну ділянку НОМЕР_2, змінивши її площу до 0,056 га.

В подальшому, розпорядженням Жовтневої районної державної адміністрації Миколаївської області №18-р від 14 січня 2010 року вказану земельну ділянку передано ОСОБА_3 для ведення садівництва, а 19 серпня 2011 року йому видано державний акт на право власності на неї.

Посилаючись на незаконне отримання ОСОБА_3 у власність зазначеної вище земельної ділянки, а також на те, що приватизацію суміжної земельної ділянки ОСОБА_3 проведено з порушенням норм цивільного та земельного законодавства, позивач, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив: визнати недійсним та скасувати розпорядження Жовтневої районної державної адміністрації Миколаївської області №18-р від 14 січня 2010 року в частині передачі ОСОБА_3 земельної ділянки АДРЕСА_1; визнати недійсним та скасувати Державний акт про право власності на вказану земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданий на ім'я ОСОБА_3; скасувати державну реєстрацію земельної ділянки, а також зобов'язати відповідача звільнити незаконно зайняті ним ділянки НОМЕР_3 та НОМЕР_2.

Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 03 листопада 2017 року позов АДРЕСА_2 задоволено частково.

Визнано недійсним та скасовано розпорядження Жовтневої районної державної адміністрації Миколаївської області №18-р від 14 січня 2010 року в частині передачі у власність ОСОБА_3 земельної ділянки АДРЕСА_1 в межах території Мішково-Погорілівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області.

Визнано недійсним та скасовано державний акт серії НОМЕР_1, виданий на ім'я ОСОБА_3 про його право приватної власності на ділянку АДРЕСА_1 в межах території Мішково-Погорілівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області.

Зобов'язано ОСОБА_3 звільнити землі АДРЕСА_2, які згідно плану схеми ділянок цього товариства мають НОМЕР_3 та НОМЕР_2, а ним було оформлено право власності на ці ділянки за загальним НОМЕР_2.

В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 22 січня 2018 року вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову АДРЕСА_2, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, невідповідність висків суду обставинам справи.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що порушенні права позивача як землекористувача земельної ділянки внаслідок неправомірної приватизації ОСОБА_3 спірної земельної ділянки, оскільки останній не мав права користування нею.

Колегія погоджується з таким висновком суду, виходячи з такого.

Судом установлено і таке вбачається з матеріалів справи, що на підставі рішення виконавчого комітету Жовтневої районної ради народних депутатів Миколаївської області № 242 від 25 листопада 1988 року Миколаївському обласному рибному оптово - роздрібному підприємству «Миколаївриба» для розміщення колективних садів було виділено 3.2 га земель, про що видано державний акт на право користування землею.

За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, 11 липня 1990 року зареєстровано АДРЕСА_2.

Згідно Статуту АДРЕСА_2 підприємства «Миколаївриба», зареєстрованого виконавчим комітетом Жовтневої районної ради народних депутатів на підставі рішення № 208 від 11 липня 1990 року, працівники службовці виробничого підприємства «Миколаївриба» добровільно об'єдналися в садівниче товариство «Рибак» для організації колективного саду на земельній ділянці наданій у безстрокове користування підприємству рішенням виконавчого комітету Жовтневого району № 242 від 25 листопада 1988 року загальною площею 3,2 га за адресою: радгосп ім. Коларово з кількістю ділянок 65 площею по 400 кв.м.

Пунктом 15 Статуту передбачено, що членам садівничого товариства рішенням правління виділяються садові ділянки. За рішенням загальних зборів ( зборів уповноважених) членів товариства ці ділянки можуть відмежовуватися в натурі.

24 березня 1990 року загальними зборами АДРЕСА_2 прийнято рішення визнати земельні ділянки НОМЕР_3 та НОМЕР_2 для загального користування і такими, що не підлягають приватизації, зокрема для проведення загальних зборів товариства та будівництва сторожки.

Членом АДРЕСА_2 є ОСОБА_3

30 липня 1997 року виконавчим комітетом Мішково - Погорілівської сільської ради народних депутатів на підставі рішення № 92 передано у приватну власність громадян присадибні ділянки, які раніше були надані громадянам згідно списку, у тому числі ОСОБА_3 земельну ділянку № 49 для ведення садівництва.

Розпорядженням Жовтневої районної державної адміністрації від 14 січня 2010 року № 18-р ОСОБА_3 передано у власність земельну ділянку НОМЕР_2 площею 0,0560 га в АДРЕСА_2. Указане розпорядження видано на підставі заяви члена АДРЕСА_2 ОСОБА_3 та довідки (підтвердження) за його ж підписом, як голови правління цього садівничого товариства, що він дійсно є його членом та користується земельною ділянкою НОМЕР_2 площею 560 кв.м.

Встановлено, що рішення про надання земельної ділянки НОМЕР_2 у користування ОСОБА_3 у справі відсутнє.

Довідка (підтвердження) за підписом самого ж ОСОБА_3, як голови правління цього садівничого товариства, що він користується земельною ділянкою НОМЕР_2 площею 560 кв.м, не є належним та допустимим доказом правомірної передачі у користування останнього спірної земельної ділянки, оскільки за відсутності рішення правління або рішення загальних зборів товариства про виділ саме цієї садової ділянки відповідачу, таке користування не може вважатися правомірним.

30 вересня 2011 року ОСОБА_3 на підставі вказаного розпорядження Жовтневої РДА видано державний акт на право власності на земельну ділянку НОМЕР_2 площею 0,0560 га для ведення садівництва в АДРЕСА_2, яка розташована на території Мішково - Погорілівської сільської ради Миколаївської області.

Звертаючись до суду з позовом, АДРЕСА_2 посилалось на те, що ОСОБА_3 самовільно зайняв земельні ділянки НОМЕР_3 та НОМЕР_2 загального користування, порушив їх нумерацію та конфігурацію, об'єднав та перешкоджає товариству у користуванні цією земельною ділянкою.

Відповідно до положень ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та фізичним особам рівні умови захисту права власності на землю.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Згідно із ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Частинами 2, 5 статті 116 ЗК України передбачено, що набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні, провадиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому цим Кодексом.

З огляду на вищенаведені положення закону громадянину може бути надано безоплатно у власність чи в користування земельна ділянка, яка є вільною, тобто такою, що не перебуває у власності чи в користуванні іншої особи.

Встановивши, що при передачі земельної ділянки у власність ОСОБА_3 були порушені вимоги ст. 81 ЗК України, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не в повній мірі дослідив обставини справи, оскільки не з'ясував законність користування земельною ділянкою АДРЕСА_2 , є безпідставними та спростовуються доказами, які містяться в матеріалах справи та додатковими доказами, які надано до суду апеляційної інстанції. Зокрема, рішенням виконавчого комітету Жовтневої районної ради народних депутатів Миколаївської області № 242 від 25 листопада 1988 року, Статутом АДРЕСА_2 підприємства «Миколаївриба», а також листом Вітовської РДА в якому зазначається, що до АДРЕСА_2 перейшло право користування земельною ділянкою, яка була надана Миколаївському обласному рибно -оптовому роздрібному об'єднанню «Миколаївриба» на підставі рішення виконавчого комітету Жовтневого району № 242 від 25 листопада 1988 року площею 3.2 га, за адресою радгосп ім. Коларово.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд не зазначив яким чином підлягає звільненню спірна земельна ділянка, що знаходиться у власності ОСОБА_3 не можуть бути прийняті до уваги, оскільки спір в цій частині вирішено судом у відповідності до ст. 13 ЦПК України в межах заявлених позивачем вимог.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та не є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 03 листопада 2017 року та додаткове рішення цього ж суду від 22 січня 2018 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Головуючий

Судді:

_______________________________

Повний текст судового рішення виготовлено 13.04.2018 р.