Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.03.2018 Справа №607/11647/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі : головуючого Дзюбича В.Л.

за участю секретаря Зубко О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі справу за позовом Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в порядку регресу, -

встановив:

Позивач Приватне акціонерне товариство «ПРОСТО-страхування»(надалі-ПрАТ «ПРОСТО-страхування») звернулося в суд з позовом до відповідача ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 4871,49 грн. завданої дорожньо-транспортною пригодою в порядку регресу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 12.05.2015 року між ПрРАТ «ПРОСТО-страхування» та ОСОБА_1 було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту №АІ/8168725 за яким застрахована цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу Mecedes Benz д.н.з НОМЕР_3 01.04.2016 року по вул. Гайовій в м. Тернополі відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та Citroen NEMO д.н.з. НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_3 Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20.03.2017 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.ст. 22-4, 124 КУпАП та закрито провадження у адміністративній справі у зв»язку із закінченням на момент розгляду справи строку притягнення до адміністративної відповідальності. 12.04.2016 року ОСОБА_3 звернувся у ПрАТ «ПРОСТО-страхування» із повідомленням про настання страхового випадку. 19.04.2016 року було складено Страховий акт №113349, відповідно до якого визначено розмір страхового відшкодування у сумі 4871,49 грн. 07.04.2017 року ОСОБА_3 звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування і 03.05.2017 року страховиком було виплачено страхове відшкодування у сумі 4871,49 грн.. Таким чином у відповідності до ст. 38 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» до позивача перейшло право регресної вимоги на відшкодування завданої шкоди Із врахуванням наведеного позивач просить позовні стягнути з ОСОБА_1 4871,49 грн. завданої матеріальної шкоди та 1600 грн. сплаченого судового збору.

Відповідач подав відзив на позов. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на те, що страхове відшкодування виплачено позивачем ОСОБА_3 неправомірно, за відсутності достатніх правових підстав. Після ДТП, яка мала місце 01.04.2016 року по вул. Гайовій в м. Тернополі потерпілий ОСОБА_3 як і відповідач залишив місце ДТП до приїзду працівників поліції, що унеможливило встановлення реальних причин та обставин події та визначення дійсного розміру завданих збитків. Після того як відповідач під час руху автомобілем на території комплексу «Алігатор» відчув незначний поштовх, він вийшов з автомобіля та побачив, що відбулось незначне зіткнення керованим ним автомобіля НОМЕР_1 з лівим боковим дзеркалом автомобіля Citroen NEMO д.н.з. НОМЕР_4, яке отримало пошкодження у вигляді потертості.. Інших пошкоджень автомобіль ОСОБА_3 не зазнав. На третій день після зіткнення автомобіль відповідача був оглянутий представником страховика, який не виявив на ньому жодних пошкоджень. Вказане свідчить про те, що в результаті ДТП автомобіль ОСОБА_3 також не зазнав будь-яких пошкоджень. Водночас автомобіль ОСОБА_3 було оглянуто страховиком лише 18.04.2016 року, тобто через значний проміжок часу після ДТП. Дані обставини, на думку відповідача, свідчать про те, що вказаний транспортний засіб міг зазнати ушкоджень в інший час та в іншому місці, а ОСОБА_3 використав дану ситуацію з метою неправомірного отримання страхового відшкодування. Також вказав, що водій ОСОБА_3 01.04.2016 року порушив вимоги п.2.9 в та 2.3 д ПДР України припаркувавши свій автомобіль позаду автомобіля відповідача на критичній відстані. Чим заблокував йому виїзд. Вважає, що ОСОБА_3 порушив вимоги п.33.3. 37.1.1, 37.1.3 ст.37 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що є підставою для відмови у виплаті йому страхового відшкодування. Просить у задоволенні позову відмовити за безпідставністю.

Позивачем подано відповідь на відзив. Зазначено, що доводи відповідача, викладені у відзиві на позов є надуманими та необґрунтованими. Відповідач залишив місце ДТП до приїзду працівників поліції, чим позбавив страховика можливості провести первинний огляд місця ДТП, встановити місце розташування автомобілів та здійснити аналіз отриманих ними ушкоджень. Відповідно до розгорнутої довідки про обставини ДТП протокол про скоєння адміністративного правопорушення складено лише відносно ОСОБА_1 Будь-яких доказів щодо наявності в діях ОСОБА_3 порушень вимог ПДР, які перебувають у прямому причинно-наслідковому зв»язку із настанням ДТП відповідачем не надано, а тому позивач просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представник позивача у судовому засіданні не з'явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні у задоволенні позову просить відмовити з підстав, викладених у відзиві на позов.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 01.04.2016 року о 20 год. 40 хв. ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки Mecedes Benz д.н.з НОМЕР_5 в м. Тернополі по вул. Гайова рухаючись заднім ходом допустив наїзд на припаркований транспортний засіб марки Citroen NEMO д.н.з. НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_3, чим порушив вимоги п.п. 10.9,2.10а ПДР України, після чого покинув місце ДТП. Внаслідок зіткнення транспортні засоби отримали механічні ушкодження.

Вина ОСОБА_1 у скоєнні вищезазначеної ДТП підтверджується постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20.03.2017року, відповідно до якої відповідача визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ст..ст. 122-4, 124 КУпАП та закрито провадження у справі у зв»язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Згідно з полісом №АІ/8168725 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 12.05.2015 року цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована в ПрАТ «ПРОСТО-страхування», Строк дії договору встановлено з 12.05.2015 року до 11.05.2016 року включно. Страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого, грн.: за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю - сто тисяч; за шкоду, заподіяну майну, - п»тдесят тисяч; розмір франшизи - 510 грн.

У відповідності до ч.3 ст.81 ЦПК України обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

12.04.2016 року ОСОБА_3 звернувся до позивача із повідомленням про подію, що має ознаки страхового випадку та 03.05.2017 року подав заяву про виплату страхового відшкодування.

Відповідно до довідки Управління патрульної поліції у м. Тернополі ДПП про дорожньо-транспортну пригоду №89388808 від 14.04.2016 року причиною ДТП, що відбулась 01.04.2016 року по вул. Гайова у м. Тернополі є порушення водієм автомобіля НОМЕР_1 ОСОБА_1 вимог п.п.10.1,10.9 ПДР України. В ході огляду транспортних засобів в автомобіля Citroen NEMO д.н.з. НОМЕР_4, яким керував ОСОБА_3 виявлено пошкодження у боковій та передній лівій частині у автомобіля НОМЕР_1 яким керував водій ОСОБА_1 наявні пошкодження у задній центральній частині.

Відповідно до акту огляду транспортного засобу від 18.04.2016 року в результаті ДТП, що мала місце 01.04.2016 року належний ОСОБА_3 автомобіль марки Citroen NEMO д.н.з. НОМЕР_4 отримав механічні пошкодження у виді: вм»ятини та пошкодження лакофарбового покриття лівого переднього крила; вм»ятини та пошкодження лакофарбового покриття лівої дверки; потертості корпусу лівого дзеркала; вм»ятини лівої боковини; вм»ятини та пошкодження лакофарбового покриття лівого порогу.

Згідно ремонтної калькуляції №113349 від 27.04.2016 року загальна вартість відновлювального ремонту автомобіля Citroen NEMO д.н.з. НОМЕР_4 становить 7657,49 грн.

Відповідно до Страхового акту №113349 від 19.04.2016 року дорожньо-транспортну пригоду, що мала місце 01.04.2016 року по вул. Гайовій в м. Тернополі за участю автомобілів НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та Citroen NEMO д.н.з. НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_3 визнано страховим випадком та прийнято рішення про виплату потерпілому страхового відшкодування у сумі 4871,49 грн. Вказані кошти виплачені ОСОБА_3 у повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням №7402 від 20.04.2017 року.

Частиною другою ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі(право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об»єктом, використання, зберігання або утримання кого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі ст.993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до п.п.в п.38.1.1 ст.38 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди.

Згідно з ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, заподіяну іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом.

Таким чином, до позивача у справі ПрАТ «ПРОСТО-страхування», яке здійснило виплату страхового відшкодування потерпілому ОСОБА_3 у розмірі 4871,49 грн., перейшло право регресної вимоги до страхувальника ОСОБА_1, який будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, після її скоєння самовільно залишив місце пригоди.

Посилання відповідача на те, що потерпілий ОСОБА_3 також залишив місце ДТП 01.04.2016 року, чим позбавив страховика можливості встановити обставини події, що призвело до безпідставної виплати страхового відшкодування ОСОБА_3, суд до уваги не бере, оскільки встановленими обставинами справи та дослідженими доказами повністю підтверджується винність ОСОБА_1 у вчиненні ДТП, яка мала місце 01.04.2016 року по вул. Гайовій у м. Тернополі за участю автомобіля Citroen NEMO д.н.з. НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_3 та спричинення останньому матеріальних збитків.

Факт притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст.122-4 КУпАП не є підставою для звільнення відповідача від обов»язку відшкодування завданої матеріальної шкоди, оскільки матеріали вказаної адміністративної справи не містять будь-яких доказів вини ОСОБА_3 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди і таких доказів не надано відповідачем.

У відповідності до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За таких обставин, аналізуючи досліджені по справі докази, суд приходить до переконання, що позовні вимоги ПрАТ «ПРОСТО-страхування» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою в порядку регресу, підлягають до задоволення шляхом стягнення із ОСОБА_1 в користь позивача 4871.49 грн. страхового відшкодування в порядку регресу.

В силу вимог ч.2 ст.141 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути 1600 грн. сплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 60, 212, 224-226, 228, 232, 233 ЦПК України, ст.ст. 993, 1191 Цивільного кодексу України, Законом України "Про страхування", суд, -

вирішив :

Позов Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер:НОМЕР_2) в користь Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» (04050, м. Київ, вул. Герцена,10, , п/р 265082212 в АТ «Райффайзен БАНК АВАЛЬ», МФО 380805) в порядку регресу 4871(чотири тисячі вісімсот сімдесят одну) грн..49 коп. страхового відшкодування.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер:НОМЕР_2) в користь Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» (04050, м. Київ, вул. Герцена,10, , п/р 265082212 в АТ «Райффайзен БАНК АВАЛЬ», МФО 380805) 1 600( одну тисячу шістсот) гривень 00 коп. сплаченого судового збору.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення в порядку, визначеному п. 15.5 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий суддяВ. Л. Дзюбич