АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2018 року

м. Харків

справа № 635/6011/17

провадження № 22-ц/790/873/18

Апеляційний суд Харківської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Котелевець А.В.,

суддів Коваленко І.П., Піддубного Р.М.,

за участю секретаря Огар І.В.,

імя (найменування) сторін:

позивач ОСОБА_1,

відповідачі Товариство з обмеженою відповідальністю «ГТД», Товариство з обмеженою відповідальністю «Стабільність»,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 22 листопада 2017 року в складі судді Пілюгіної О.М.,

у с т а н о в и в:

18 жовтня 2017 року ОСОБА_1 звернувся у суд із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГТД» (далі ТОВ «ГТД»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Стабільність» (далі ТОВ «Стабільність») та просив визнати недійсним Договір поставки № Д/2017/13-03, укладений 13 березня 2017 року між ТОВ «Стабільність» та ТОВ «ГТД» та стягнути на його користь судовий збір.

Позовна заява мотивована тим, що він є орендарем земельних ділянок сільськогосподарського призначення, сільськогосподарські угіддя (багаторічні насадження) на території Лукянівської сільської ради Харківського району Харківської області за межами населеного пункту з кадастровими номерами :01:004:0130, :01:004:0131, :01:004:0132, :01:004:0133, :01:004:0134, на підставі Договорів оренди від 14 грудня 2016 року, укладених між ним та Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області.

В жовтні 2017 року йому стало відомо, що на орендованій ним земельній ділянці № :01:004:0131 працівниками ТОВ «ГТД» здійснюється незаконна вирубка багаторічних насаджень фруктових дерев на підставі Договору поставки № Д/2017/13-03, укладеного 13 березня 2017 року між ТОВ «Стабільність» та ТОВ «ГТД» та видаткової накладної про передачу фруктових дерев на корені.

Посилаючись на те, що він є єдиним законним користувачем вказаних земельних ділянок, право оренди на які належним чином зареєстровано у встановленому законом порядку, просив задовольнити позов.

В поданій 21 листопада 2017 року заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 просив заборонити ТОВ «ГТД» вчиняти будь які дії щодо розпорядження та вирубки фруктових дерев на корені, які є предметом Договору поставки № Д/2017/13-03 та розташовані на території Лукянівської сыльської ради Харківського району Харківської області за межами населеного пункту на земельних ділянках з кадастровими номерами :01:004:0130, :01:004:0131, :01:004:0132, :01:004:0300:01:004:0134.

Заяву мотивовано тим, що до прийняття судом рішення по суті, на підставі оскаржуваного Договору поставки ТОВ «ГТД» здійснить повну вирубку багаторічних насаджень фруктових дерев, які перебувають на орендованій ним земельній ділянці.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 22 листопада 2017 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що позивачем не зазначено обставин, які б безспірно свідчили, що невжиття заходів забезпечення у виді заборони ТОВ «ГТД» вчиняти будь які дії щодо розпорядження та вирубки фруктових дерев на корені, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

29 листопада 2017 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, заяву про забезпечення позову задовольнити; стягнути з ТОВ «ГТД» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що у разі ухвалення рішення про задоволення позову ТОВ «ГТД» не набуде права власності на багаторічні насадження, а тому не буде мати правових підстав на розпорядження вказаними фруктовими деревами; у разі невжиття заходів забезпечення позову до прийняття рішення по суті позову ТОВ «ГДТ» протиправно розпорядиться належним ОСОБА_1 майном та знищить фруктові дерева, що є незворотнім процесом та призведе до незворотного погіршення стану орендованих земельних ділянок.

ТОВ «ГТД» та ТОВ «Стабільність» ухвалу суду першої інстанції не оскаржили, відзив на апеляційну скаргу не надали.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 149 ЦПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову; забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з пунктами 1, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» (далі Пленум № 9) заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що підставою для забезпечення позову є обґрунтоване припущення, що невжиття певних заходів утруднить або зробить неможливим виконання судового рішення.

Крім того, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Відтак, при обранні заходів забезпечення позову, суд повинен також враховувати необхідність збереження балансу прав і законних інтересів усіх учасників спірних правовідносин та інших осіб, не допускаючи використання заходу забезпечення позову у якості тиску на відповідача.

Види забезпечення позову передбачені статтею 150 ЦПК України.

Матеріали справи свідчать, що предметом позову є визнання недійсним Договору поставки фруктових дерев на корені № Д/2017/13-03, укладеного 13 березня 2017 року між ТОВ «Стабільність» та ТОВ «ГТД».

Рішенням Господарського суду Харківської області від 19 вересня 2017 року, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 30 листопада 2017 року, Договір поставки фруктових дерев на корені № Д/2017/13-03, укладений 13 березня 2017 року між ТОВ «Стабільність» та ТОВ «ГТД» - визнано недійсним.

Відповідно до статті 284 Господарського процесуального кодексу України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Згідно з інформацією, викладеною в листі Відділу прикордонної служби «Веселе» Харківського прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 26 жовтня 2017 року № 29-2109, 14 жовтня 2017 року начальник Харківського прикордонного загону відмінив попереднє розпорядження про надання дозволу на вирубку саду біля с. Борисівка Лукянівської сільської ради Харківського району Харківської області від 27 вересня 2017 року, про що було повідомлено ТОВ «ГТД» (а. с. 55).

Отже, оскільки предмет позову у даній справі відсутній, підстав для його забезпечення немає.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).

Враховуючи викладене, підстав для скасування ухвали щодо забезпечення позову немає.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст. ст. 149, 150, 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 22 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 27 квітня 2018 року.

Головуючий А.В. Котелевець

Судді І.П. Коваленко

ОСОБА_2