Постанова

Іменем України

16 квітня 2018 року

м. Київ

справа № 757/5353/17-ц

провадження № 61-13131св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: КратаВ. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Журавель В. І.,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_4 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5, ОСОБА_6 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_7,

відповідач - Київський військовий ліцей імені Івана Богуна,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 17 травня 2017 року у складі судді Васильєвої Н. П. та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 26 липня 2017 року у складі суддів: Пікуль А. А., Борисової О. В., Усика Г. І.

ВСТАНОВИВ:

У січні 2017 року ОСОБА_9 та ОСОБА_6 звернулися до суду з позовом, у якому просили визнати незаконним та скасувати пункт 7 наказу Київського військового ліцею імені Івана Богуна від 10 січня 2017 року № 5 щодо відрахування з Київського військового ліцею імені Богуна ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2. Позовна заява мотивована тим, що з вересня 2014 року діти навчались у Київському військовому ліцеї імені Івана Богуна. 10 січня 2017 року тимчасово виконуючим обов'язки начальника ліцею ОСОБА_10 прийнято наказ № 5, відповідно до пункту 7 якого відраховано ОСОБА_5 та ОСОБА_7 з ліцею на підставі рішення педагогічної Ради від 10 січня 2017 року № 14 за порушення Статуту ліцею та пункту 2.4 правил внутрішнього розпорядку ліцею.

Відповідно до протоколу педагогічної Ради від 10 січня 2017 року в ході її проведення розглядався лист Дніпровського управління Національної поліції України в місті Києві від 10 січня 2017 року, в якому вказувалось про затримання 20 осіб, в тому числі 6 ліцеїстів Київського військового ліцею імені Івана Богуна при здійсненні нападу на зал гральних автоматів та інкримінування затриманим вчинення злочину, передбаченого частиною третьою статті 187 Кримінального кодексу України (далі - КК України), який у подальшому може бути розцінений як вчинення ними аморального проступку, має бути підтверджений лише вироком суду у кримінальній справі, що набрав законної сили. До набрання законної сили судом вироку, в якому буде встановлено винуватість осіб у вчиненні злочину, їх відрахування з будь-яких підстав, пов'язаних із фактом їх затримання є передчасним. Приймаючи рішення про відрахування з ліцею посадові особи ліцею фактично встановили винуватість ліцеїстів у вчиненні злочину, чим порушили презумпцію невинуватості особи, що закріплена в Конституції України, перевищили обсяг наявних в них повноважень.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 17 травня 2017 року, залишеним без змін ухвалою ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 26 липня 2017 року, у задоволенні позову відмовлено.

Рішення судів мотивовано тим, що у тимчасово виконуючого обов'язки начальника Київського військового ліцею імені Івана Богуна полковника ОСОБА_10, який діяв у межах своєї компетенції, були достатні підстави для видання наказу про відрахування.

У серпні 2017 року ОСОБА_9 подала касаційну скаргу у якій просила скасувати оскаржені судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову в частині відрахування ОСОБА_5 При цьому посилалася на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. На обґрунтування касаційної скарги вказувала, що встановлення презумпції невинуватості особи має на меті недопущення передчасного осуду і покарання, що може потягнути за собою допущення для підозрюваної особи негативних наслідків, у цьому випадку негативним наслідком є висновки про те, що ліцеїсти вчинили аморальний проступок та їх подальше відрахування.

В іншій частині судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій не оскаржуються, а тому не переглядаються.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 17 серпня 2017 року справа призначена до судового розгляду.

У вересні 2017 року Київський військовий ліцей імені Івана Богуна подав заперечення на касаційну скаргу, у яких вказував, що за загальним правилом аморальним проступком є винне діяння, що суперечить загальноприйнятим нормам і правилам, порушує моральні устої суспільства, моральні цінності, які склалися в суспільстві, суперечить званню військового ліцеїста, дискредитуючи його та просив касаційну скаргу відхилити, а оскаржені рішення залишити без змін.

У статті 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК справа передана до Касаційного цивільного суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Колегія суддів відхиляє аргументи, які викладені в касаційній скарзі, з таких мотивів.

Суди встановили, що згідно пункту 2.2 Правил внутрішнього розпорядку для ліцеїстів, затверджених наказом начальника Київського військового ліцею імені Івана Богуна номер 29-Н від 20 серпня 2015 року (далі - Правила), ліцеїсти зобов'язані знати, сумлінно виконувати вимоги Статуту ліцею; бути дисциплінованими, чесними і правдивими, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них товаришів. Відповідно до підпункту 3 пункту 2.4 Правил ліцеїсти можуть бути відраховані з ліцею за вчинення аморального проступку, не сумісного зі званням військового ліцеїста.

У пункті 2.5 Правил передбачено, що у разі наявних підстав, передбачених пункту 2.4 цих Правил, питання щодо відрахування ліцеїста розглядається на засіданні педагогічної Ради ліцею у присутності хоча б одного з батьків або особи, яка їх замінює.

Суди встановили, що відповідно до повідомлення від 10 січня 2017 року № 41 Дніпровським управлінням поліції Головного управління Національної поліції України в м. Києві розслідується кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 січня 2017 року за номером 0000177 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 187 КК України (розбійний напад з проникненням у приміщення). В ході досудового розслідування встановлено, що 05 січня 2017 року приблизно о 19.00 годин групою осіб із застосуванням вогнепальної зброї вчинено розбійний напад у АДРЕСА_1 У числі осіб, які вчинили це кримінальне правопорушення, є шість осіб, які назвалися ліцеїстами Київського військового ліцею імені ІванаБогуна, в тому числі ОСОБА_5

Суди встановили, що від 10 січня 2017 року відбулось засідання педагогічної ради Київського військового ліцею імені Івана Богуна, на якому розглядалося питання щодо подальшого навчання ліцеїстів, в тому числі ОСОБА_5 Згідно протоколу № 14 від 10 січня 2017 року, мати ліцеїста ОСОБА_5 була присутньою на засіданні педагогічної Ради, на якому зауважила, що вина ліцеїстів не доведена, тож питання відрахування ліцеїстів не є законним, у зв'язку з чим попросила врахувати це при вирішенні питання щодо відрахування її сина.

Відповідно до пункту 7 наказу начальника Київського військового ліцею імені Івана Богуна № 5 від 10 січня 2017 року у зв'язку з порушенням Статуту ліцею та Правил внутрішнього розпорядку (пункт 2.4, підпункт з) відраховано з ліцею в числі інших ліцеїстів ОСОБА_5 (2 навчальна рота).

Європейський суд з прав людини вказав, що незважаючи на його важливість, право на освіту не є абсолютним і може бути обмеженим, за умови, що це не буде завдавати шкоди самій сутності цього права. Крім того, право на освіту, в принципі, не виключає застосування дисциплінарних заходів, таких як призупинення чи виключення з навчального закладу з метою забезпечення дотримання його внутрішніх правил. Накладення дисциплінарних стягнень є невід'ємною частиною процесу, за допомогою якого школа прагне досягти мети, для якої вона було створена, включаючи розвиток та формування характеру та розумових здібностей своїх учнів (ALI v. THE UNITED KINGDOM, № 40385/06, § 52, 54, ЄСПЛ, від 11 січня 2011 року).

Отже, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, зробив обґрунтований висновок про відмову в задоволенні позову ОСОБА_9 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 до Київського військового ліцею імені Івана Богуна про визнання незаконним та скасування пункту 7 наказу начальника Київського військового ліцею імені Івана Богуна № 5 від 10 січня 2017 року щодо відрахування з Київського військового ліцею імені Богуна ОСОБА_5

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів у справі, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду. Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржені рішення постановлено без додержання норм матеріального і процесуального права. У зв'язку із наведеним колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржені рішення в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_9 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 до Київського військового ліцею імені Івана Богуна про визнання незаконним та скасування пункту 7 наказу начальника Київського військового ліцею імені Івана Богуна № 5 від 10 січня 2017 року щодо відрахування з Київського військового ліцею імені Богуна ОСОБА_5 без змін.

Оскільки оскаржені судові рішення залишено без змін, а скарга без задоволення, то судовий збір за подання касаційної скарги покладається на особу, яка подала касаційну скаргу.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 17 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 26 липня 2017 року в оскарженій частині позовних вимог ОСОБА_4 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 до Київського військового ліцею імені Івана Богуна про визнання незаконним та скасування пункту 7 наказу начальника Київського військового ліцею імені Івана Богуна № 5 від 10 січня 2017 року щодо відрахування з Київського військового ліцею імені Богуна ОСОБА_5 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

Н. О. Антоненко

В.І. Журавель