Ухвала

28 березня 2018 року

м. Київ

справа № 757/22701/13-ц

провадження № 61-1979 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Кузнєцова В. О., Олійник А. С., Погрібного С. О., Усика Г. І. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідачі: ОСОБА_2, ОСОБА_3, приватне підприємство «Юс-Центр», ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, товариство з обмеженою відповідальністю «Автососекспрес», товариство з обмеженою відповідальністю «Автосос-Сервіс», ОСОБА_10, ОСОБА_11,

треті особи: ОСОБА_12,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження заяву ОСОБА_12 про роз'яснення ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 жовтня 2017 року у складі суддів: Червинської М. Є., Завгородньої І.М., Коротуна В. М.,

Писаної Т. О., Попович О. В.,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2013 року ОСОБА_8 та ОСОБА_15 звернулися до суду із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - приватне підприємство «Юс-Центр» (далі - ПП «Юс-Центр»), про вселення, припинення договору та відшкодування збитків.

Позовні вимоги ОСОБА_8 були залишені ухвалами суду без розгляду.

ОСОБА_15, з урахуванням уточнення позовних вимог, посилаючись на статті 22, 611, 614 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) просила визнати договір суборенди 1/3 частини квартири АДРЕСА_1, укладеного 17 березня 2013 року між нею та ПП «Юс-Центр», припиненим, стягнути з відповідачів солідарно на її користь збитки в сумі 4 600 грн 00 коп., що були нею понесені внаслідок протиправних дій відповідачів та сплачені відповідно вказаного вище договору.

У червні 2014 року ОСОБА_12 звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнених вимог, просив:

- визнати недійсним договір оренди (найму) житла від 28 травня

2008 pоку (1/3 частки квартири АДРЕСА_1 в

м. Києві), укладений між ОСОБА_2 і ПП «Юс-Центр»;

- розірвати договори суборенди квартири № 17 від 5 червня 2012 pоку укладені між ПП «Юс- Центр» і ОСОБА_8; від 15 червня 2013 року - між

ПП «Юс-Центр» і ОСОБА_9; від 06 липня 2014 pоку - між ПП «Юс-Центр» і ОСОБА_11;

- визнати недійсними договори оренди (найму) квартири № 17 від

3 серпня 2013 pоку, укладені між ОСОБА_2 і ОСОБА_4; від 24 липня 2014 року - між ОСОБА_3 та ОСОБА_10;

- усунути перешкоди у здійсненні ним права власності на 1/3 частки та права оренди 2/3 часток квартири АДРЕСА_1 та виселити з неї ОСОБА_3, ОСОБА_2,

ПП «Юс-Центр», ОСОБА_4, ОСОБА_16, ОСОБА_6,

ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_1, та усіх інших фізичних і юридичних осіб, що будуть перебувати у цій квартирі на момент виконання судового рішення;

- заборонити перебування у квартирі АДРЕСА_1 ПП «Юс-Центр» та усім працівникам цього підприємства, або особам, які там працювали раніше;

- стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_2, ПП «Юс-Центр», ОСОБА_4,

ОСОБА_16, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,

ТОВ «Автоекспрес», ТОВ «Автосос-Сервіс», ОСОБА_9, ОСОБА_1 на його користь реальні збитки у розмірі 20 900 грн 00 коп.;

- стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_2, ПП «Юс-Центр», ОСОБА_4,

ОСОБА_16, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,

ОСОБА_9, ТОВ «Автоекспрес», ТОВ «Автосос-Сервіс», ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_1 упущену вигоду у розмірі 121 540 грн 50 коп.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 6 листопада

2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_12 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 3 червня 2016 року рішення Печерського районного суду м. Києва від 6 листопада 2015 року скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_12, ухвалено в цій частині нове рішення про часткове задоволення позову.

Розірвано договори суборенди квартири АДРЕСА_1 від 5 червня 2012 року, що укладені між ПП «Юс-Центр» та ОСОБА_8; від 15 червня 2013 року - між ПП «Юс-Центр» і

ОСОБА_9; від 6 липня 2014 року - між ПП «Юс-Центр» і ОСОБА_11

Визнано недійсними договори оренди (найму) житла квартири АДРЕСА_1 від 3 серпня 2013 року, укладених між ОСОБА_2 та ОСОБА_4; від 24 липня 2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_10

Усунуто перешкоди ОСОБА_12 при здійсненні ним права власності на

1/3 частин та права користування 2/3 частин квартири АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_3,

ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_16, ОСОБА_6,

ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_17, ОСОБА_11,

ОСОБА_1

Стягнуто на користь ОСОБА_12 з ОСОБА_3 3 955 грн 00 коп. та з

ОСОБА_2 3 955 грн 00 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_12 відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 жовтня 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_12. відхилено. Рішення апеляційного суду м. Києва від 3 червня 2016 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_12 залишено без змін.

У грудні 2017 року до суду касаційної інстанції надійшла заява ОСОБА_12 про роз'яснення ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 жовтня 2017 року, у якій заявник просив роз'яснити про яку мирову угоду зазначено в ухвалі суду, так як він уклав мирову угоду з іншою юридичною особою та щодо іншого договору оренди житла.

Відповідно до статті 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

2 січня 2018 року заява передана до Верховного Суду.

Відповідно до частини першої статті 221 ЦПК України, у редакції, яка була чинною на момент подачі заяви про роз'яснення рішення (далі - ЦПК України 2004 року) якщо рішення є незрозумілим для осіб, які беруть участь у справі, або для державного виконавця, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Аналогічна норма міститься у статті 271 ЦПК України, в редакції, яка набрала чинності з 15 грудня 2017 року.

Зі змісту зазначеної статті убачається, що незрозумілим є судове рішення, в якому припускається декілька варіантів тлумачення. Таким чином, підставою для роз'яснення судового рішення є утруднення чи неможливість його виконання.

Відповідно до роз'яснень, викладених у пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», відповідно до статті 221 ЦПК України роз'яснення рішення суду, а не ухвали, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз'яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред'явлене до виконання.

Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз'яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз'ясненні рішення.

Заява ОСОБА_12 про роз'яснення судового рішення зводиться до того, що судом касаційної інстанції неправильно зазначено товариство, з яким укладена мирова угода та дату ухвали апеляційного суду, якою її було визнано, що не є підставою для роз'яснення такого судового рішення, а може бути виправлено шляхом постановлення ухвали про виправлення описки. Не може бути підставою для роз'яснення судового рішення також і неналежність, на думку заявника, такої мирової угоди, ураховуючи, що при вирішенні питання про роз'яснення судового рішення суд не вносить змін у суть рішення і не торкається питань, які не були предметом судового розгляду.

Ураховуючи наведене, судове рішення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 жовтня 2017 року ухвалено відповідно до вимог статті 346 ЦПК України 2004 року, є мотивованим, чітким і зрозумілим, а тому підстав для його роз'яснення немає.

Керуючись статтею 271 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_12 про роз'яснення ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 жовтня 2017 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: В. А. Стрільчук

Судді: В. О. Кузнєцов

А.С. Олійник

С.О. Погрібний

Г. І. Усик