Справа № 761/7076/14-ц
Провадження № 4-с/761/83/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.

при секретарі Голопич Н.Р. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за скаргою ОСОБА_1 про скасування постанови головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Лисенко О.В. від 20.03.2015 року про закінчення виконавчого провадження № 45992300 та зобов'язаня вчинити виконавчі дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на постанову головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Лисенко О.В. від 20.03.2015 року про закінчення виконавчого провадження № 45992300 за виконавчим листом від 12.01.2015 на примусове виконання рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 26.05.2014 р. у справі № 761/7076/14-ц, яким зобов'язано кооператив «Пейзажний» усунути перешкоди ОСОБА_1 у здійсненні права власності, шляхом не чинити перешкоди у відновленні попереднього становища та відбудови гаражного боксу АДРЕСА_1. Заявник мотивує свої вимоги тим, що на виконанні Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Лисенко О.В. знаходилось виконавче провадження № 45992300 за виконавчим листом від 12.01.2015 р. про примусове виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 26.05.2014 р. у справі № 761/7076/14-ц, яким зобов'язано кооператив «Пейзажний» усунути перешкоди ОСОБА_1 у здійсненні права власності, шляхом не чинити перешкоди у відновленні попереднього становища та відбудови гаражного боксу АДРЕСА_1. Державним виконавцем 14.01.2015 р. відкрито виконавче провадження № 45992300 за вищевказаним виконавчим документом. Постановою державного виконавця від 19.02.2015 р. на керівника кооперативу «Пейзажний» ОСОБА_3 накладено штраф за невиконання рішення суду. 03.03.2015 р. державним виконавцем на керівника кооперативу «Пейзажний» ОСОБА_3 повторно накладено штраф за невиконання рішення суду. Постановою від 03.03.2015 р. державним виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору в сумі 1360 грн. 17.03.2015 р. державним виконавцем направлено подання до правоохоронних органів про притягнення керівник боржника до кримінальної відповідальності за невиконання рішення суду, та винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Разом з тим Рішення суду у справі № 761/7076/14-ц, залишається невиконаним, що порушує права та інтереси Заявника. З огляду на наведене заявник просив визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Лисенко О.В. від 20.03.2015 року про закінчення виконавчого провадження № 45992300, а також зобов'язати державноо виконавця вчинити усі необхідні та передбачені законом виконавчі дії у виконавчому провадженні № 45992300 на виконання рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 26.05.2014 року в цивільній справі № 761/7076/14-ц.

Представник заявника ОСОБА_4 просив розглянути скаргу за його відсутності та зазначив, що вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити.

Суб'єкт оскарження в судове засідання не з'явився, надавши суду копію матеріалів виконавчого провадження, а також письмові заперечення на скаргу, в яких просив відмовити в задоволенні скарги, оскільки ним виконано всі необхідні виконавчі дії, а копію оскаржуваної постанови направлено стягувачу простою поштою.

Вислухавши пояснення заявника, його представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що на виконанні Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві перебувало виконавче провадження № 45992300 за виконавчим листом від 12.01.2015 р. про примусове виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 26.05.2014 р. у справі № 761/7076/14-ц, яким зобов'язано кооператив «Пейзажний» усунути перешкоди ОСОБА_1 у здійсненні права власності, шляхом не чинити перешкоди у відновленні попереднього становища та відбудови гаражного боксу АДРЕСА_1.

Постановою головного державного виконавця Шевченківського районного ВДВС в м. Києві Лисенко О.В. від 14.01.2015 р. відкрито виконавче провадження № 45992300 про примусове виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 26.05.2014 р. у справі № 761/7076/14-ц.

17.02.2016 р. виходом державного виконавця за місцем знаходження кооперпативу встановлено, що боржник рішення суду не виконав, потрапити на територію де знаходився гаражний бокс АДРЕСА_1, було неможливо через металеві ворота, які зачинено на ключ, про що складений акт державного виконавця.

19.02. 2015 р. на адресу боржника державним виконавцем направлено вимогу, якою зобов'язано виконати рішення суду в термін до 01.03.2015 р.

19.02.2015 р. постановою головного державного на керівника кооперативу «Пейзажний» ОСОБА_3 накладено штраф за невиконання рішення суду, в сумі 340,00 грн.

У зв'язку з невиконанням рішення суду 03.03.2015 р. постановою головного державного виконавця на керівника кооперативу «Пейзажний» ОСОБА_3 повторно накладено штраф в сумі 680,00 грн.

03.03.2015 р. державним виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору в сумі 1360 грн.

17.03.2015 р. державний виконавець направив до правоохоронних органів подання про притягнення до кримінальної відповідальності за невиконання рішення суду голови кооперативу «Пейзажний» ОСОБА_3, та виніс постанову про закінчення без виконання виконавчого провадження № 45992300 про примусове виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 26.05.2014 р. у справі № 761/7076/14-ц, згідно п. 11 ч. 1 ст. 49 та ч. 3 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження».

Під час розгляду справи встановлено, що з поданням до суду про тимчасове обмеження керівника Боржника у праві виїзду за межі України в порядку, визначеному ст. 377 - 1 ЦПК України (в редакції, що діяла на час здійснення виконавчих дій) державний виконавець не звертався.

При прийнятті рішення по суті скарги, суд виходить з приписів статті 129 Конституції України, якими обов'язковість судових рішень віднесено до основних засад судочинства.

За змістом частин другої, третьої статті 129 - 1 Конституції України судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Згідно зі ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами, об'єднаннями громадян та іншими організаціями, громадянами та юридичними особами на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За положеннями статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов'язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об'єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до частини першої статті 18 зазначеного Закону виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 1 частини другої статті 18 цього Закону виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Разом з тим, як свідчать матеріали справи, державним виконавцем було винесено постанову від 18.07.2017 про закінчення виконавчого провадження № 45992300 без врахування положень п. 11 ч. 1 ст. 39, ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження».

За змістом п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції що діяла на час винесення оскаржуваної постанови державного виконавця, виконавче провадження підлягає закінченню у разі надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому статтею 75 цього Закону. Статтею 50 цього Закону встановлено наслідки закінчення виконавчого провадження.

Водночас ч. 2 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції що діяла на час винесення оскаржуваної постанови, якщо рішення не виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом, та вносить подання повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом. При цьому на боржника повторно накладається штраф у порядку, встановленому статтею 89 цього Закону. Згідно ч. 3 цієї статті Закону в разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого огану (посадової особи), що його видав.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 26.05.2014 р. зобов'язано боржника кооператив «Пейзажний» усунути перешкоди ОСОБА_1 у здійсненні права власності, шляхом не чинити перешкоди у відновленні попереднього становища та відбудови гаражного боксу АДРЕСА_1. Тобто боржник має надати ОСОБА_1 доступ до місця відновлення та відбудови гаражного боксу АДРЕСА_1.

Таким чином, рішення суду у справі № 761/7076/14-ц про усунення перешкод може бути виконане без участі боржника.

Водночас, з матеріалів справи та з матеріалів виконавчого провадження № 45992300 вбачається, що державний виконавець не виконав необхідних дій щодо отримання ОСОБА_1 доступу до місця відновлення гаражного боксу за вказаною адресою, а також не звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження керівника Боржника у праві виїзду за межі України.

Так, відповідно до приписів п. 12 ч. 3 статті 11, а також статті 6 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції що діяла на час винесення оскаржуваної постанови, державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право залучати у встановленому порядку до провадження виконавчих дій понятих, працівників органів внутрішніх справ, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для оцінки майна - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання.

Державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Статтею 13 Закону України «Про виконавче провадження» було передбачено, що для з'ясування та роз'яснення питань, які виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань,державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторін призначає своєю постановою експерта або спеціаліста (у разі необхідності - кількох експертів або спеціалістів), а для оцінки майна - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання.

Також відповідно до приписів вищенаведеної норми Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець має право звертатися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення рішення.

Здійснені головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Лисенко О.В. виконавчі дії, що їх було проведено в межах виконавчого провадження не спричинили виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 26.05.2014 р. у справі № 761/7076/14-ц, оскільки державним виконавцем не використано наданих йому прав відповідно до закону і допущено порушення прав та законних інтересів ОСОБА_1

У письмових запереченнях головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Лисенко О.В. не вказано доводів, що спростовують скаргу ОСОБА_1 на постанову про закінчення виконавчого провадження № 45992300.

Також державним виконавцем не надано доказів, що спростовують твердження стягувача ОСОБА_1 про дотримання 10-денного строку на оскарження постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження.

Докази направлення оскаржуваної постанови стягувану в наданих державним виконавцем матеріалах відсутні.

З вищевикладеного вбачається, що до прийняття оскаржуваної постанови від 20.03.2015 р. державний виконавець не використав усіх засобів примусу, визначених чинним законодавством, отже не вчинив у повному обсязі передбачені законом виконавчі дії та не здійснив у повному обсязі вичерпні заходи примусового виконання рішення суду у справі № 761/7076/14-ц.

ОСОБА_1 звернувся до суду з даною скаргою 14 грудня 2017 року.

Разом з тим, 15.12.2017 р. набула чинності нова редакція ЦПК України. Згідно п. 9 ч. 1 Розділу XIII Перехідні положення чинної редакції ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстранції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно ч. 1 статті 447 чинної редакції ЦПК УкраЇни сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 451 ЦПК України, в разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Зважаючи на викладене, з урахуванням того, що державний виконавець не вчинив у повному обсязі передбачені законом виконавчі дії, не здійснив у повному обсязі необхідні заходи примусового виконання рішення суду у справі № 761/7076/14-ц, суд приходить до висновку,що дії державного виконавця не відповідають повною мірою вимогам Закону України «Про виконавче провадження», а тому вважає за можливе, з огляду на приписи ст. 451 ЦПК України, задовольнити вимоги ОСОБА_1 в частині скасування постанови головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Лисенко О.В. від 20.03.2015 року про закінчення виконавчого провадження № 45992300.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїй постанові № 6 від 07.02.2014 р. «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» у п. 18 роз»яснив, що виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов'язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.

Враховуючи вищенаведене, підстави для задоволення скарги в частині зобов'язання державного виконавця невідкладно та в повному обсязі вчинити усі необхідні та передбачені законом виконавчі дії у виконавчому провадженні № 45992300 на виконання рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 26.05.2014 року в цивільній справі № 761/7076/14-ц відсутні, оскільки вибір та здійснення конкретних заходів примусового виконання та вчинення конкретних виконавчих дій у виконавчому провадженні віднесено законом до повноважень державного виконавця.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. 447-453 ЦПК України, ст.ст. 1, 2, 75 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 про скасування постанови головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Лисенко О.В. від 20.03.2015 року про закінчення виконавчого провадження № 45992300 та зобов'язаня вчинити виконавчі дії задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Лисенко О.В. від 20.03.2015 року щодо закінчення виконавчого провадження № 45992300.

Скасувати постанову головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Лисенко О.В. від 20.03.2015 року про закінчення виконавчого провадження № 45992300 з виконання рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 26.05.2014 року в цивільній справі № 761/7076/14-ц.

В задоволенні іншої частини скарги відмовити.

Ухвала в частині залишення позову без розгляду може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до вказаного суду протягом п»ятнадцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України.

Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст ухвали суду складений 01.03.2018 року.

Суддя: