Справа № 462/641/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Ліуш А.І.
Провадження № 22-ц/783/2636/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Л. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді Струс Л.Б.

суддів: Левика Я.А., Шандри М.М.

секретаря: Бадівської О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 13 лютого 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 13 лютого 2017 року в позові ПАТ КБ «Приватбанк» відмовлено.

Дане рішення суду оскаржило Публічне акціонерне товариство КБ «Приватбанк» подавши апеляційну скаргу, у якій зазначає, що не погоджується із рішенням, і вважає таке прийнятим без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі та з порушенням норм процесуального та матеріального права. Зазначає що висновок суду першої інстанції щодо відсутності доказів укладення кредитного договору є помилковим, оскільки судом не було враховано тих обставин що кредитний договір був укладений з відповідачем, та складався з заяви позичальника, пам`ятки клієнта, умов та правил надання банківських послуг та тарифів банку, а також згода відповідача на укладення договору саме в такій формі свідчить його підпис на заяві.

Згідно ч. 1 ст. 634 Цивільного Кодексу України (далі ЦК), договором приєднання є договір, умови якого встановленні однією з сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. На підставі ч.1 ст.634 ЦК України , підписавши Заяву позичальника, відповідач приєднався до запропонованих банком Умов та Правил надання банківських послуг, які є загальними і їх підписання позичальником не є обов`язковим, так само не обов`язково і підписання Тарифів банку.

Також вказує, що від 21.01.2010 року була затверджена процедура ідентифікації клієнта згідно до якої клієнт лише при оформленні першого продукту банку проходить ідентифікацію, а саме заповнює анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, а також сканується паспорт клієнта.Відповідно до наказу NСП-2010-599 від 31.05.2010 року при оформленні кредитної картки за ініціативою Клієнта забороняється повторне заповнення анкети-заяви, достатньо лише фотографування Клієнта з карткою. 20.09.2013 року ОСОБА_2 оформив кредитну картку «Універсальна», при оформленні він підписав анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг та пройшов ідентифікацію у ПриватБанку.

Просить скасувати рішення Залізничного районного суду м.Львова від 13 лютого 2017 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, ОСОБА_2, представника ОСОБА_3, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст..263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам.

Матеріалами справи встановлено, що 20.09.2013 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №б/н, на умовах приєднання відповідача до Умов та Правил надання банківських послуг у «ПриватБанку» шляхом заповнення та підписання сторонами анкети-заяви від 20.09.2013 року, відповідно до умов якого відповідач отримав від банку кредит у розмірі 4000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відмовляючи у задоволенні позову районний суд прийшов до висновку, що судом не здобуто жодних належних та допустимих доказів щодо надання ПАТ КБ «Приватбанк» відповідачу ОСОБА_2 саме кредиту, укладення з ним кредитного договору та ознайомлення відповідача з тарифами та умовами кредитування, а відтак суд вважає, що позов є безпідставним..

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи 20.09.2013 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №б/н. Матеріали справи містять копію анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку підписану ОСОБА_2С.(а.с.9)

Факт отримання кредиту підтверджується поясненнями відповідача, який в судовому засіданні зазначив, що підписуючи заяву отримав три картки, в тому числі і gold, а з отриманого смс повідомлення від «Приватбанку» вбачалося що ліміт на карточці gold складає 4 тисячі гривень.

Таким чином, ОСОБА_2 підтвердив в судовому засіданні Апеляційного суду Львівської області, що отримав та користувався карткою, але про нарахування процентів йому не було відомо та з умовами він не був ознайомлений.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша ст.1048 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Колегія суддів погоджується із доводами позивача про те, що отримавши кредит на певний строк, відповідач взяті на себе зобов'язання за кредитним договором виконував неналежним чином, кошти не повернув, чим порушив умови договору щодо здійснення щомісячних платежів та повернення кредиту, допустив утворення заборгованості за кредитом в розмірі 3870 грн. 77 коп. Тому в цій частині вимоги підлягають до задоволення.

З розрахунку заборгованості ОСОБА_2 наданого ПАТ КБ «Приватбанк» вбачається що станом на 30.11.2015 року заборгованість становить 19 221 грн 44коп, яка складається з наступного: 3870,77 грн заборгованість за кредитом; 11609,17грн заборгованість за процентами за користування кредитом; 2350 грн заборгованість за пенею та комісією ; а також штрафи відповідно до умов договору: 500 грн. штраф (фіксована частина); 891,50 грн штраф (процентна складова).

Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

У силу статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Колегія суддів вважає, що заявлені розміри штрафу, процентів, пені та комісії за користування кредитними коштами містяться в Умовах та правилах надання банківських послуг, проте такі, що підтверджується заявою про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг, в самій заяві від 20.09.2013 року не були передбачені.

Яе вбачається з оглянутої в судовому засіданні анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, такою не передбачено відсоткової ставки за користування кредитом, а тому суд не бере до уваги посилання позивача на те, що даний кредитний договір є договором приєднання, виходячи з наступного.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно з ч. 1 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Відповідно до положень ст.1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що укладений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відтак, виходячи зі змісту наведених вище законодавчих норм, кредитний договір може бути договором приєднання, однак на укладення такого договору поширюються загальні вимоги щодо форми договору, відтак договір про приєднання, будучи, зокрема, кредитним договором, має бути укладений в письмовій формі та підписаний сторонами.

Колегія суддів приходить до висновку, що Умови та правила надання банківських послуг не є складовою частиною договору, відповідачем вони не підписувались, позивачем не надано належних і допустимих доказів, які свідчили б про те, що при підписанні сторонами кредитного договору діяли Умови та правила надання банківських послуг в редакції, яка передбачала стягнення процентів, штрафних санкцій та їх розмір.

Колегія суддів враховує аналогічну позицію неодноразово висловлену Верховним Судом України, зокрема при розгляді справи №6-240цс14, в частині того, що Умови надання споживчого кредиту фізичним особам не є складовою частиною укладеного між сторонами договору, оскільки відповідачем вони не підписувались.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості по тілу кредиту у розмірі 3870,77 грн., оскільки відповідач підтвердив отримання та користування картою, в частині ж стягнення 11 609грн 17 коп. заборгованості по процентам за користування кредитом, 2305 грн заборгованості за пенею та комісією, 500грн штрафу (фіксована частина), 891 грн 50 коп штрафу (процентна складова) - слід відмовити.

За таких обставин, рішення суду, як таке, що не відповідає у повній мірі вимогам матеріального закону, обставинам справи, слід скасувати та постановити нове рішення про задоволення позову частково. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість по тілу кредиту у розмірі 3870,77 грн.

Відповідно до ст.. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги задоволено частково, то з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог в розмірі 275 грн 60 коп.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 13 лютого 2017 року задовольнити частково.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 13 лютого 2017 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість в сумі 3870 грн. 77 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судовий збір 275 грн 60 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено 19 квітня 2018 року.

Головуючий

Судді