Справа № 766/4099/18
УХВАЛА

10 квітня 2018 року Суддя Херсонського міського суду Херсонської області Прохоренко В.В. розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Херсонського міського суду Херсонської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про захист порушеного права споживача фінансових послуг, визнання недійсним договору про надання відновлювальної кредитної лінії та іпотечного договору, в якій позивачі просять визнати порушеним право ОСОБА_2 споживача фінансових послуг банку; визнати недійсним договір про надання відновлювальної кредитної лінії № Ф080227П від 06.03.2008 року, укладений між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2; визнати недійсним іпотечний договір від 06.3.2008 року № 02-23-Ф080227П, укладений між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1.

Відповідно до іпотечного договору від 06.03.2008 року № 02-23-Ф080227П-407 ОСОБА_1 передав в іпотеку ПАТ «Креді ОСОБА_3» у якості забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_2 за основним зобовязанням нерухоме майно: двокімнатну квартиру № 23, житловою площею 30,3 кв. м., загальною площею 52,3 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Херсон, вул. Калініна, 127, яка належить ОСОБА_1В, на прав приватної власності на підставі договору міни, посвідченого 15 липня 1994 року державним нотаріусом Першої Херсонської державної нотаріальної контори ОСОБА_4

Договором передбачено, що уразі неналежного виконання або невиконання ОСОБА_2В, основного зобовязання банк має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

10.04.2018 року через канцелярію суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову, в якій він просить забезпечити позов, шляхом накладення арешту на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, оскільки на теперішній час існує загроза, що буде проведено реалізацію належного позивачу майна, що в подальшому може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Ч. 1 ст. 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позов.

Відповідно до п.6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Ч. 3 ст. 150 ЦПК України передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до вимог п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Пунктом четвертим постанови передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, цивільний процесуальний закон не зобовязує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Враховуючи вищевикладене, а також, що наявні передбачені законом підстави для застосування заходів забезпечення позову, суд приходить до висновку, що заява обґрунтована, підтверджена, ґрунтується на вимогах закону, а тому суд вважає за необхідне задовольнити заяву у повному обсязі, застосувавши забезпечення позову у вигляді накладення арешт на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.149-153 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на квартиру № 23, яка розташована за адресою: м. Херсон, вул. Калініна, 127, яка належить ОСОБА_1.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Відповідно до вимог ч. 10 ст.153 ЦПК України, подання апеляційної скарги не зупиняє виконання ухвали про забезпечення позову.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Херсонської області протягом п'ятнадцяти днів з дня її складення. В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Відповідно до Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.

Суддя: В.В.Прохоренко