АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

справа №752/14913/16-ц

провадження № 22-ц/796/3644/2018

19 квітня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів: Кирилюк Г.М. (суддя-доповідач), РейнартІ.М., Музичко С.Г., при секретарі Щербенко А.С., розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за аліментами, неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, додаткових витрат на утримання малолітньої дитини, збільшення розміру аліментів, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 02 лютого 2018 року у складі судді Ладиченка С.В.,

встановив:

У вересні 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду з вказаним позовом, в якому з урахуванням подальших змін та збільшення розміру позовних вимог просила стягнути з ОСОБА_4 на її користь: заборгованість за аліментами на утримання дитини ОСОБА_6 у розмірі 76 837,75 грн.; неустойку за прострочення сплати аліментів в розмірі 23 285,62 грн.; збільшити розмір аліментів, визначений рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 05 серпня 2014 року на утримання доньки ОСОБА_6 і стягувати аліменти в твердій грошовій сумі по 5000 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі даної заяви до досягнення дитиною повноліття; додаткові витрати на дитину ОСОБА_6 у розмірі 63477,74 грн.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 02 лютого 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Позивач ОСОБА_3 звернулась до суду з апеляційною скаргою на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 02 лютого 2018 року, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Зокрема, просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за аліментами за період з 13.06.2014 р. по 22.08.2017 р. на загальну суму 76 837,75 грн. та неустойку за прострочення сплати аліментів за період з червня 2014 року по серпень 2017 року в розмірі 23 285,62 грн.

При визначенні розміру неустойки посилається на правову позицію, висловлену в постанові Верховного Суду України від 16 березня 2016 року у справі №6-2589цс15.

Правові висновки щодо застосування статті 196 СК України висловлені у постановах Верховного Суду України від 11 вересня 2013 року у справі №6-81цс13, від 1 жовтня 2014 р. у справі №6-149цс14, від 1 липня 2015 року у справі №94цс15, від 25 листопада 2015 р. у справі №6-2022цс15, від 16 березня 2016 року у справі №6-300 цс16, від 16 березня 2016 року у справі №6-2589цс15, від 2 листопада 2016 року у справі №6-1554цс16.

Судом встановлено, що ухвалою Верховного Суду від 23 січня 2018 року передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу № 572/1762/15-ц, предметом спору в якій є стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, заборгованості по аліментах, пені за прострочення сплати аліментів.

Аналіз ухвали Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц свідчить, що колегія суддів вирішила відступити від висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених в раніше ухвалених рішеннях Верховного Суду України (постанови Верховного Суду України від 01 липня 2015 року у справі № 6-94цс15, від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16).

Суд зазначив, що неодноразова зміна підходу і неможливість, по суті, встановити, які висновки Верховного Суду України щодо способу обчислення пені слід застосовувати, дозволяє серйозно сумніватися в передбачуваності застосування статті 196 СК України. Відсутність доступного і розумно передбачуваного судового тлумачення призводить до неврахування інтересів, або ж платника, або ж одержувача аліментів.

У пункті 10 частини 1 статті 252 ЦПК України встановлено, що суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об'єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу ,- до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Оскільки справа № 572/1762/15-ц передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів вважає за необхідне зупинити апеляційне провадження у даній справі.

Керуючись п.10 ч.1 ст.252, п. 14 ч.1 ст.253, ст. 260 ЦПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Зупинити апеляційне провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за аліментами, неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, додаткових витрат на утримання малолітньої дитини, збільшення розміру аліментів, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 02 лютого 2018 року до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 572/1762/15-ц.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді: