Справа № 466/1047/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

«17» квітня 2018 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Федорової О.Ф.

секретаря судового засідання Романчук М.С.

з участю:

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритомусудовому засіданні в приміщенні зали судових засідань Шевченківського районного суду м. Львова цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

встановив :

14 лютого 2018 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН- НОМЕР_1, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1, звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН-НОМЕР_2, проживає за адресою: АДРЕСА_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2, в якій просить розірвати шлюб укладений між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, який зареєстрований 30.08.2002 року Брюховецькою селищною радою м. Львова, актовий запис № 7.

Від спільного шлюбу є син - ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом серії НОМЕР_3 від 30 серпня 2002 року (а.с. 5).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з відповідачем життя не склалося, не дивлячись на прожитті разом роки. Не відчувала з боку відповідача доброго, турботливого ставлення, всі труднощі подружнього життя лягли на її плечі. Відповідач живе своїм життям, матеріально не забезпечує ні сина ні сім'ю . А також вживає спиртні напої, що негативно впливає на його поведінку по відношенню до мене та сина, застосовує фізичну силу, морально принижує. Вважає, що примирення та збереження сім'ї є неможливим та суперечить їхнім інтересам та інтересам сина. Прізвище бажає залишити, яке є у шлюбі- ОСОБА_1.. Просить шлюб розірвати.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1. підтримала позовні вимоги в повному обсязі, надавши аналогічні пояснення, які викладені у позовній заяві, а також зазначила, що відповідач був 1,5 року проходив військову службу на сході України, де познайомився із жінкою, з якою постійно підтримує телефонні розмови, із яких вбачаються теплі, проте зовсім не дружні стосунки, траплялися випадки коли відповідач у розмові називав мене її ім'ям, що дуже принижує мої жіночі почуття. Також мала розмову із цією жінкою, та просила її перестати спілкуватися із ОСОБА_2, також просила і чоловіка перестати спілкуватися із цією жінкою, однак висновків вони не зробили, спілкування триває по теперішній час. Дитина бачить сварки і це суперечить її інтересам та процесу виховання. Також зазначила, що декілька разів подавала позовну заяву про розірвання шлюбу, проте на вмовляння чоловіка забирала позовні заяви. На теперішній час остаточно вирішила розірвати шлюб. Шлюбні стосунки припинені, не має взаємних обов'язків подружжя. Зазначила, що термін на примирення не потрібен, оскільки не має наміру зберігати шлюб.

Просила позов задовольнити та розділити судові витрати у виді сплати судового збору між ними в рівних частинах.

У судовому засідання відповідач не визнав позовної заяви, пояснивши наступне, що у них є спільний син якому потрібна повноцінна сім'я, а також він не бачить поважних причин для задоволення позову. Просить надати термін на примирення. Однак до завершення судового засідання визнав позовні вимоги, та надав відповідну заяву (а.с.29).

Суд, заслухавши пояснення позивача та відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає за можливе позовні вимоги про розірвання шлюбу задовольнити з наступних підстав.

Відповідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_4, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 уклали шлюб 30.08.2002 року, про що Брюховецькою селищною радою м. Львова зроблено відповідний актовий запис № 7 (а.с.4).

Від спільного шлюбу є син - ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом серії НОМЕР_3 від 30 серпня 2002 року (а.с.5).

Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодекс.

Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Причиною розпаду сім'ї стали протилежні погляди на життя. Сім'я розпалася остаточно, примирення неможливе. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя та інтересам дітей, що мають істотне значення.

Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї.

Аналогічні приписи викладені у ст.24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Виходячи із змісту ч.ч.3, 4 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно ч.2 ст.104, ч.3 ст.105, ст.110 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Положення ст. 113 СК України надають особі, що змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, право, за її бажанням, після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв'язку із задоволенням позовних вимог понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати, а саме, судовий збір у розмірі 704,80 грн., підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

До завершення судового розгляду, під час подання заяви про визнання позовних вимог, відповідач добровільно відшкодував позивачу, понесені нею витрати, а саме витрати по сплаті судового збору у розмірі 705,00 грн., та позивачем надана заява про відсутність підстав стягнення судового збору на її користь (а.с.37).

На підставі викладеного та керуючись ч.3 ст.105, ст.110, ч.2 ст.112, 113 Сімейного кодексу України, та ст.ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264, 265, 354, Цивільного процесуального кодексу України ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований 30.08.2002 року Брюховецькою селищною радою м. Львова, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис № 7 - розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 - залишити шлюбне прізвище ОСОБА_1.

Роз'яснити сторонам, що у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Копію рішення після набрання законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей про Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому запису про шлюб.

Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, а саме до Апеляційного суду Львівської області.

Повний текст рішення виготовлено 18 квітня 2018 року.

Суддя О. Ф. Федорова