Номер провадження: 22-ц/785/802/18
Номер справи місцевого суду: 491/1513/16-ц
Головуючий у першій інстанції Желясков О. О.
Доповідач Вадовська Л. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.03.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів:

головуючого - Вадовської Л.М.,

суддів - Ващенко Л.Г., Сєвєрової Є.С.,

при секретарі - Сідлецькій Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Ананьївської міської ради Одеської області, Виконавчого комітету Ананьївської міської ради Одеської області, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком шляхом визнання незаконними та скасування рішень ради та виконавчого комітету ради, свідоцтва про право власності, договору дарування, зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди за апеляційною скаргою представника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Ананьївського районного суду Одеської області від 14 листопада 2017 року, -

в с т а н о в и л а :

Позивач ОСОБА_2, звернувшись 12 грудня 2016 року до суду з вищеназваним позовом, вказала, що у 2002 році в порядку спадкування набула у власність 2/5 частки житлового будинку, що знаходиться за адресом: АДРЕСА_1 (після зміни назви вул.АДРЕСА_2) та розташованого на земельній ділянці площею 779 кв.м відповідно до рішення Виконавчого комітету Ананьївської міської ради Одеської області від 2 березня 1954 року №4. Інші 3/5 часток вказаного будинку належали ОСОБА_4 Згідно договору дарування нежитлового приміщення магазину, нотаріально посвідченого 31 грудня 2008 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, ОСОБА_6, останніми набуто у рівних частках право приватної власності на нежитлове приміщення, яке складається з 3/5 часток будівлі, що знаходиться за адресом: АДРЕСА_1 (після зміни назви вул.АДРЕСА_2) та розташована на земельній ділянці площею 750 кв.м. Посилаючись на порушення при переведенні 3/5 часток житлового будинку в нежитлове приміщення магазину, позивач ОСОБА_2 після уточнення вимог остаточно просила поновити строк звернення до суду за захистом порушеного права; усунути їй ОСОБА_2 перешкоди у користуванні належною їй частиною житлового будинку шляхом визнання незаконним та скасування:

рішення виконавчого комітету Ананьївської міської ради від 28 квітня 1999 року №84 про надання ОСОБА_4 дозволу на переобладнання квартири під магазин по АДРЕСА_3

рішення виконавчого комітету Ананьївської міської ради від 25 травня 2006 року №99 про прийняття в експлуатацію закінченого переобладнанням магазину загальною площею 46,7 кв.м по АДРЕСА_4,

рішення Ананьївської міської ради від 31 серпня 2006 року про надання ОСОБА_4 дозволу на розміщення магазину,

рішення Ананьївської міської ради від 29 березня 2007 року №53 про заміну правовстановлюючого документу,

свідоцтва про право власності від 3 травня 2007 року №10, виданого виконавчим комітетом Ананьївської міської ради на ім'я ОСОБА_4 на право приватної власності на нежитлове приміщення магазину,

договору дарування нежитлового приміщення магазину, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, ОСОБА_6, посвідченого державним нотаріусом Мороз Н.О. 31 грудня 2008 року за реєстровим №6066,

стягнути з відповідачів судові витрати (т.1 а.с.2-4, 150-153, 159-169, 205-220, т.2 а.с.2-25, 51).

Відповідач ОСОБА_4, звернувшись 16 червня 2017 року до суду із зустрічним позовом, просила стягнути з ОСОБА_2 на відшкодування завданої безпідставними звинуваченнями у порушенні її прав моральної шкоди 100000,00 грн. та судові витрати (т.2 а.с.58-60).

Ухвалою судді Ананьївського районного суду Одеської області Дорош В.В. від 22 грудня 2016 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 (т.1 а.с.31).

Ухвалою Ананьївського районного суду Одеської області від 24 січня 2017 року задоволено заяву ОСОБА_2 про відвід судді Дорош В.В. (т.1 а.с.61).

Ухвалою Ананьївського районного суду Одеської області у складі судді Желяскова О. від 7 липня 2017 року зустрічну позовну заяву прийнято до спільного розгляду з первісним позовом (т.2 а.с.67).

Ухвалою Ананьївського районного суду Одеської області від 7 липня 2017 року до участі в справі в якості співвідповідача залучено Виконавчий комітет Ананьївської міської ради (т.2 а.с.72).

Відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 первісний позов не визнали (т.1 а.с.39-44).

Відповідач Ананьївська міська рада Одеської області, Виконавчий комітет Ананьївської міської ради Одеської області первісний позов не визнали (т.1 а.с.36-37, 82-83, т.2 а.с.82, 83).

Позивач ОСОБА_2 зустрічний позов не визнала (т.2 а.с.84).

Рішенням Ананьївського районного суду Одеської області від 14 листопада 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено, у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 відмовлено (т.3 а.с.30-39).

В апеляційній скарзі представник в інтересах ОСОБА_2 просить рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 скасувати повністю і ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову ОСОБА_2, стягнення з Ананьївської міської ради судових витрат.

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення в оскаржуваній частині з підстав невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає у не зверненні уваги на те, що за змістом статті 391 ЦК України позовна давність не поширюється на вимоги власника чи іншого володільця про усунення перешкод у здійсненні ним права користування чи розпорядження своїм майном, що не пов'язані з позбавленням володіння; у не прийнятті висновків рішення апеляційного суду Одеської області від 5 жовтня 2016 року (апеляційне провадження №22-ц/785/3797/16) щодо встановлення порядку користування земельною ділянкою у межах, які існували до отримання спадщини; у безпідставності не прийняття доказів незаконності прийнятих радою та виконавчим комітетом ради рішень щодо 3/5 часток житлового будинку та у не дослідженні інших обставин, якими обґрунтовано створювані їй відповідачами перешкоди у користуванні власністю тощо.

В апеляційній скарзі не зазначено нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, зазначено заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції.

У відзивах на апеляційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, Ананьївська міська рада, Виконавчий комітет Ананьївської міської ради заперечення щодо змісту і вимог апеляційної скарги обґрунтували безпідставністю заявлених вимог.

Переглянувши справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та відзивах на неї, колегія суддів дійшла висновку про залишення судового рішення в оскаржуваній частині без змін, а скарги без задоволення.

Учасниками справи в порядку доведення обставин, на які посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, надано докази, що містять наступні дані.

Згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого у спадковій справі №483/2002 18 грудня 2002 року державним нотаріусом Ананьївської районної державної нотаріальної контори Одеської області Мороз Н.О., зареєстрованого в реєстрі за №3060, ОСОБА_9 набула у власність 2/5 часток житлового будинку житловою площею 55,2 кв.м, який знаходиться по АДРЕСА_5 в м. Ананьїв Одеської області та розташований на земельній ділянці площею 779,0 кв.м (рішення №4 від 2 березня 1954 року виконавчого комітету Ананьївської міської ради Одеської області). За змістом Свідоцтва до спадщини перейшло 2/5 часток житлового будинку, що становить жилу площу 19,9 кв.м, які належали померлому 21 липня 2001 року ОСОБА_10 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого нотаріусом Ананьївської районної державної нотаріальної контори 24 листопада 1992 року за реєстровим №1822. Реєстрація права власності ОСОБА_9 на 2/5 часток будинку на підставі вказаного свідоцтва проведена бюро технічної інвентаризації 24 грудня 2002 року (т.1 а.с.6).

Рішенням Виконавчого комітету Ананьївської міської ради від 28 квітня 2005 року №84 «Про дозвіл на переобладнання квартири під магазин по вул.К. Лібкнехта гр.ОСОБА_4.» дозволено ОСОБА_4 переобладнання квартири під магазин по АДРЕСА_6

Рішенням Виконавчого комітету Ананьївської міської ради від 25 травня 2006 року №99 «Про прийняття в експлуатацію закінченого переобладнанням магазину по АДРЕСА_7 гр.ОСОБА_4.» за заявою ОСОБА_4 на підставі Акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта від 22 травня 2006 року прийнято в експлуатацію закінчений переобладнанням магазин загальною площею 46,7 кв.м по АДРЕСА_7 (т.1 а.с.11, 12).

Рішенням Виконавчого комітету Ананьївської міської ради від 31 серпня 2006 року №174 «Про надання дозволу на розміщення магазину гр.ОСОБА_4.» надано дозвіл на розміщення магазину по реалізації промислових товарів по АДРЕСА_7 ОСОБА_4; зобов'язано виконати благоустрій прилеглої території до торгівельної точки та вуличне освітлення (т.1 а.с.112).

Рішенням Виконавчого комітету Ананьївської міської ради від 29 березня 2007 року №53 «Про заміну право встановлювального документу по вул.К.Лібкнехта, 37» вирішено замінити прав встановлювальний документ у зв'язку з переобладнанням квартири під магазин «Мілленіум» та видати свідоцтво про право власності на приміщення магазину промислових товарів «Мілленіум» з господарськими будівлями, що становить 3/5 частин домоволодіння по АДРЕСА_3 замість Договору купівлі-продажу частини житлового будинку, посвідченого 22 квітня 2005 року Ананьївською районною державною нотаріальною конторою за реєстровим №917 (т.1 а.с.95).

Згідно Свідоцтва про право власності №10 на нежитлове приміщення магазину «Мілленіум», виданого 3 травня 2007 року Виконавчим комітетом Ананьївської міської ради на підставі рішення виконкому ради від 29 березня 2007 року за №53, ОСОБА_4 на праві приватної власності належало нежитлове приміщення, що складалося в цілому з нежитлового приміщення магазину «Мілленіум» літ. «А-1неж.», господарських будівель та споруд, що становить 3/5 частин житлового будинку. Реєстрація права власності ОСОБА_4 на нежитлове приміщення на підставі вказаного свідоцтва проведена бюро технічної інвентаризації 7 травня 2007 року (т.1 а.с.96).

Згідно даних Ананьївського бюро технічної інвентаризації та Реєстру прав власності на нерухоме майно станом на 25 грудня 2008 року за адресом: АДРЕСА_8 знаходиться житловий будинок літ. «А-1ж» з прибудовою та ганком літ. «а», «а1» житловою площею 19,9 кв.м загальною площею 34,6 кв.м, що складає 2/5 часток об'єкту, та нежитлове приміщення магазину «Мілленіум» літ. «А-1неж.» загальною площею 47,3 кв.м, що складає 3/5 часток об'єкту, з господарськими будівлями та спорудами (сараї літ. «В», «Г», «Е», «К», дворові вбиральні літ. «Д», «Ж», навіси літ «З», «И», «Л», «М», ворота - 1, водопровід -3, огорожа -4,5, хвіртка -6, замощення -1, мощення -П, ), площа земельної ділянки 750,0 кв.м (т.1 а.с.226-228).

Згідно Договору дарування нежитлового приміщення магазину «Міленніум», укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_6, Граждан ОСОБА_11, посвідченого 31 грудня 2008 року державним нотаріусом Ананьївської районної державної нотаріальної контори Одеської області Мороз В.О., зареєстрованого в реєстрі за №6066, ОСОБА_6, ОСОБА_5 набули у власність нежитлове приміщення магазину «Мілленіум» загальною площею 47,3 кв.м, яке знаходиться по АДРЕСА_7 в м.Ананьїв Одеської області на неприватизованій земельній ділянці площею 750 кв.м. Реєстрація права власності ОСОБА_6, ОСОБА_5 на нежитлове приміщення на підставі вказаного договору проведена бюро технічної інвентаризації 9 лютого 2009 року (т.1 а.с.7, 119).

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 5 жовтня 2016 року (апеляційне провадження №22-ц/785/3797/16), зокрема, залишено без змін рішення Ананьївського районного суду Одеської області від 29 лютого 2016 року в частині встановлення між ОСОБА_2 та ОСОБА_6, ОСОБА_5 порядку користування земельною ділянкою за Ш варіантом висновку судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи, виділено ОСОБА_2 у користування земельну ділянку площею 380,78 кв.м, виділено ОСОБА_6, ОСОБА_5 у користування земельну ділянку площею 356,22 кв.м (т.1 а.с.17-20).

Рішенням Виконавчого комітету Ананьївської міської ради від 25 травня 2017 року №47 «Про присвоєння адреси магазину «Мілленіум» гр.ОСОБА_5, ОСОБА_6.» присвоєно магазину «Мілленіум», що належить на праві приватної власності ОСОБА_5, ОСОБА_6, юридичну адресу: АДРЕСА_9 (т.2 а.с.143).

В ході апеляційного перегляду справи нових доказів не надано.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч.1 ст.15 ЦК України).

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу; способами захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, припинення дії, яка порушує право (ч.1, п.3 ч.2 ст.16 ЦК України).

Відповідно до передбаченого статтею 13 ЦПК України принципу диспозитивності цивільного судочинства суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1); учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч.3).

ОСОБА_2 з 2002 року є власником 2/5 часток житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_7 в м. Ананьїв. Земельна ділянка по АДРЕСА_7 в м. Ананьїв не перебуває у приватній власності ОСОБА_2 чи будь-кого з відповідачів, відтак, земельна ділянка належить до комунальної власності територіальної громади м. Ананьїв, судовим рішенням встановлено порядок користування земельною ділянкою між ОСОБА_2 та ОСОБА_5, ОСОБА_6

Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч.1 ст.317 ЦК України). Право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст.321 ЦК України). Власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст.391 ЦК України).

ОСОБА_2 заявлено вимоги про усунення їй перешкод у користуванні належною їй часткою житлового будинку.

Таким чином, ОСОБА_2 звернулась до суду за захистом права власності від порушень, не пов'язаних із позбавленням володіння, відповідно до встановлених обставин між сторонами виникли правовідносини, врегульовані статтею 391 ЦК України.

Вимога власника про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном (негаторний позов) заявляється власником, якщо між ним та порушником його прав відсутні договірні відносини, тобто це речово-правовий засіб захисту, вимога усунути порушення не пов'язана з позбавленням права володіння. Негаторний позов може бути пред'явлений у межах строку існування правопорушення; якщо перешкоди усунено, то відпадають і підстави на пред'явлення негаторного позову; до таких вимог позовна давність не застосовується.

У сенсі положень статті 391 ЦК України власник, який звернувся за захистом права власності від порушень, має вказати перешкоди, усунення яких ним вимагається; власник майна як позивач не зобов'язаний доводити неправомірність дій відповідача; власник має доказати факт існування перешкод у здійсненні користування та розпорядження майном; особа, яка створює перешкоди (відповідач), має довести правомірний характер своєї поведінки для того, щоб позов не підлягав задоволенню. Виникла у власника в результаті перешкод у здійсненні користування та розпорядження майном шкода підлягає відшкодуванню за правилами глави 82 ЦК України.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що заявивши вимогу про усунення перешкод у користуванні власністю як то 2/5 частками житлового будинку по АДРЕСА_3 ОСОБА_2 не вказала, що і як саме перешкоджає їй у користуванні належною часткою нерухомого майна.

Так, за змістом позовної заяви усунення перешкод у користуванні власністю (часткою нерухомого майна) ОСОБА_2 обґрунтовує існуванням таких порушень як незаконних згідно її доводів рішень виконавчого комітету Ананьївської міської ради від 28 квітня 1999 року №84, від 25 травня 2006 року №99, від 31 серпня 2006 року №174, від 29 березня 2007 року №53 про надання ОСОБА_4 дозволу на переобладнання квартири під магазин по АДРЕСА_3 про прийняття в експлуатацію закінченого переобладнанням магазину, про надання дозволу на розміщення магазину, про заміну правовстановлюючого документу, а також незаконних свідоцтва від 3 травня 2007 року №10, виданого виконавчим комітетом ради на ім'я ОСОБА_4 на право приватної власності на нежитлове приміщення магазину, та нотаріально посвідченого 31 грудня 2008 року за реєстровим №6066 договору дарування нежитлового приміщення магазину, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, ОСОБА_6, при цьому усунення порушень ОСОБА_2 вбачає у визнанні незаконними та скасуванні вказаних рішень виконкому ради, свідоцтва, договору тощо.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що зазначені позивачем рішення виконкому ради, свідоцтво про право власності на нежитлове приміщення та договір дарування не створюють для ОСОБА_2 перешкод у користуванні належною їй частиною житлового будинку, тому вимоги про усунення перешкод у користуванні власністю є безпідставними.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо безпідставності вимог.

Так, частина 2 статті 16 ЦК України встановлює перелік цивільно-правових (матеріальних) способів захисту прав та інтересів; їх суть полягає у тому, що за їх допомогою відновлюється майновий стан особи, усуваються перешкоди на шляху здійснення права або невизначеність правового стану та фактів. Припинення дії, яка порушує право, як спосіб захисту полягає у бажанні володільця суб'єктивного права припинити порушення в цей час і на майбутнє; цей спосіб захисту застосовується також з метою усунення перешкод на шляху здійснення права.

ОСОБА_2 є власником 2/5 часток житлового будинку по АДРЕСА_10 ОСОБА_4 була власником 3/5 часток вказаного житлового будинку, які рішеннями уповноваженого на те органу переобладнано та переведено у нежитлове приміщення, в подальшому подароване ОСОБА_6, ОСОБА_5 Вказані частки будівлі є окремими об'єктами, з різними входами, порядок користування земельною ділянкою, на якій дані об'єкти нерухомого майна знаходяться, встановлений судовим рішенням. Рішення виконкому ради, рівно як і правовстановлюючі документи на нежитлове приміщення не є у розумінні пункту 3 частини 2 статті 16, статті 391 ЦК України дією відповідачів, яка порушує право власності ОСОБА_2 на належну їй частку житлового будинку. Факт існування перешкод у здійсненні користування та розпорядження майном ОСОБА_2 не довела, недоведеність факту існування перешкод у здійсненні позивачем користування та розпорядження належною часткою житлового будинку має наслідком відсутність у відповідачів необхідності доводити правомірний характер своєї поведінки.

Законність рішень виконкому ради, правовстановлюючих документів на нежитлове приміщення можуть бути предметом самостійних вимог, а не перешкодою, що підлягає усуненню у сенсі положень статті 391 ЦК України. За таких обставин, безпідставно перевіряти законність оскаржуваних рішень, свідоцтва, договору у дані справі.

Суд першої інстанції з безпідставністю вимог визначився правильно, законність оскаржуваних рішень, свідоцтва, договору не є обставинами, що підлягають встановленню при зверненні власника майна до суду з вимогою в порядку статті 391 ЦК України.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні вимог зустрічного позову не оскаржено, відтак, при даному апеляційному перегляді справи рішення суду в цій частині не перевіряється.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, колегія суддів -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ананьївського районного суду Одеської області від 14 листопада 2017 року в частині позовних вимог ОСОБА_2 до Ананьївської міської ради Одеської області, Виконавчого комітету Ананьївської міської ради Одеської області, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком шляхом визнання незаконними та скасування рішень ради та виконавчого комітету ради, свідоцтва про право власності, договору дарування - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 16 квітня 2018 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Л.Г.Ващенко

Є.С.Сєвєрова