Постанова

Іменем України

02 травня 2018 року

м. Київ

справа № 752/5012/17

провадження № 61-6534св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С. (суддя-доповідач),

суддів: Лесько А. О., Мартєва С. Ю., Пророка В. В., Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач - акціонерне товариство «CGM Czеch a.s.»,

представник позивача - Мохнюк Руслана Геннадіївна,

відповідач - ОСОБА_2,

представник відповідача - ОСОБА_3,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу акціонерного товариства «CGM Czеch a.s.» в особі арбітражного керуючого Еміл Фішера на рішення Голосіївського районного суду м. Києва

від 12 липня 2017 року у складі судді Мирошниченко О. В., та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 07 листопада 2017 року у складі колегії суддів: Рейнарт І. М., Кирилюк Г. М., Волошиної В. М.,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 року акціонерне товариство «CGM Czеch a.s.» (далі - АТ «CGM Czеch a.s.», товариство) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, у якому просило визнати недійсним договір купівлі-продажу

від 28 червня 2014 року, укладений між АТ «CGM Czech a.s.», в особі представника ОСОБА_4, та ОСОБА_2, посвідчений нотаріусом Київського нотаріального округу Ситницькою Т. О., зареєстрований в реєстрі № 1519; скасувати рішення про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 та повернути вказану квартиру у власність товариства.

Позов мотивовано тим, що у 2009 році Чеське підприємство

AT «Ставбі», яке в подальшому було перейменоване на AT «CGM Czech a.s.», інвестувало в будівництво квартири АДРЕСА_1 площею 80,3 кв. м, що складається з двох житлових кімнат, право власності на яку після побудови було зареєстровано 04 березня 2013 року.

У 2014 році розпочатою процедуру банкрутства AT «CGM Czech a.s.». Для розпорядження майном товариства, рішенням Крайового суду м. Крадец Кралове арбітражним керуючим був призначений Еміл Фішера, який при встановлені наявності у власності позивача майна, отримав інформаційні довідки про реєстрацію права власності, з яких вбачається, що вказана квартира вибула з власності товариства і належить відповідачу.

Квартира АДРЕСА_1 відчужена

28 червня 2014 року за договором купівлі-продажу на користь відповідача ОСОБА_2

Зі сторони товариства при укладенні оспорюваного правочину діяв представник ОСОБА_4, який не був уповноваженим товариством на підписання договору купівлі-продажу, оскільки довіреності на його ім'я директори товариства не видавали і не підписували, а засвідчувальний напис чеської пошти датований 18 лютого 2014 року, тобто за день до видачі такої довіреності.

Позивач посилався на те, що вказана довіреність є підробленою, а квартира відчужена за заниженою вартістю та вибула з власності позивача поза його волею.

Посилаючись на вказані обставини та на підставі частини першої статті 228, частин першої та другої статті 203 та статті 215 ЦК України позивач просить позов задовольнити.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 12 липня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивач не довів недійсність довіреності, виданої товариством на ім'яОСОБА_4 та не надав належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що дії повіреного при укладенні оспорюваного договору купівлі-продажу не відповідали волевиявленню товариства.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 07 листопада 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, апеляційний суд погодився з висновкам суду першої інстанції про недоведеність позовних вимоги. Зазначив, що місцевий суд повно з'ясував обставини справи, оцінив надані сторонами докази, правильно застосував норми матеріального права, тому правових підстав для його скасування не має.

У касаційній скарзі, поданій у листопаді 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

АТ «CGM Czech a.s.» просить скасувати ухвалені у справі рішення, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що висновки судів не відповідають обставинам справи та наданим доказам, судами не досліджено доказів та неправильно застосовано норми матеріального права. Зокрема не враховано, що довіреність від імені товариства видана на ім'я ОСОБА_4 - підроблена і у зв'язку із чим є нікчемною, а тому не вимагає визнання її недійсною. Крім того, ціна продажу квартири була визначена з порушенням встановленого законом порядку. Відсутність в матеріалах нотаріальної справи допустимого та законного документа, який би визначав договірну, балансову чи ринкову вартість квартири також є підставою для визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним.

Відповідач не скористався своїм правом на подання до суду відзиву на касаційну скаргу, заперечень щодо її змісту і вимог до касаційного суду не направили.

За змістом частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом установлено, що на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 7 березня 2013 року квартира АДРЕСА_1 належала на праві власності АТ «CGM Czech a.s.».

28 червня 2014 року між АТ «CGM Czech a.s.» від імені якого діяв ОСОБА_4, та ОСОБА_2 було укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1. Продаж квартири вчинено за 189 646, 47 грн, які покупець зобов'язаний перерахувати на рахунок, відкритий продавцем в

ПАТ «Промінвестбанк», протягом трьох днів з дня підписання договору (пункт 7 договору).

03 липня 2014 року грошові кошти у розмірі 189 646,47 грн надійшли на вказаний рахунок від платника ОСОБА_2

Аргументуючи позов, АТ «CGM Czech a.s.» посилалося на те, що на момент підписання оспорюваного договору купівлі-продажу квартири представник, який діяв від імені товариства при підписанні договору - ОСОБА_4, порушив частину другу статті 203 ЦК України, оскільки не мав відповідної довіреності, яка б уповноважувала його на підписання такого договору. З наведеного слідує, що квартира вибула із власності позивача поза його волею, внаслідок вчинення кримінального правопорушення - підроблення довіреності.

Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно статті 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

Відповідно до статті 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Згідно норми статті 245 ЦК України форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин.

Відповідно до статті 18 Договору між Україною та Чеською Республікою про правову допомогу в цивільних справах, який ратифіковано Законом України від 10 січня 2002 року № 2927-II зі змінами від 14 вересня 2007 року, документи, складені або засвідчені компетентним органом однієї Договірної Сторони та підтверджені підписом уповноваженої особи й офіційною печаткою, є дійсними на території другої Договірної Сторони без подальшого засвідчення. Те ж саме стосується і засвідчення підпису громадянина, копій і перекладів документів, засвідчених компетентним органом. Документи, про які йдеться у пункті 1 цієї статті, мають однакову доказову силу на територіях обох Договірних Сторін.

Суд установив, що при укладенні оспорюваного договору АТ «CGM Czech a.s.» представляв ОСОБА_4 на підставі довіреності, підписаної 17 лютого 2014 року головою правління Ондржей Піцеком та заступником голови правління Карелом Словаком, згідно якої ОСОБА_4 уповноважений представляти товариство в усіх установах, у тому числі в нотаріальних органах, пов'язаних з продажем квартир, які знаходяться у приватній власності товариства та знаходяться за адресою: Україна, АДРЕСА_5, АДРЕСА_6, АДРЕСА_7, АДРЕСА_8, АДРЕСА_9, АДРЕСА_10, АДРЕСА_11, АДРЕСА_1, АДРЕСА_12, АДРЕСА_13, включаючи одержання всіх необхідних документів, що стосуються продажу кватир.

У довіреності перелічені повноваження, які надані повіреній особі, зокрема, укладення договорів купівлі-продажу, предметом яких буде продаж вищезазначених квартир, в комплексі або по частинах, або по окремих квартирах.

Довіреність дійсна з 19 лютого 2014 року до 30 червня 2014 року та містить посвідчувальні написи легалізації.

Позивачем заявлено позов про визнання правочину недійсним з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 203 та статті 228 ЦК України

З аналізу змісту положень частини другої та частини третьої статті 203 ЦК України вбачається, що наявність необхідного обсягу цивільної дієздатності (частина друга статті 203 ЦК України) та наявність вільного волевиявлення учасника правочину (частина третя статті 203 ЦК України) є двома різними підставами, недодержання яких в момент вчинення правочину, може бути наслідком для визнання такого правочину недійсним.

Перелік правочинів, які є нікчемними як такі, що порушують публічний порядок, визначений статтею 228 ЦК України: 1) правочини, спрямовані на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина; 2) правочини, спрямовані на знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Суд встановив, що предметом даного спору є визнання недійсним договору купівлі-продажу від 28 червня 2014 року, укладений між АТ «CGM Czech a.s.», в особі представника ОСОБА_4, та ОСОБА_2 Вимоги про визнання недійсною довіреності, виданої на ім'я ОСОБА_4, головою правління та заступником голови правління товариства на продаж квартир

17 лютого 2014 року та посвідченої 18 лютого 2014 року, позивачем не заявлялись. Як на підставу позову позивач не посилався на те, що посвідчення довіреності на ім'я ОСОБА_4 ДП «Чешська пошта», суперечить законодавству Чеської республіки, і є неправомірним. Для укладення оспорюваного договору ОСОБА_4 був наданий оригінал свідоцтва про право власності товариства на спірну квартиру, яке було передано повіреному головою правління та заступником голови правління товариства, що не заперечувалось представником позивача.

Колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що

АТ «CGM Czech a.s.» не довело той факт, що дії повіреного на відчуження спірної квартири не відповідали волевиявленню товариства.

У процесі розгляду справи судами надано належної оцінки доводам позивача про підроблення довіреності на ім'я ОСОБА_4 та її нікчемність, про що наведено відповідні мотиви.

Оскільки при укладенні оспорюваного правочину нотаріусом перевірялись повноваження представника товариства на підписання договору купівлі-продажу та відчуження від імені товариства об'єкта нерухомого майна, посилання у касаційній скарзі на пояснення директорів акціонерного товариства про те, що такої довіреності вони не видавали і не підписували, а також про те, що засвідчувальний напис чеської пошти, датований

18 лютого 2014 року, тобто за день до видачі такої довіреності, є необґрунтованими.

Інших доказів, які б свідчили про протилежне та спростовували ці обставини, позивачем не надано, тому відсутні підстави для висновку про наявність факту підробки довіреності або приймати як доведену обставину, що така довіреність не видавалась товариством взагалі.

Доводи позивача про те, що Карел Словак та Ондржей Піцек не підписували довіреність на ім'я ОСОБА_4 не підтверджені належними і допустимими доказами, зокрема в процесі розгляду справи на підтвердження даних обставин стороною позивача не заявлялося клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи на предмет спростування дійсності підписів.

Посилання в касаційній скарзі на те, що ціна продажу квартири визначена невірно не заслуговує на увагу, скільки пунктом 7 договору купівлі-продажу квартири продаж здійснено за 189 646,47 грн, що еквівалентно

16 040 доларів США, а позивачем не надано належних доказів на підтвердження того, що ціну квартири, за яку слід здійснити продаж, керівництвом товариства встановлено в більшому розмірі.

Доводи касаційної скарги є аналогічними доводам апеляційної скарги, які належним чином перевірені в ході апеляційного розгляду справи та висновки щодо яких обґрунтовано викладено в мотивувальній частині ухваленого ним рішення.

Доводи касаційної скарги відповідача цих висновків не спростовує та у переважній більшості зводяться до переоцінки доказів і незгоди заявника з висновками судів щодо їх оцінки, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції (стаття 400 ЦПК України).

Колегія суддів перевірила доводи касаційної скарги на предмет законності судових рішень виключно в межах які безпосередньо стосуються правильності застосування місцевим та апеляційним судом норм матеріального і дотримання норм процесуального права, у зв'язку із чим, не вдається до аналізу і перевірки інших доводів, які за своїм змістом зводяться до переоцінки доказів та встановлення обставин, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

При вирішенні даної справи судом першої та апеляційної інстанцій правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, ухвалені ними рішення відповідають критеріям законності і обґрунтованості.

Згідно статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанції залишити без змін.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу акціонерного товариства «CGM Czеch a.s.» в особі арбітражного керуючого Еміль Фішера залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 12 липня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 07 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді А. О. Лесько

С. Ю. Мартєв

В. В. Пророк

І. М. Фаловська