Номер провадження: 22-ц/785/3478/18
Номер справи місцевого суду: 500/1240/17
Головуючий у першій інстанції Грубіян Л. І.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.04.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Таварткіладзе О.М.

суддів: Заїкіна А.П., Калараша А.А.,

при секретарі: Томашевській К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 27 грудня 2017 року про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Товариства з обмеженою відповідальністю «СМАРТ ФІНЕКСПЕРТ» (далі - ТОВ ««СМАРТ ФІНЕКСПЕРТ») про витребування майна із чужого незаконного володіння, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Товариства з обмеженою відповідальністю «СМАРТ ФІНЕКСПЕРТ» (далі - ТОВ ««СМАРТ ФІНЕКСПЕРТ») з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 05 грудня 2017 року заяву ОСОБА_2 задоволено. Заборонено ОСОБА_5, ОСОБА_4, ТОВ «СМАРТ ФІНЕКСПЕРТ» користуватися 1/10 частиною будинку АДРЕСА_1, площею 45.5 кв. м.. Зобов'язано ТОВ «СМАРТ ФІНЕКСПЕРТ» передати на відповідальне зберігання наведене приміщення ОСОБА_6

ОСОБА_4 звернувся до суду з заявою про скасування заходів забзпечення позову вжитих ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 05 грудня 2017 року, посилаючись на те, що спірне приміщення використовується орендарем ОСОБА_4 та суборендарем ТОВ «СМАРТ ФІНЕКСПЕРТ» для ведення підприємницької діяльності .

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 27 грудня 2017 року скасовані заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 05.12.2017 р., шляхом зняття:

- заборони ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3, місце фактичного проживання: АДРЕСА_4, ІПН НОМЕР_2, ТОВ «Смарт Фінексперт» (ідентифікаційний код за , місцезнаходження: 54017, м.Миколаїв, вул.Декабристів, б.38 а/9) директор ОСОБА_7 користуватися 1/10 частиною будинку АДРЕСА_1, площею 45.5 кв.м.;

- зобов'язання ТОВ «Смарт Фінексперт» (ідентифікаційний код за , місцезнаходження: 54017, м.Миколаїв, вул.Декабристів, б.38 а/9) директор ОСОБА_7 передати на відповідальне зберігання 1/10 частину будинку АДРЕСА_1, площею 45.5 кв.м - ОСОБА_6, яка проживає в АДРЕСА_5, паспорт НОМЕР_3, виданий Ізмаїльським РВ УМВС України в Одеській області 28.03.1997 року.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, ОСОБА_2 звернулася до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 27 грудня 2017 року скасувати та вжити заходи забезпечення позову аналогічні тим заходам, які були вжиті в ухвалі Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 05 грудня 2017 року щодо відповідачів.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість судового рішення в межах заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи та у випадках встановлених ч. 3 цієї статті.

Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норрм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Задовольняючи заяву про скасування заходів забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що після застосування заходів забезпечення позову суду надані договори оренди та суборенди спірного майна, умовами яких є використання спірного майна з метою ведення підприємницької діяльності, тому способи вжитих заходів забезпечення позову перешкоджають господарській діяльності юридичної особи - ТОВ «СМАРТ ФІНЕКСПЕРТ», у зв'язку з чим, на підставі ч. 1 ст. 158 ЦПК України, з метою недопущення втручання в підприємницьку діяльність, вжиті заходи забезпечення позову підлягають скасуванню.

Проте погодитися з таким висновком суду першої інстанції не можна..

З матеріалів справи вбачається, що:

- спірне приміщення належало ОСОБА_8 на підставі договору купівлі-продажу від 12.07.1996 року;

- рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 12.08.2005 року, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 27.07.2011 року, визнано дійсним договір купівлі-продажу у письмовій формі між ОСОБА_8 та ОСОБА_3 та визнано право власності на спірну частину домоволодіння за ОСОБА_3, за яким було зареєстровано право власності на вказане приміщення 07.02.2006 року;

- рішенням Ізмальського міськрайонного суду Одеської області від 11.02.2009 року спірну частину домолодіння виділено в окремий об'єкт нерухомості та визнано право власності на виділений об'єкт за ОСОБА_3, який зареєстровав за собою це право 29.10.2010 року;

- 13.05.2011 року ОСОБА_8 склала заповіт, згідно з яким заповіла спірне приміщення своїй внучці ОСОБА_2;

- 14.12.2011 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 12.08.2005 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 27.07.2011 року - скасовані та справу передано до суду першої інстанції на новий розгляд;

- рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 23.06.2015 року, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 09.09.2015 року в задоволені позову ОСОБА_3 до ОСОБА_8 про визнання права власності на нежиле приміщення відмовлено;

- рішенням апеляційного суду Одеської області від 16.12.2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_8 задоволено. Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11 лютого 2009 року скасовано та постановлено нове рішення, яким відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_3 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, МПКПП «Чайка», МПП «Чайка», 3-ої особи КП «Ізмаїльське МБТІ», про виділ частки в окремий об'єкт нерухомості;

- 02.03.2016 року скасована державна реєстрація права власності на спірне приміщення ОСОБА_3;

- ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_8;

- рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 22.11.2016 року визнано право власності на спірне приміщення за ОСОБА_8;

- 09.12.2016 року ОСОБА_2 звернулася до нотаріальної контори з заяовю про прийняття спадщини за заповітом;

- 21.02.2017 року сталося проникнення невідомих осіб до спірного приміщення та його захоплення;

- згідно повідомлення Ізмаїльського міського відділу поліції в спірному приміщенні ремонтні роботи здійснюють орендар ОСОБА_4 та суборендатор ТОВ «СмартФінексперт» з дозволу ОСОБА_3;

- в березні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_13, ОСОБА_4, ТОВ «Смарт Фінексперт» про витребування майна з чужого незаконного володіння, провадження за яким відкрито ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21.03.2017 року;

- 05 грудня 2017 року судом за заявою позивача вжиті заходи забезпечення позову шляхом заборони відповідачам ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ТОВ «СМАРТ ФІНЕКСПЕРТ» користуватися 1/10 частиною будинку АДРЕСА_1, площею 45.5 кв. м., а також зобов'язання ТОВ «СМАРТ ФІНЕКСПЕРТ» передати на відповідальне зберігання наведене приміщення ОСОБА_6;

- після застосування судом заходів забезпечення позову, разом із заявою про скасування заходів забезпечення позову відповідачем ОСОБА_4 суду надані копії договору оренди від 01.03.2016 року та договору суборенди від 17.02.2017 року, які є підставою користування спірним майном відповідачами ОСОБА_4 та ТОВ «СМАРТ ФІНЕКСПЕРТ», та якими передбачена мета використання цього майна - для ведення підприємницької діяльності.

- відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦК України не допускаються зловиживання правом в інших формах.

Як вбачається з наведеного, ОСОБА_3 не міг не знати та мав знати про рішення апеляційного суду Одеської області від 16.12.2015 року, яким відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_3 про виділ частки в окремий об'єкт нерухомості.

Таке рішення є підставою для скасування державної реєстрації права власності, яка була скасована 02.03.2016 року. Незважаючи на це, ОСОБА_3 передав вказане спірне приміщення в оренду ОСОБА_4, а той вже майже через рік в суборенду ТОВ «СМАРТ ФІНЕКСПЕРТ» після чого розпочалися ремонтні роботи та активне використання приміщення в господарських цілях. Проте і орендар і суборендар зобов'язані були при цьому проявити розумну обачність при укладенні відповідно договору оренди та суборенди, а дізнавшись про скасування в орендодавця права власності на спірне приміщення - заінтересованість у розгляді спору по суті та утримання від дій, які є підставою для заяви учасниками спору позовних вимог з приводу цього спірного приміщення вже до них самих.

Тобто суд має надавати оцінку з викладенням відповідних обгрунтувань щодо вирогідності настання незворотних наслідків для СПД та перевіряти при цьому наявність ознак зловживання учасником спору своїми правами у вигляді передачі приміщення для ведення господарської діяльності незважаючи на існування судових рішень, що є чи можуть бути підставою для скасування державної реєстрації права власності такого учасника справи на спірне приміщення.

Проте наведеного суд першої інстанції не врахував.

При таких обставинах у суду першої інстанції не було підстав для висновку про те, що вжиті заходи забезпечення позову обмежують господарюючих суб'єктів у користуванні спірним приміщенням. При цьому відповідний пункт Постанови пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», передбачає з'ясування судом інтересів, що можуть порушені вжиттям заходів забезпечення позову.

Тому, ухвала суду першої інстанції про скасування заходів забезпечення позову від 27.12.2017 року, вжитих ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 05.12.2017 року не може залишатися в силі і підлягає скасуванню, а заява ОСОБА_4 про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Товариства з обмеженою відповідальністю «СМАРТ ФІНЕКСПЕРТ» (далі - ТОВ ««СМАРТ ФІНЕКСПЕРТ») про витребування майна із чужого незаконного володіння- залишенню без задоволення.

Слід зазначити, що ухвала суду першої інстанції про скасування заходів забезпечення позову не набрала чинності, оскільки подання в передбачений законом строк апеляційної скарги зупинило її дію.

У разі скасування такої ухвали суду, заходи забезпечення позову вжиті відповідною ухвалою продовжують свою дію, внаслідок чого немає підстав для вжиття їх апеляційним судом, про що просила ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі.

З урахуванням наведеного апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 383 ЦПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 27 грудня 2017 року в частині скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 05.12.2017 року - скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_4 про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 05.12.2017 року - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 25.04.2018 року:

Головуючий: О.М. Таварткіладзе

Судді: А.П. Заїкін

А.А. Калараш