У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" квітня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Астахової О.О.,

при секретарі: Лаптєвій О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву ОСОБА_1 та представника відповідача - ОСОБА_2 про скасування заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 20.12.2016 року, -

в с т а н о в и в :

Заявник разом із представником звернулись до суду із заявою, в якій просять скасувати заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від від 20.12.2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів. Мотивуючи вимоги тим, що про день, час та місце розгляду справи відповідача не було повідомлено належним чином. Судом неповно та не всебічно з'ясовано всі обставини справи та позбавлено можливості відповідача заперечувати належними доказами позовні вимоги у зв'язку з чим, на їх думку, вказане рішення суду підлягає скасуванню.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 заяву про скасування заочного рішення підтримала та просила суд задовольнити виходячи з доводів, якими вона обгрунтовується. Додатково зазначила, що їй невідома адреса проживання відповідача, та не відомо чи проживає ОСОБА_1 за зареєстрованим місцем проживання куди здійснювались судом виклики. Чи є інші особи на утриманні відповідача представник також повідомити не змогла. Пояснила, що відповідач має мінливий дохід, розмір якого їй невідомий. Чи перебуває ОСОБА_1 на обліку у центрі зайнятості їй також не відомо.

Позивач у судовому засіданні заперечувала проти скасування заочного рішення суду, пояснила, що відповідач ухиляється від сплати аліментів, що підтверджується наявною довідкою про заборгованість. Про розгляд справи у суді йому було достеменно відомо, оскільки нею одночасно було подано три позови про розірвання з ОСОБА_1 шлюбу, стягнення аліментів на її утримання та стягнення аліментів на її користь на утримання сина. Проте, він не з'являвся на судові виклики умисно і на разі в такий спосіб також має намір ухилитись від обов'язку утримувати сина.

Вважала, що відповідачем і її представником не надано доказів що, мають істотне значення для вирішення справи, які не були враховані судом під час ухвалення заочного рішення від 20.12.2016 року.

Суд, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Рішенням (заочним) Дніпровського районного суду м. Києва від 20.12.2016 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1 на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_2 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, у розмірі 2000,00 грн. щомісячно, починаючи з 29 серпня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття (тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6).

В іншій частині - відмовлено.

Допущено негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Вирішено питання розподілу судових витрат та роз'яснено порядок і строки скасування та оскарження заочного рішення суду.

На даний час вказане рішення суду перебуває на виконанні у Деснянському районному відділі Державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Отже, підставою для скасування рішення суду являється наявність одночасно двох підстав: відсутність відповідача з поважних причин і посилання на докази, які мають істотне значення для вирішення справи.

Як убачається із матеріалів справи у судові засідання призначені на 03.10.2016 року, 14.11.2016 року, 05.12.2016 року та 20.12.2016 року відповідач повідомлявся судом про розгляд справи належним чином, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим у встановленому законом порядком місцем реєстрації.

Судові повістки повернулись на адресу суду за закінченням терміну зберігання, що підтверджується матеріалами справи (а.с.35,39,40-а, 44,45).

Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Таким чином, у розумінні вимог ЦПК України, відповідач вважається повідомленим належним чином про день, час та місце судового розгляду. Доказів на підтвердження поважності причин неявки відповідачем не наведено.

Крім того, відповідачем та його представником, в порушення вимог ст. 287 ЦПК України не надано доказів, на які вони посилаються, як на підставу своїх заперечень проти позовних вимог, що мають істотне значення для вирішення справи. Правом на подання відзиву до суду відповідач також не скористався.

Під час судового засідання судом з'ясовувалось у представника відповідача докази матеріального становища ОСОБА_1, перебування на його утриманні інших неповнолітніх чи непрацездатних осіб, місце роботи відповідача та розмір його щомісячного доходу.

Разом з тим, таких обставин представник відповідача суду повідомити не змогла. Доказів того, що відповідач перебуває на обліку у центрі зайнятості також не надано.

Надаючи оцінку твердженням представника відповідача щодо наявності рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 28.10.2016 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дружини у розмірі 2000,00 грн. щомісячно, яке не було враховано під час ухвалення оспорюваного заочного рішення суд оцінює критично.

Як було встановлено у судовому засіданні на даний час рішення суду від 28.10.2016 року набрало законної сили і добровільно відповідачем не виконується. На примусовому виконанні у державній виконавчій службі також не перебуває.

Статтею 192 СК України визначено підстави зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, що не позбавляє відповідача звернутись з відповідним позовом до суду.

А тому, суд не приймає до уваги твердження сторони відповідача, щодо неврахування даного судового рішення при ухваленні заочного рішення суду від 20.12.2016 року, як обставини, яка має істотне значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин, враховуючи що відповідач був повідомлений про розгляд справи судом належним чином, в судове засідання не з'явився повторно, не подав відзив на позовну заяву, про поважність причини неявки та не подання відзиву суд не повідомив, не надав до суду доказів, що мають істотне значення для вирішення справи, суд дійшов висновку, що заява про перегляд заочного рішення підлягає залишенню без задоволення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 128,260,261,287 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 та представника відповідача - ОСОБА_2 про скасування заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 20.12.2016 року - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя