Постанова

Іменем України

25 квітня 2018 року

м. Київ

справа № 569/16552/14-ц

провадження № 61-1378 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Лесько А. О., Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Фаловської І. М., Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Радема»,

представник позивача - Поліщук ДмитроВолодимирович,

відповідач - ОСОБА_4,

відповідач - публічне акціонерне товариство «ХДІ Страхування»,

представники відповідача: Губенко ІванВасильович, Супрун Тетяна Вадимівна,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Радема» на рішення апеляційного суду Рівненської області від 6 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 6 жовтня 2015 року у складі суддів: Демянчук С. В., Ковалевича С. П., Оніпко О. В.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до пункту 4 розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У жовтні 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю «Радема» (далі - ТОВ «Радема») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_4, публічного акціонерного товариства «ХДІ Страхування» (далі - ПАТ «ХДІ Страхування») про стягнення суми страхового відшкодування.

Позовна заява мотивована тим, що 4 жовтня 2012 року позивач уклав з ПАТ «ХДІ Страхування» договір добровільного страхування № 06-001054-55 (далі - договір страхування) транспортного засобу марки Magyar SR на суму 259 164 грн. 24 вересня 2013 року застрахований транспортний засіб, яким керував ОСОБА_4, пошкоджено в пожежі.

Оскільки страхова компанія відмовила у страховій виплаті, позивач просив стягнути з ПАТ «ХДІ Страхування» 86 928,36 грн страхового відшкодування, а з ОСОБА_4 2 591,64 грн франшизи.

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 6 квітня 2015 року в задоволенні позовних вимог ТОВ «Радема» відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що за умовами договору добровільного страхування у разі настання страхової події «Пожежа та вибух» страхове відшкодування у межах ліміту страхової суми виплачується вигодонабувачу Рівненському відділенню публічного акціонерного товариства акціонерно-комерційного банку «Львів» (далі - ПАТ АКБ «Львів»), тому виплата страхового відшкодування позивачу можлива лише при отриманні письмової згоди вигодонабувача, а ПАТ АКБ «Львів» згоди на таку виплату на користь ТОВ «Радема» не надало. Також суд виходив з того, що посилання страхової компанії на обмеження території дії договору страхування за окремими ризиками у пункту 6.7 Умов договору добровільного страхування наземного страхування (далі - додаток № 1 до договору страхування) щодо території дії договору страхування лише на території України не може бути підставою для відмови у виплаті страхового відшкодуванням, оскільки така умова суперечить пункту 6.9 додатку № 1 до договору страхування щодо дії договору страхування на території України та країн Європи, і є прихованою зміною його істотних умов.

Ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 6 жовтня 2015 року рішення суду першої інстанції у частині відмови у задоволенні позовних вимог до ПАТ «ХДІ Страхування» скасовано, провадження у цій частині закрито.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що спір про стягнення страхового відшкодування між ТОВ «Радема» та ПАТ «ХДІ Страхування» як юридичними особами повинен розглядатися у порядку господарського судочинства, тому провадження у цій частині підлягає закриттю відповідно до пункту 1 частини першої статті 205 ЦПК України.

Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 6 жовтня 2015 року рішення суду першої інстанції у частині відмови у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_4 скасовано. Ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ТОВ «Радема» до ОСОБА_4 про стягнення суми страхового відшкодування відмовлено з інших підстав.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що договір добровільного страхування у випадку настання ризиків «дорожньо-транспортна пригода», «Стихійні явища», «Пожежа та вибух», «Протиправні дії третіх осіб (ПДТО)», «інші випадкові події (ІВП)» поширює свою дію лише на територію України, а подія, щодо якої позивач звернувся до страхової компанії за страховою виплатою мала місце на території Республіки Білорусь, тому відмова ПАТ «ХДІ Страхування» у виплаті страхового відшкодування ґрунтується на законі та положеннях договору. Виходячи із зазначених обставин, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_4 про стягнення франшизи слід відмовити за безпідставністю. Крім того, зазначив, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, фактично визнавши недійсними окремі умови договору добровільного страхування, вимог щодо чого позивач не заявляв.

У касаційній скарзі, поданій у листопаді 2015 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ТОВ «Радема» просить скасувати рішення та ухвалу апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не визнавав недійсними умови договору страхування та не виходив за межі позовних вимог, вказавши у мотивувальній частині рішення суду лише на те, що пункти 6.7, 6.9 додатку № 1 до договору страхування не відповідають пункту 3.5.3 Ліцензійних умов провадження страхової діяльності, затверджених розпорядженням Держкомфінпослуг від 28 серпня 2003 року № 40. Ці висновки суду ТОВ «Радема» вважає правильними та зазначає, що суд апеляційної інстанції вийшов за межі вимог апеляційної скарги, вирішивши питання про права та обов'язки відповідача ОСОБА_4, яким рішення суду першої інстанції не оскаржувалось.

Заперечення на касаційну скаргу, подане у лютому 2016 року ПАТ «ХДІ Страхування» до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, мотивоване тим, що судові рішення суду апеляційної інстанції є законними та обґрунтованими. ПАТ «ХДІ Страхування» вважає, що суд першої інстанції, встановивши невідповідність пунктів 6.7, 6.9 додатку № 1 до договору страхування Ліцензійним умовам провадження страхової діяльності, затверджених розпорядженням Держкомфінпослуг від 28 серпня 2003 року № 40 (далі - Ліцензійні умови провадження страхової діяльності), фактично визнав незаконним рішення уповноваженого органу - Державної комісії, що здійснює регулювання фінансових послуг, який своїм рішенням видав ліцензію ПАТ «ХДІ Страхування» на здійснення добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного).

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

12 січня 2018 року цю справу передано до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Частиною першою статті 402 ЦПК України передбачено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі статтею 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до частини першої статті 6 Закону України "Про страхування" добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Таким чином, добровільне страхування здійснюється між страхувальником і страховиком на основі договору, загальні умови якого визначаються правилами страхування.

Суд встановив, що 4 жовтня 2012 року ТОВ «Радема» та ПАТ «ХДІ Страхування» уклали договір добровільного страхування № 06-001054-55 транспортного засобу Magyar SR, державний номерний знак НОМЕР_1, вигодонабувачем за цим договором є Рівненське відділення ПАТ АКБ «Львів».

У пункті 20 зазначеного договору сторони також підтвердили та погодили умови, зазначені у додатку до договору страхування та у заяві-анкеті, які є невід'ємними складовими частинами цього договору.

Договір страхування скріплений підписами сторін, що свідчить про схвалення його умов.

24 вересня 2013 року внаслідок пожежі на автодорозі Брест-Гомель у Республіці Білорусь застрахований транспортний засіб пошкоджено.

26 вересня 2013 року ТОВ «Радема» звернулось до ПАТ «ХДІ Страхування» із заявою про виплату страхового відшкодування, а 25 листопада 2013 року страхова компанія відмовила у виплаті.

Пунктом 6.7 Умов добровільного страхування наземного транспорту (додаток № 1 до договору страхування) передбачено, що дія договору страхування поширюється на територію, що обумовлена у розділі 12 договору. Страховик не несе відповідальності по випадках, що трапилися поза територією дії договору. У пункті 12.1 розділу 12 договору зазначено територію дії договору за ризиками: «дорожньо-транспортна пригода», «Стихійні явища», «Пожежа та вибух», «Протиправні дії третіх осіб (ПДТО)», «інші випадкові події (ІВП)». В пункті 12.2 розділу 12 договору зазначено територію дії договору за ризиком «Викрадення транспортного засобу (ТЗ)».

Отже, територія дії договору страхування визначається в залежності від страхового ризику, за яким здійснюється страхування транспортного засобу.

Страховий випадок, з приводу якого ТОВ «Радема» звернулось до страховика, підпадає під ризик «Пожежа та вибух», трапився на території Республіки Білорусь, тобто, на території іншої держави.

Страхове покриття за цим страховим ризиком, відповідно до пункту 12.1 розділу 12 договору страхування, обмежене територією України.

Крім того, суд апеляційної інстанції встановив, що договір страхування не поширюється (не діє) на території Республіки Білорусь, оскільки у такому разі, відповідно до пункту 6.10 Умов добровільного страхування наземного транспорту, у Розділі 12 договору страхування мало бути зазначено «Україна, країни СНД та Європи».

У касаційній скарзі ТОВ «Радема» просить залишити в силі рішення суду першої інстанції, яким у задоволенні позову до ПАТ «ХДІ Страхування», ОСОБА_4 було відмовлено, а предметом касаційного оскарження є встановлені у мотивувальній частині рішення суду першої інстанції обставини справи.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що частина друга пункту 6.7 додатку № 1 до договору страхування, що обмежує територію дії договору за окремими ризиками, суперечить частині першій цього ж пункту, а також пункту 6.9 додатку № 1 до договору страхування і розділу 12 договору страхування, де зазначено територію дії договору «Україна та Європа», та є прихованою зміною істотних умов договору страхування. Пункт 6.7 додатку № 1 до договору страхування допускає подвійне тлумачення одних і тих самих положень щодо території дії договору страхування, вносить протиріччя та неузгодженість між його положеннями, крім того, порушує пункт 3.5.3 Ліцензійних умов провадження страхової діяльності.

Фактично вимоги касаційної скарги ТОВ «Радема» стосуються скасування рішення суду апеляційної інстанції та залишення в силі рішення суду першої інстанції лише у частині встановлення судом цих обставин.

Суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що встановлення судом таких обставин є фактичним визнанням недійсними окремих умов договору страхування, що виходить за межі позовних вимог. У рішенні апеляційного суду, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог ТОВ «Радема» до ОСОБА_4 про стягнення франшизи, суд апеляційної інстанції зазначені обставини не встановлював.

Відповідно до статті 3 ЦПК України 2004 року, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Способи, у які особа може здійснити захист своїх цивільних прав та інтересів, передбачені частиною першою статті 16 Цивільний кодекс України (далі - ЦК України). Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (частина друга статті 16 ЦК України).

У позові ТОВ «Радема» не оспорювало умови, на яких з ПАТ «ХДІ Страхування» укладався договір страхування, тому підстав для встановлення судом першої інстанції таких обставин не було.

Доводи касаційної скарги про те, що суд першої інстанції не визнавав недійсними умови договору страхування, не заслуговують на увагу, оскільки встановлення судом у мотивувальній частині рішення суду юридично значимих обставин щодо прихованої зміни істотних умов договору страхування та невідповідності договору страхування Ліцензійним умовам провадження страхової діяльності, позовних вимог щодо чого у справі не заявлялось, є порушенням частини першої статті 11 ЦПК України 2004 року (у редакції, чинній на момент розгляду справи судами попередніх інстанцій), ураховуючи преюдиційність встановлених таким рішенням фактів.

Доводи касаційної скарги про те, що суд вийшов за межі вимог апеляційної скарги та вирішив питання про права й обов'язки відповідача, є безпідставними.

Частиною першою статті 410 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення апеляційного суду - без змін.

Керуючись статтями 402, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Радема» залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Рівненської області від 6 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 6 жовтня 2015 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. С. Висоцька

Судді:А. О. Лесько

С. Ю. Мартєв

І. М. Фаловська

С. П. Штелик