АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2018 року

м. Харків

справа № 623/2589/17

провадження № 22-ц/790/2042/18

Апеляційний суд Харківської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Коваленко І.П.,

суддів: Овсяннікової А.І., Сащенко І.С.,

розглянув в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним ОСОБА_1 на рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 29 січня 2018 року (в складі судді Герцова О.М.),

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, в якому просив визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири, розташованої в АДРЕСА_1.

В обґрунтування позову вказував, що 07 липня 2016 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу, належного ОСОБА_1 житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_6. При укладенні вказаного договору сторони домовились, що відповідачка ОСОБА_2 продає ОСОБА_1 свою квартиру, розташовану в АДРЕСА_2.

31 січня 2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було досягнуто згоди про всі істотні умови договору купівлі-продажу квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3, що належала останній, однак при укладанні договору купівлі-продажу між сторонами не була дотримана форма договору.

Фактично правочин обома сторонами повністю виконаний, відповідачка отримала від ОСОБА_1 кошти за квартиру, звільнила квартиру, передала ключі, зареєструвала ОСОБА_1 за вказаною адресою. ОСОБА_1 після укладення договору купівлі-продажу зареєструвався в квартирі та постійно мешкає, користуючись даним нерухомим майном, проводить оплату комунальних послуг.

В підтвердження домовленості відповідачка видала власноручно написану розписку, в якій вказувала, що до вересня 2017 року оформить в нотаріальній конторі договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_4.

19 грудня 2017 року ОСОБА_1 надав до суду уточнену позовну заяву, де просив зобов`язати ОСОБА_2 укласти з ним ОСОБА_1 договір купівлі-продажу квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_5.

Судом першої інстанції уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 не враховані, оскільки ОСОБА_1 звернувся до суду з уточненою позовною заявою 19 грудня 2017 року, тобто вже після початку розгляду справи по суті.

Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 29 січня 2018 року у позовних вимогах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним відмовлено.

Не погодившись із вказаним вище рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся на це рішення з апеляційною скаргою, в якій, з посиланнями на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить вказане рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити.

Обґрунтовуючи свої апеляційні доводи, апелянт зазначив, що ОСОБА_2 фактично не заперечувала в судовому засіданні суду першої інстанції того факту, що між ними було укладено договір купівлі-продажу квартири, однак вказувала, що він має сплатити їй вартість квартири, а без коштів вона не може оформити договір купівлі-продажу. Однак, видаючи йому розписку від 31.01.2017 року ОСОБА_2 отримала кошти в розмірі вартості квартири, і не вказувала на наявність будь-яких умов, які він має виконати для укладання договору купівлі-продажу спірної квартири та для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу ОСОБА_2 зобов'язувалась зняти з реєстрації своїх родичів.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Судовим розглядом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 07 липня 2016 року житловий будинок з надвірними будівлями та земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_6 належить ОСОБА_2

В матеріалах справи міститься розписка ОСОБА_2 від 31.01.2017 року, яка підтверджує, що ОСОБА_2 зобов'язується оформили договір купівлі- продажу на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 з громадянином ОСОБА_1 в строк до вересня 2017 року, а також зняти з реєстрації своїх родичів , які зареєстровані за цією адресою.

Згідно вимог частини 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 статті 628 ЦК України визначено, що зміст договору становить умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У відповідності зі статті 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язуються передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Істотними умовами договору купівлі-продажу є умови про предмет та ціну.

Ціна товару це грошова сума, яка підлягає сплаті покупцем за одержану від продавця річ.

Відповідно до частини 1 статті 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

Для визнання такого договору дійсним обов'язковою умовою, як і для будь якого іншого договору, є відповідність його змісту Цивільного кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства (частина 3 статті 209, частина 1 статті 203 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За своєю суттю договір купівлі-продажу передбачає для однієї сторони право отримання предмета купівлі-продажу у власність та зобов'язання сплатити його покупну ціну, а для другої сторони право на отримання ціни та обов'язок передати предмет договору наступному власнику.

Крім того, згідно частини 1 статті 657 Цивільного кодексу України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно правової позиції Верховного Суду України викладеної в постанові від 19 червня 2013 року по справі № 6-49 цс13 у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Відповідно до статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Статтею 220 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. При цьому, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

З наявної в матеріалах справи розписки від 31.01.2017 року вбачається, що сторони в належній формі не досягли згоди з усіх істотних умов договору купівлі-продажу та відсутні підстави вважати вказану розписку договором купівлі-продажу.

Відповідно до частини 1 статті 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

Відповідно до частини 4 статті 635 ЦК України договір про наміри (протокол про наміри тощо), якщо в ньому немає волевиявлення сторін щодо надання йому сили попереднього договору, не вважається попереднім договором.

Матеріали справи не місять даних про волевиявлення сторін щодо надання розписці від 31.01.2017 року, складеній ОСОБА_2, сили попереднього договору.

Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, постановлено з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись статтями 365, 366, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 29 січня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 12 квітня 2018 року.

Головуючий - І.П. Коваленко

Судді - А.І. Овсяннікова

І.С. Сащенко