АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/1660/18 Головуючий І інстанції Ференчук О.В.
Категорія: спори, що виникають із договорів
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2018 року м. Харків

Апеляційний суд Харківської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Кружиліної О.А.

суддів Бровченка І.О., Кіся П.В.

за участю секретаря Сементовської О.М.

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»

на рішення Московського районного суду міста Харкова від 20 вересня 2017 року

у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1, Публічного акціонерного товариства «ОТП ОСОБА_2», Відкритого акціонерного товариства «Сведбанк», ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_2 «ПРИВАТБАНК», Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції про звернення стягнення на предмет застави та звільнення майна з-під арешту, -

в с т а н о в и в:

04 жовтня 2016 року Товариство з обмеженою відповідальність «ОТП Факторинг Україна» (далі по тексту ТОВ «ОТП Факторинг Україна») звернулося у суд з позовом до ОСОБА_1, Публічного акціонерного товариства «ОТП ОСОБА_2» (далі по тексту ПАТ «ОТП ОСОБА_2»), Відкритого акціонерного товариства «Сведбанк» (далі по тексту ВАТ «Сведбанк»), Харківського ГРУ Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 банк «ПриватБанк» (далі по тексту ПАТ КБ «ПриватБанк»), Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції (далі по тексту Московського ВДВС ХМУЮ) про звернення стягнення на предмет застави та звільнення заставленого майна з-під арешту.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що 01 серпня 2008 року між Закритим акціонерним товариство «ОТП ОСОБА_2» правонаступником якого є ПАТ «ОТП ОСОБА_2» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № CL-707/145/2008 за умовами якого останній отримав кредит в сумі 12 000 доларів США.

01 серпня 2008 року в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № CL-707/145/2008 між банком та відповідачем ОСОБА_1 був укладений договір застави № PCL-707/145/2008, згідно якого ОСОБА_1 надав в заставу ПАТ «ОТП ОСОБА_2» легковий автомобіль марки CHEVROLET AVEO SF69Y, реєстраційний номер НОМЕР_1, рік випуску 2008, колір сірий, кузов № НОМЕР_2, тип легковий седан-В, що належить ОСОБА_1 на праві власності, свідоцтво про реєстрацію ТЗ АХС № 130092, видране ВРЕР № 3 ГУМВСУ Харків 30 липня 2008 року.

В подальшому, на підставі договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 10 грудня 2010 року і договору відступлення права вимоги від 10 грудня 2010 року, банк відступи, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором і договором застави, укладеним між Банком та ОСОБА_1, предметом якого є автомобіль CHEVROLET AVEO SF69Y, реєстраційний номер НОМЕР_1, рік випуску 2008, колір сірий, кузов № НОМЕР_2, тип легковий седан-В.

У звязку з невиконанням позичальником умов кредитного договору, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося у суд з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 13 травня 2014 року по справі № 643/3099/14-ц з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» стягнено заборгованість за кредитним договором в розмірі 470 608,10 грн, яке набрало законної сили.

Відповідачем ОСОБА_1 було подано до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заяву про згоду на добровільну реалізацію заставного майна в рахунок погашення боргу.

На даний час ТОВ «ОТП Факторинг Україна» має переважне право як заставодержатель задовольнити свої вимоги за договором кредиту № CL-707/145/2008 від 01 серпня 2008 року за рахунок коштів, отриманих від реалізації автомобіля CHEVROLET AVEO SF69Y, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить відповідачу ОСОБА_1

Як стало відомо позивачу, постановою Московського ВДВС ХМУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії АА № 584779 від 18 червня 2009 року за виконавчим провадженням № 11143803 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Сведбанк» заборгованості на даний автомобіль накладено арешт та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, що належить боржнику. В подальшому виконавчий документ за даним виконавчим провадженням повернути стягувачу.

Постановою Московського ВДВС ХМУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 14 липня 2015 року за виконавчим провадження № 47848678 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості на даний автомобіль накладено арешт та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, що належить боржнику.

Постановою Московського ВДВС ХМУЮ про розшук майна боржника від 14 липня 2014 року за тим же виконавчим провадженням № 47848678 даний автомобіль оголошено в розшук.

Постановою Московського ВДВС ХМУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 10 листопада 2010 року (за виконавчим провадженням № 19755030 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОТП ОСОБА_2» заборгованості) на даний автомобіль накладено арешт та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, що належить боржнику.

Постановою Московського ВДВС ХМУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 17 вересня 2014 року (за виконавчим провадженням № 44801931 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості) накладено арешт та заборонено здійснювати відчуження будь-якого мана, що належить боржнику, в тому числі й зазначеного автомобіля.

Постановою Московського ВДВС ХМУЮ про розшук майна боржника від 20 жовтня 2014 року (за тим же виконавчим провадженням № 44801931) даний автомобіль оголошено в розшук.

Позивач вважав зазначені обтяження такими, що порушують права ТОВ «ОТП Факторинг Україна» як заставодержателя, оскільки вищезазначений автомобіль є забезпеченням кредитних зобовязань ОСОБА_1 перед ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та останній є заставодержателем цього автомобіля, а отже має першочергове право задовольнити свої вимог за рахунок предмету застави.

Законом передбачено дві обставини, за якими державний виконавець має право звернути стягнення на предмет застави для задоволення вимог стягувача, який не є заставодержателем це виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів та перевищення вартості предмету іпотеки розміру заборгованості боржника перед заставодержателем.

Застава з ПАТ «ОТП ОСОБА_2» укладена у 2008 році, а постанови ВДВС прийнято у період з 2009 року по 2015 рік.

Крім того, розмір заборгованості складає 470 608,34 грн, а ринкова вартість обєкта оцінки становить 32 361 грн.

Окрім цього, розмір зобовязань ОСОБА_1 перед іншими стягувачами значно менший, ніж розмір заборгованості перед ТОВ «ОТП Факторинг Україна».

Отже, будь-яких законних підстав для звернення стягнення на автомобіль CHEVROLET AVEO SF69Y, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить відповідачу ОСОБА_1, для задоволення вимог будь-яких стягувачів окрім заставодержателя немає.

Заставодержатель не надає згоду на реалізацію заставного автомобіля в рамках виконавчого провадження на користь третіх осіб.

Отже, за рахунок вартості предмету застави можуть бути задоволені вимоги лише ТОВ «ОТП Факторинг Україна».

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 20 вересня 2017 року позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» залишено без задоволення.

Не погодившись з судовим рішенням суду першої інстанції ТОВ «ОТП Факторинг Україна» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Московського районного суду м. Харкова від 20 вересня 2017 року та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права, внаслідок неповного зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а тому підлягає скасуванню.

Зокрема, зазначав, що 01 серпня 2008 року між ЗАТ «ОТП банк» правонаступником якого є ПАТ «ОТП ОСОБА_2» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, відповідно до якого останній отримав кредит у сумі 12 000 доларів США.

01 серпня 2008 року в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між сторонами був укладений договір застави, відповідно до умов якого ОСОБА_1 надав в заставу автомобіль CHEVROLET AVEO SF69Y, реєстраційний номер НОМЕР_1, рік випуску 2008, колір сірий, кузов № НОМЕР_2, тип легковий седан-В.

В подальшому, керуючись статтями 512, 514, 1077-1079, 1082, 1084 ЦК України та на підставі договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 10 грудня 2010 року і договору відступлення права вимоги від 10 грудня 2010 року, ПАТ «ОТП ОСОБА_2» відступив, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором і договором застави, укладеним між банком та ОСОБА_1, предметом якого є вищезазначений автомобіль.

У звязку з невиконанням ОСОБА_1 зобовязань за кредитним договором, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося у суд з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, який рішенням Московського районного суду м. Харкова від 13 травня 2014 року був задоволений та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором в розмірі 470 608,10 грн.

Надалі відповідачем ОСОБА_1 до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було подано заяву про згоду на добровільну реалізацію заставного майна в рахунок погашення боргу.

Таким чином, на цей час ТОВ «ОТП Факторинг Україна» має переважене право як заставодержатель задовольнити свої вимоги за договором кредиту за рахунок коштів, отриманих від реалізації зазначеного автомобіля, що належить відповідачу ОСОБА_1

Відповідно до статті 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження.

Отже, будь-яких законних підстав для звернення стягнення на автомобіль CHEVROLET AVEO SF69Y, реєстраційний номер НОМЕР_1, рік випуску 2008, колір сірий, кузов № НОМЕР_2, тип легковий седан-В, що належить ОСОБА_1 для задоволення вимог будь-яких стягувачів, окрім заставодержателя, немає.

Позивач вважав, що у державного виконавця були відсутні підстави для накладення арешту на предмет застави в рамках виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду стягувачем за яким не є заставодержатель, оскільки спірний автомобіль перебуває в заставі ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та саме позивач має найвищій пріоритет забезпечувального майна, купленого відповідачем в кредит, а також відсутністю будь-яких інших записів про реєстрацію обтяження на момент укладання договору застави від 01 серпня 2008 року та внесення відповідних даних до реєстру. Але наразі, такий продаж здійснити не має можливості, оскільки постанови Московського ВДВС Харківського МУЮ про арешт майна та заборону його відчуження щодо спірного автомобіля було направлено в УДАІ УМВС України в Харківській області.

Крім того, оскільки арешти та розшук не скасовано, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» позбавлений можливості реалізувати своє право на продаж майна, що є предметом застави в рахунок погашення заборгованості.

Відзиву на апеляційну скаргу ТОВ «ОТП Факторинг Україна» не надійшло.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, відповідно до статті 367 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» суд першої інстанції виходив із положень статей 13, 16, 19 Закону України «Про заставу», статей 572, 589, 638 ЦК України, статті 54 Закону України «Про виконавче провадження» та тих обставин, що з витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна застава зареєстрована 27 вересня 2016 року, а тому суд першої інстанції прийшов до висновку, що вимоги позивача задоволенню не підлягають.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах доказами, що 01 серпня 2008 року між ЗАТ «ОТП ОСОБА_2» правонаступником якого є ПАТ «ОТП ОСОБА_2» та ОСОБА_1 було укладені кредитний договір № СL-707/145/2008 та договір застави транспортного засобу РСL-707/145/2008.

Відповідно до умов договору застави ОСОБА_1 передав в заставу банку автомобіль марки CHEVROLET AVEO SF69Y, реєстраційний номер НОМЕР_1, рік випуску 2008, колір сірий, кузов № НОМЕР_2, тип легковий седан-В.

Відповідно до договору про відступлення права вимоги від 10 грудня 2010 року ПАТ «ОТП ОСОБА_2» відступив, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» права вимоги за кредитним договором № СL-707/145/2008 та договором застави транспортного засобу РСL-707/145/2008.

Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 13 травня 2014 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 на користь позивача було стягнуто 470 608,34 грн.

Державним виконавцем Московського ВДВС 17 вересня 2014 року накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_3, в ході виконавчого провадження № 44801931.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Договір застави є окремим видом договорів. Відповідно до статей 1, 3 Закону України «Про заставу» застава є способом забезпечення дійсної та реальної вимоги та має похідний характер від забезпеченого нею зобовязання.

Стаття 17 Закону України «Про заставу» надає право заставодавцю розпоряджатись заставленим майном, якщо інше не передбачено законом чи договором. При цьому заставодавець може відчужувати заставлене майно тільки за згодою заставодержателя.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно статті 19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення.

Відповідно до статті 16 зазначеного закону, право застави виникає з моменту укладення договору застави, а в разі, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню - з моменту нотаріального посвідчення цього договору.

Задоволення прав чи вимог декількох обтяжувачів, на користь яких встановлено обтяження одного й того ж рухомого майна, здійснюється згідно з пріоритетом, який визначається в порядку, встановленому Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».

Згідно зі статтею 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження.

Відповідно до частини 2, 5 статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на час винесення постанов) підставами зняття арешту з майна є наступні обставини, у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника; у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Зі змісту положень параграфу шостого глави 49 ЦК України вбачається, що кредитор (заставодержатель) не набуває права власності на предмет застави, а право володіння предметом застави виникає у нього лише у випадках, прямо встановлених договором (частина 4 статті 586 ЦК України). Право розпорядження предметом застави виникає у кредитора (заставодержателя) на підставі рішення суду, якщо інше не встановлено договором або законом (частина 1 стаття 590 ЦК України).

Статтею 20 Закону України «Про заставу» встановлено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобовязання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Московського ВДВС Харківського МУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії АА № 584779 від 18 червня 2009 року (за виконавчим провадженням № 11143803 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Сведбанк» заборгованості) на даний автомобіль накладено арешт та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, що належить боржнику.

Крім того, постановою Московського ВДВС Харківського МУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 14 липня 2015 року (за виконавчим провадженням № 47848678 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості) на даний автомобіль накладено арешт та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, що належить боржнику.

Постановою Московського ВДВС Харківського МУЮ про розшук майна боржника від 14 липня 2014 року (за тим же виконавчим провадженням № 47848678) даний автомобіль оголошено в розшук.

Постановою Московського ВДВС Харківського МУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 10 листопада 2010 року (за виконавчим провадженням № 19755030 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОТП ОСОБА_2» заборгованості) на даний автомобіль накладено арешт та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, що належить боржнику.

Постановою Московського ВДВС Харківського МУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 17 вересня 2014 року (за виконавчим провадженням № 44801931 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості) накладено арешт та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, що належить боржнику, в тому числі й зазначеного автомобіля.

Постановою Московського ВДВС Харківського МУЮ про розшук майна боржника від 20 жовтня 2014 року (за тим же виконавчим провадженням № 44801931) даний автомобіль оголошено в розшук.

Згідно з частиною 4 статті 54 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на час винесення постанов) про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та розяснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.

Частиною 3 вказаної статті передбачено, що для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

Відповідно до частини 7 статті 54 Закону України «Про виконавче провадження» спори, що виникають під час виконавчого провадження щодо звернення стягнення на заставлене майно, вирішуються судом.

Аналогічні положення закріплені і в пункті 5.3 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року № 74/5.

В силу статті 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено цим Законом, зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувачі, які зареєстрували обтяження одного і того ж рухомого майна одночасно, мають рівні права на задоволення своїх вимог. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження.

Враховуючи вищевикладені норми законодавства України, колегія суддів приходить до висновку, що накладені державним виконавцем арешти та заборони на відчуження автомобіля, який є предметом застави, перешкоджають заставодержателю ТОВ «ОТП Факторинг Україна» задовольнити свої вимоги до боржника шляхом звернення стягнення на заставне майно, а за таких підстав підлягають скасуванню.

Що стосується вимог позивача про скасування постанови державного виконавця Московського ВДВС ХМУЮ від 14 липня 2014 року по виконавчому провадження № 47848678 та постанови державного виконавця Московського ВДВС ХМУЮ від 20 жовтня 2014 року по виконавчому провадження № 44801931 про розшук спірного автомобіля, а також вилучення цього автомобіля у ОСОБА_1 та передачу предмета застави в управління ТОВ «ОТП «Факторинг Україна», то колегія суддів вважає, що такі вимоги задоволенню не підлягають, оскільки відповідач у судовому засіданні суду апеляційної інстанції пояснив, що на даний час спірний автомобіль у нього вилучений та знаходиться в управлінні ТОВ «ОТП Факторинг Україна».

З врахуванням викладеного, за результатами розгляду апеляційної скарги ТОВ «ОТП Факторинг Україна», суд апеляційної інстанції відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України скасовує судове рішення повністю і ухвалює нове рішення про часткове задоволення позовних вимог з підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України.

Відповідно до статті 141 ЦПК України апеляційний суд вирішує питання про розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 371, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 18 грудня 2017 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» задовольнити частково.

Звернути стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № CL-707/145/2008 від 01 серпня 2008 року у розмірі 470 608,10 грн шляхом визнання за ТОВ «ОТП Факторинг Україна» права продажу будь-якій особі-покупцеві предмету застави за договором застави автотранспортного засобу № PCL-707/145/2008 від 01 серпня 2008 року, а саме: легкового автомобіля марки CHEVROLET AVEO SF69Y, реєстраційний номер НОМЕР_1, рік випуску 2008, колір сірий, кузов № НОМЕР_2, тип легковий седан-В, що належить ОСОБА_1 за ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид рухомого майна на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності, на час продажу, з наданням ТОВ «ОТП Факторинг Україна» всіх повноважень продавця (у тому числі: права зняття автомобіля з реєстраційного обліку в органах ДАІ України, отримання дублікатів правовстановлюючих документів на автомобіль, здійснення будь-яких платежів, отримувати будь-які документи, довідки, витяги з реєстру прав власності, в органах ДАІ України, нотаріату, тощо).

Зобовязати Московський відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції зняти арешт та скасувати заборону відчуження, накладені на автомобіль CHEVROLET AVEO SF69Y, реєстраційний номер НОМЕР_1, рік випуску 2008, колір сірий, кузов № НОМЕР_2, тип легковий седан-В, що належить ОСОБА_1 на праві власності, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу АХС № 130092, видане ВРЕР № 3 ГУМВСУ Харків 30 липня 2008 року, постановою Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 14 липня 2015 року по виконавчому провадженню № 47848678.

Звільнити з-під арешту та скасувати заборону відчуження, накладені на автомобіль CHEVROLET AVEO SF69Y, реєстраційний номер НОМЕР_1, рік випуску 2008, колір сірий, кузов № НОМЕР_2, тип легковий седан-В, що належить ОСОБА_1 на праві власності, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу АХС № 130092, видане ВРЕР № 3 ГУМВСУ Харків 30 липня 2008 року, постановою Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 10 листопада 2010 року за виконавчим провадженням № 19755030.

Зняти арешт та скасувати заборону відчуження, накладені на автомобіль CHEVROLET AVEO SF69Y, реєстраційний номер НОМЕР_1, рік випуску 2008, колір сірий, кузов № НОМЕР_2, тип легковий седан-В, що належить ОСОБА_1 на праві власності, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу АХС № 130092, видане ВРЕР № 3 ГУМВСУ Харків 30 липня 2008 року, постановою Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 17 вересня 2014 року за виконавчим провадження № 44801931.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» () судові витрати, понесені у звязку з розглядом справи у суді першої інстанції в розмірі 1 325 (одна тисяча триста двадцять пять) грн.

Стягнути з Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» () судові витрати, понесені у звязку з розглядом справи у суді першої інстанції в розмірі 2 649 (дві тисячі шістсот сорок девять) грн 35 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» () судові витрати, понесені у звязку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції в розмірі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн.

Стягнути з Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» () судові витрати, понесені у звязку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції в розмірі 2 756 (дві тисячі сімсот пятдесят шість) грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду апеляційної інстанції може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 18 квітня 2018 року.

Головуючий О.А. Кружиліна

Судді І.О. Бровченко

ОСОБА_4