ПОСТАНОВА

Іменем України

11 квітня 2018 року м. Кропивницький

справа № 396/778/17

провадження № 22-ц/781/510/18

Апеляційний суд Кіровоградської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючої судді Авраменко Т.М.

суддів Голованя А.М., Карпенка О.Л.

за участю секретаря Бодопрост М.М.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1,

представник позивача за довіреністю ОСОБА_2,

відповідач ОСОБА_3,

представник відповідача адвокат ОСОБА_4,

третя особа - нотаріус Новоукраїнського районного округу ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 27 грудня 2017 рокуу складі судді Кухарської Н.А. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: нотаріус Новоукраїнського районного округу ОСОБА_5 про визнання заповіту недійсним,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2017 року ОСОБА_1звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3, третя особа: нотаріус Новоукраїнського районного округу ОСОБА_5 про визнання заповіту недійсним.

Зазначав, що 12 жовтня 2016 року помер його батько ОСОБА_6, після смерті якого залишилося спадкове майно: земельна ділянка № 593, площею 6,27 га, розташована на території Рівнянської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області. У березні 2017 року він звернувся із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса, який йому повідомив, що його покійний батько склав заповіт, яким заповів земельну ділянку ОСОБА_3. Заповіт на імя ОСОБА_3 посвідчений 01 червня 2013 року секретарем Рівнянської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області ОСОБА_7 та зареєстрований за № 43, вважає недійсним у зв'язку з тим, що в момент складання заповіту волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

В ході розгляду справи представник позивача уточнила позовні вимоги та просила суд визнати недійсним посвідчений від імені ОСОБА_6 заповіт з тих підстав, що померлим заповіт було складено через тяжкі обставини та на вкрай невигідних умовах, тобто з підстав, передбачених ст.233 ЦК України. Заповіт складено на відповідача, який є сторонньою особою для спадкодавця, відповідач не перебував з ним у родинних відносинах, не дбав про нього за його життя та після складання заповіту, тобто не утримував, не лікував від хронічних хвороб, не займався організацією похорону, не надавав кошти на його поховання.

Рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 27 грудня 2017 рокув задоволенні позову відмовлено. Суд дійшов висновку, що позивач не довів правову та фактичну підставу недійсності правочину в межах заявлених позовних вимог. Заповіт є одностороннім правочином та не може бути визнаним недійсним на підставі ст.233 ЦК України. Позов є необґрунтованим, безпідставним та недоведеним. (а.с. 188-192).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі. Зазначає, що суд першої інстанції не надав правової оцінки доказам на підтвердження того, що спірний заповіт був складений покійним ОСОБА_6 під впливом тяжких для нього обставин і на вкрай невигідних умовах. Суд дійшов безпідставного висновку, що заповіт не може бути визнаний недійсним на підставі ст.233 ЦК України. Також судом взято до уваги лише пояснення свідків відповідача та не враховано пояснення свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які підтвердили, що покійний ніде не працював, заробляв кошти на прожиття, працюючи на людей в селі, в тому числі і на відповідача, який сплачував йому винагороду.

Апеляційне провадження відкрито 05 лютого 2018 року (а.с.205), справа призначена до розгляду на 21 березня 2018 року, розгляд справи 21 березня 2018 року не відбувся у звязку з хворобою судді-доповідача. Після повторного автоматичного розподілу 28 березня 2018 року справа призначена до розгляду на 11 квітня 2018 року. Ухвалою від 11 квітня 2018 року строк розгляду справи продовжено на 15 днів.

Адвокат ОСОБА_4 подав відзив на апеляційну скаргу, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Зазначав, що позивач ні в позовній заяві, ні в апеляційній скарзі не зазначив жодного доказу на підтвердження того, що при складенні заповіту волевиявлення ОСОБА_6 не було вільним і не відповідало його волі, а тому підстав визначених законом для визнання заповіту недійсним немає (а.с.211-212).

Нотаріус Новоукраїнського районного округу ОСОБА_5 відзив суду не надала, подала письмову заяву про розгляд справи без участі представника нотаріальної контори (а.с.237).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача та представника відповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суду дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи 2 жовтня 2016 року помер ОСОБА_6, після смерті якого залишилося спадкове майно, яке складається з земельної ділянки № 593, кадастровий номер :02:002:0593, площею 6,27 га, розташованої на території Рівнянської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належної спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 25 березня 2013 року державним нотаріусом Новоукраїнської районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області (а.с.6, 7).

Позивач ОСОБА_1 є сином померлого ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 5).

01 червня 2013 року секретарем Рівнянської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області - ОСОБА_7 було посвідчено заповіт, яким ОСОБА_6 належну йому земельну ділянку площею 6,27 га., розташовану на території Рівнянської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, заповів ОСОБА_3. Особу заповідача встановлено, дієздатність його перевірено. Заповіт зареєстровано в реєстрі за № 43 (а.с. 43).

Як вбачається із спадкової справи № 371/2016 померлого 12 жовтня 2016 року ОСОБА_6 до Новоукраїнської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за заповітом подав 04 листопада 2016 року відповідач ОСОБА_3 (а.с.40), а також 21 березня 2017 року заяву про прийняття спадщини за законом після смерті батька подав позивач ОСОБА_1 (а.с.41).

Позивач як на підставу визнання заповіту недійсним посилається на те, що ОСОБА_6 уклав заповіт під впливом тяжких обставин та на вкрай невигідних умовах, а тому цей заповіт на підставі ст. 233 ЦПК України підлягає визнанню недійсним в судовому порядку.

Згідно зі статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ст.1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем і має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими,службовими особами,визначеними в статтях 1251-1252 ЦК України.

Заповіт є правочином, тому на нього поширюються загальні положення про правочини, якщо у книзі шостій ЦК немає відповідного правила. Відповідно до ст. 1257 Цивільного кодексу України, заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Згідно зі ст.233 ЦК України правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину. При визнанні такого правочину недійсним застосовуються наслідки, встановлені статтею 216 цього Кодексу. Сторона , яка скористалася тяжкою обставиною, зобовязана відшкодувати другій стороні збитки і моральну шкоду, що завдані їй у звязку з вчиненням цього правочину.

В п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06 листопада 2009 року розяснено, що правочин може бути визнаний судом недійсним на підставі статті 233 ЦК, якщо його вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, чим друга сторона правочину скористалася. Тяжкими обставинами можуть бути тяжка хвороба особи, членів її сімї чи родичів, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин. Особа (фізична чи юридична) має вчиняти такий правочин добровільно, без наявності насильства, обману чи помилки. Особа, яка оскаржує правочин, має довести, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах.

Статтею 1254 ЦК України передбачено, що заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт або скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед цим. Якщо новий заповіт, складений заповідачем, був визнаний недійсним, чинність попереднього заповіту не відновлюється, крім випадків, встановлених статтями 225 і 231 ЦК України.

З дня складення заповіту до смерті заповідача пройшло більше трьох років, заповіт не змінювався та не скасовувався.

Оскільки заповіт є одностороннім правочином, право на спадкування, в тому числі і за заповітом, виникає лише після смерті фізичної особи, враховуючи право заповідача у будь-який час скасувати заповіт або скласти новий заповіт, суд першої інстанції дійшов правильного та обґрунтованого висновку, що заповіт не може бути визнаний недійсним з підстав вчинення його заповідачем під впливом тяжкої обставини і на вкрай невигідних умовах.

Доводи апеляційної скарги такого висновку суду не спростовують.

Посилання позивача на те, що заповіт складено на сторонню для заповідача особу правового значення для визнання заповіту недійсним не мають, оскільки відповідно до ч.1 ст.1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

В межах вимог та доводів апеляційної скарги передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позову не встановлено.

Керуючись п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375,381,382,384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1залишити без задоволення, а рішенняНовоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 27 грудня 2017 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України .

Повний текст постанови складено 13 квітня 2018 року.

Головуюча суддя Т.М.Авраменко

Судді: А.М. Головань

ОСОБА_10