АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1-й інстанції - Шклянка М.П.
№22-ц/796/3525/2018 Доповідач - Українець Л.Д.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2018 року Апеляційний суд міста Києва в складі:

судді-доповідача Українець Л.Д.

суддів Оніщука М.І.,

Шебуєвої В.А.,

за участю секретаря Федорчук Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, подану представником ОСОБА_4 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 04 вересня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_3, третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Лазарєва Людмила Іванівна, про визнання договору дарування квартири недійсним та скасування реєстрації права власності, -

В С Т А Н О В И В

У липні 2017 року ОСОБА_5звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання договору дарування квартири АДРЕСА_1 від 24.11.2015 року, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лазарєвою Л.І. недійсним, як фіктивного та скасування реєстрації права власності.

У позовній заяві просила також забезпечити позов шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1.

Позовні вимоги та вимоги щодо забезпечення позову мотивувала тим, що ОСОБА_6 запропонувала їй послугу у вигляді придбання квартири за пільговим тарифом у новобудові в АДРЕСА_3 та виконання якої отримала 08 вересня 2013 року грошові кошти в сумі 7000 дол. США, а 01 жовтня 2013 року - 29000 дол. США.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 22 грудня 2016 року стягнуто з ОСОБА_6 на її користь борг за невиконання договору про надання послуг у сумі 964 800 грн, що еквівалентно 36 000 дол. США, 3% річних в розмірі 17207,80 грн, судовий збір в розмірі 6890 грн.

Разом з тим, з метою уникнення накладення арешту на майно, ОСОБА_6, за порадою свого адвоката ОСОБА_4, переоформила все належне їй майно, в тому числі квартиру АДРЕСА_1 на свою матір ОСОБА_3

Зазначене підтверджується протоколом допиту ОСОБА_6 в якості свідка від 20.04.2016 року, в якому зазначено, що ці дії здійснені нею навмисно з метою уникнення неприємностей, оскільки їй потрібно буде повертати борги.

Вважаючи, що ОСОБА_3 може відчужити спірну квартиру на користь третіх осіб для уникнення виконання рішення Деснянського районного суду м. Києва від 22 грудня 2016 року, як це було вже здійснено відповідачами в листопаді 2015 року, просила накласти арешт на спірну квартиру.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 04 вересня 2017 року заяву ОСОБА_5 про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_3.

Не погоджуючись з ухвалою, представник ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Зазначає, що ОСОБА_5 просить визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1, який нібито було укладено між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 24 листопада 2015 року.

Задовольняючи заяву позивача про забезпечення позову суд не переконався чи була відчужена арештована квартира ОСОБА_3 відповідачем ОСОБА_6, у якої з позивачем існують спірні відносини.

Зауважує, що право власності на арештовану квартиру у ОСОБА_3 виникло на підставі договору дарування квартири, серія та номер: 3232, виданого 24.11.2015 року, який було укладено з ОСОБА_8.

Указом Президента України № 452/2017 від 29.12.2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано апеляційний суд міста Києва та утворено Київський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Київську область і місто Київ, з місцезнаходженням у місті Києві.

У відповідності до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Пунктом 8 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції, яка діє з 15.12.2017) передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду Апеляційним судом міста Києва.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника ОСОБА_5 вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню.

Звертаючись до суду з позовом про визнання договору дарування квартири АДРЕСА_1 від 24.11.2015 року, укладеним між ОСОБА_6 та ОСОБА_3, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лазарєвою Л.І. недійсним, як фіктивного та скасування реєстрації права власності, ОСОБА_5 просила забезпечити позов шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1, вважаючи, що ОСОБА_3 може відчужити спірну квартиру на користь третіх осіб для уникнення виконання рішення Деснянського районного суду м. Києва від 22 грудня 2016 року, як це було вже здійснено відповідачами в листопаді 2015 року.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з наявності достатніх підстав, які дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Проте з таким висновком суду погодитися неможливо виходячи з наступного.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 151 ЦПК України, в редакції Закону, яка діяла на час постановлення оскаржуваної ухвали, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

У позові ОСОБА_5 посилається на те, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 22 грудня 2016 року стягнуто з ОСОБА_6 на її користь борг за невиконання договору про надання послуг у сумі 964 800 грн, що еквівалентно 36 000 дол. США, 3% річних в розмірі 17207,80 грн, судовий збір в розмірі 6890 грн.

З метою уникнення накладення арешту на майно, ОСОБА_6, за порадою свого адвоката ОСОБА_4, переоформила все належне їй майно, в тому числі квартиру АДРЕСА_1 на свою матір ОСОБА_3

У зв'язку з наведеним просить визнати договір дарування квартири АДРЕСА_1 від 24.11.2015 року, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лазарєвою Л.І. недійсним, та з метою забезпечення позову - накласти арешт на спірну квартиру.

На підтвердження укладення оспорюваного договору дарування спірної квартири між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 позивачем надано інформаційну довідку з реєстру речових прав від 04.07.2017 року. (а.с.16)

Разом з тим, задовольняючи заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_3, суд не звернув уваги на те, що з інформаційної довідки з реєстру речових прав від 04.07.2017 року не можливо встановити хто був дарувальником за договором дарування від 24.11.2015 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лазарєвою Л.І., зареєстрований в реєстрі за №3232.

У свою чергу, до апеляційної скарги додано копію договору дарування квартири від 24 листопада 2015 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лазарєвою Л.І., зареєстрований в реєстрі за №3232 з якого вбачається, що обдаровувана ОСОБА_3 отримала в дар квартиру АДРЕСА_1 від дарувальника ОСОБА_8, а не від ОСОБА_6 (а.с.73-74)

Отже, накладенням арешту на квартиру, належну ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 24.11.2015 року, укладеного між нею та ОСОБА_8, порушуються інтереси ОСОБА_9, яка не отримувала спірну квартиру в дар від ОСОБА_6, як те зазначено в заяві про забезпечення позову.

Відповідно ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково нового рішення у відповідній частині або зміні судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновку, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки суд при постановленні ухвали, якою задоволено заяву про забезпечення позову, помилково дійшов висновку, що ОСОБА_3 отримала квартиру, що є предметом спору на підставі договору дарування від ОСОБА_6, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для її скасування з ухваленням постанови про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, подану представником ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 04 вересня 2017 року скасувати.

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_5 про забезпечення позову.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 05 квітня 2018 року.

Суддя-доповідач Л.Д. Українець

Судді М.І. Оніщук

В.А. Шебуєва