П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2018 року м. Київ

Справа № 22-2883 Головуючий у1-й інстанції - Гончарук В.П.

Унікальний №753/23781/16-ц Доповідач - Пікуль А.А.

Апеляційний суд міста Києва. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:

головуючого Пікуль А.А.

суддів Гаращенка Д.Р.

НевідомоїТ.О.

розглянувши в порядку письмового провадження матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 4 січня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, Десята Київська державна нотаріальна контора, Амбулаторія "КНП "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 4 "Дніпровського району", про визнання заповіту недійсним,-

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 4 січня 2018 року справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, Десята КДНК, Амбулаторія "КНП "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 4 "Дніпровського району", про визнання заповіту недійсним передано на розгляд за підсудністю до Оболонського районного суду м. Києва.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_4 через свого представника, ОСОБА_3, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись напорушення норм процесуального права, що призвело до постановлення незаконної ухвали, просить ухвалу суду скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції (а.с.21-22).

Відповідно до ч.6 ст. 147 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Підпунктом 8) п. 1 Розділу XIII " Перехідні положення" ЦПК України (в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017) установлено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

За правилами ч.13 ст.7, ст.369 ЦПК України апеляційна скарга ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4, подана на ухвалу суду про передачу справи на розгляд іншого суду, розглядається апеляційним судом у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді Пікуль А.А., з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 слід задовольнити частково з таких підстав.

Передаючи справу на розгляд до іншого суду, Дніпровський районний суду міста Києва, керуючись положеннями ч.1 ст.27, ч.9 ст.187 ЦПК України, виходив з того, що зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача ОСОБА_5 знаходиться в Оболонському районі м. Києва, а тому справа не підсудна Дніпровському районному суду м. Києва.

З таким висновком суду першої інстанції апеляційний суд не може погодитись з огляду на наступне.

Відповідно до змісту позовної заяви позивач просить визнати недійсним заповіт ОСОБА_7 від 4 березня 2017 року; визнати дійсним заповіт ОСОБА_7 від 14 липня 2014 року (а.с.2-4). В обґрунтування позову ОСОБА_4 зазначає, що згідно із заповітом від 4 березня 2017 року ОСОБА_7 заповіла їй все своє майно, в тому числі квартиру за адресою: АДРЕСА_1.

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст.1233 ЦК України).

Відповідно до п.16.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", заповіт є правочином, тому на нього поширюються загальні положення про правочини, якщо у книзі шостій ЦК ( 435-15 ) немає відповідного правила.

Відповідно до роз'яснень п.42 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 1 березня 2013 року "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

За правилом ч.1 ст.30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов'язані між собою позовні вимоги пред'явлені одночасно щодо декількох об'єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об'єкта, вартість якого є найвищою.

Будинок АДРЕСА_1, в якому знаходиться квартира №57, територіально відноситься до Дніпровського району м. Києва.

З огляду на викладене, підсудність даної справи визначається за правилом виключної підсудності.

На зазначені обставини районний суд уваги не звернув, у зв'язку з чим дійшов помилкового висновку про те, що підсудність даної справи віднесена до місцевого суду за місцем проживання відповідача.

За правилом п.3 ч.1 ст. 379 ЦПК України невідповідність висновків суду обставинам справи є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України (в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017), колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 задовольнити частково.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 4 січня 2018 року скасувати.

Направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: А.А. Пікуль

Судді: Д.Р. Гаращенко

Т.О. Невідома