Справа № 591/361/18
Провадження № 4-с/591/23/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2018 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Бурда Б.В.

за участю секретаря - Сітало Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми справу 591/361/18 за скаргою ОСОБА_1 (зареєстрований: ІНФОРМАЦІЯ_1 -165, офіцерський гуртожиток; фактичне місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1) на дії державного виконавця, -

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника свої вимоги обґрунтовує тим, що рішенням суду з заявника було стягнуто заборгованість за кредитним договором. Заявник у добровільному порядку виконав рішення суду. 15.12.2017 року він дізнався про відкриття виконавчого провадження про стягнення з нього виконавчого збору на підставі постанови державного виконавця від 27.11.2012 року ВП№35385734. Вважає вказану постанову протиправною, оскільки заявник добровільно виконав рішення суду, державний виконавець не вчиняв жодних виконавчих дій у виконавчому провадження про стягнення нього коштів на користь банку. Тому просить скасувати постанову державного виконавця про стягнення з нього виконавчого збору. Також зазначив, що після того, як йому стало відомо про оспорюваний постанову, ним був поданий адміністративний позов до Сумського окружного адміністративного суду з ухвали якого, яку було отримано 19.01.2018 року, він дізнався про порушення порядку оскарження дій державного виконавця. Вважає, що строк звернення до суду ним був пропущений з поважних причин, а тому просить його поновити.

В судовому засіданні представник заявника скаргу підтримав та пояснив, що постанова про стягнення виконавчого збору при завершення виконавчого провадження не була виділена в окреме провадження. Даний факт свідчить, що заявником у межах виконавчого провадження було повністю виконане як рішення суду, так й постанова про стягнення виконавчого збору.

Державний виконавець Лютий М.В. скаргу заперечив та пояснив, що оспорювана постанова була прийнята з дотримання вимог закону.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи та надані копії матерів виконавчого провадження, суд вважає скаргу не обґрунтованою з огляду на таке.

Судом встановлено, що у звязку з необізнаністю щодо порядку оскарження дій державного виконавця, заявник пропустив строк звернення до суду з даною скаргою, а тому даний строк підлягає поновленню.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно ст. 12,13 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції станом на 2012 року) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначені цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою, пунктом 3 частини другої статті 17 Закону України «Про виконавче провадження» (у вказаній редакції) примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Судом встановлено, що на підставі рішення Зарічного районного суду м. Суми видано виконавчий лист № 1805/4258/12 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг України» заборгованість за договором у сумі 34482,66 доларів США та 229572,56 грн., а також 3219 грн. судових витрат.

19.11.2012 року державним виконавцем ВДВС Сумського міського управління юстиції на виконання вказаного виконавчого документу винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП№35385734 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг України» боргу та надано строк для добровільного виконання рішення суду у продовж 7 днів з моменту винесення постанови та попереджено, що в разі невиконання рішення в наданий строк його виконання буде здійснено в примусовому порядку зі стягненням виконавчого збору та витрат, пов'язаних з проведенням виконавчих дій

Вказана постанова направлялася боржнику.

Слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

У вказаний державним виконавцем строк для добровільного виконання вимог виконавчого листа ОСОБА_2 не виконав, у звязку з чим і на підставі частини другої статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» (у вказаній вище редакції) винесена постанова старшого державного виконавця ВДВС СМУЮ ОСОБА_3 від 27.11.2012 року про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 50841,14 грн.

10.01.2014 року державним виконавцем винесена постанова про повернення виконавчого листа стягувачу з тих підстав, що майно боржника, розшук якого здійснювався органами внутрішніх справ, не виявлено протягом року з дня оголошення розшуку.

Відповідно до частини першої статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» (у вказаній вище редакції) у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 % суми, що підлягає стягненню. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Лише у разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір та витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються (частина три статті 27 Закону). Виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове виконання.

З матеріалів виконавчого провадження у якому прийнята оспорювана постанова про стягнення виконавчого збору (а.с. 28-69), вбачається, що з метою виконання судового рішення державним виконавцем були здійснені всі передбачені законом виконавчі дії, спрямовані на примусове виконання рішення суду, передбачені статтею 32 Закону України «Про виконавче провадження» (в наведеній редакції), зокрема, накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника, що підтверджено витягами є Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна та витягом з Державного реєстру обтяжень нерухомого майна; направлено запити до органів та установ, що реєструють майно та доходи фізичних осіб та прийнято постанову про арешт коштів на рахунках боржника, вживалися заходи щодо затримання майна боржника (автомобіля) (а.с. 45). Окрім того, державний виконавець звернувся до суду з клопотанням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

З огляду на наведене доводи заявника щодо того, що у державного виконавця не було підстав для стягнення виконавчого збору, не заслуговують на увагу, оскільки боржник не виконав добровільно у встановлений державним виконавцем строк рішення суду на підставі якого було видано виконавчий лист про стягнення кредитної заборгованості, а державним виконавцем вчинялися передбачені законом дії для його виконання.

При цьому, сам представник заявника у судовому засіданні зазначив, що рішення суду було виконане під час повторного подання стягувачем виконавчого листа для примусового виконання.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною девятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною девятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного дня після завершення (закінчення) такого виконавчого провадження відкриває виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору.

Суд не може взяти до уваги посилання заявника на порушення, з його точки зору, допущені під час виведення з виконавчого провадження постанови про стягнення виконавчого збору та при відкритті провадження з примусового її виконання, оскільки дотримання вимог закону при вчиненні вказаних дій не впливає не законність рішення державного виконавця про стягнення виконавчого збору.

У огляду на наведене, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні скарги.

На підставі викладеного та керуючись, ст. 258, 260, 261, 447-453ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк подання скарги на дій державного виконавця, що повязані з винесенням постанови про стягнення виконавчого збору.

Відмовити ОСОБА_1 (зареєстрований: ІНФОРМАЦІЯ_1 -165, офіцерський гуртожиток; фактичне місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1) у задоволенні скарги за необґрунтованістю вимог.

Ухвала суду може бути оскаржено безпосередньо до Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарги подаються учасниками справи через Зарічний районний суд м. Суми.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне судове рішення складено 14 березня 2018 року.

Суддя