Доповідач Санікова О.С
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2018 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Санікової О.С.

суддів: Будулуци М.С., Канурної О.Д.

за участю секретаря Глушко С.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті цивільну справу №234/13060/16-ц

за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Фідобанк, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про захист прав споживачів, стягнення внесеної суми депозиту, процентів, штрафних санкцій

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 12 грудня 2017 року

(суддя Лутай А.М., рішення ухвалено в м. Краматорську Донецької області, повний текст рішення виготовлений 18.12.2017 року),-

в с т а н о в и в :

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 18 вересня 2014 року між ним та ПАТ «Фідобанк» укладений договір №203729-840/2014 на розміщення депозиту «Щаслива сімка» і відкриття банківського (поточного) рахунку №6972, відповідно до умов якого Фондом гарантування вкладів фізичних осіб була перерахована сума на цей депозитний рахунок у розмірі 17049,57 доларів США. Сума боргу що залишилась становить 11589,37 доларів США.

Вважає, що на його звернення 30.05.2016 року до ПАТ «Фідобанк» щодо закриття депозитного рахунку й видачі депозитного вкладу із усіма нарахованими відсотками, витягу з рахунку за період з 18.09.2014 року по 30.05.2016 року, останній порушив його права вкладника, проігнорувавши його звернення. Також, вважає, що відповідач у відповідності до ст.625 ЦК України, як боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора повинен виплатити суму боргу, а також 3% річних за період з 31.05.2016 року по 01.09.2016 року, що становить 88,59 доларів США. Загальна сума заборгованості разом із штрафними санкціями складає 11677,96 доларів США, суму якої відповідач в добровільному порядку повертати не бажає. Просив стягнути з відповідача на його користь грошові кошти з вкладу за договором №203729-840/2014 від 18.09.2014 року разом з нарахованими відсотками по вкладу в розмірі 11589,37 доларів США; штрафні санкції у вигляді 3% річних за прострочені виплати вкладу в розмірі 88,59 доларів США, а разом в сумі 11677,96 доларів США.

17 жовтня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся із заявою про уточнення позовних вимог, в якій зазначив, що Фондом на ліквідацію «Промекономбанку» підписано договір з АТ «Фідобанк» про передачу активів і зобовязань неплатоспроможного банку ПАТ «КБ «Промекономбанк», відповідно до якого ПАТ «Фідобанк» прийняв на себе у повному обсязі зобовязання ПАТ «КБ «Промекономбанк» по поверненню грошових коштів вкладникам. Вважає, що грошові кошти, що знаходяться на рахунку в АТ «Фідобанк» як внесок, вже є гарантованою сумою, перерахованою ФГВФО після ліквідації «Промекономбанку». Сума була перерахована, але не видана на руки. Рішенням Національного банку України в зоні АТО операції у валюті не проводилися. Нацбанком введено обмеження на видачу в еквіваленті 15000грн. Найближче відділення, знаходиться в м.Харків, що зробило фактично неможливим отримати свій вклад. Вибір банку, який повинен був проводити виплату, робився ФГВФО без врахування його думки, а тому ФГВФО повинен нести повну відповідальність за те, що не проведена перевірка АТ «Фідобанк» на платоспроможність. Крім того, зазначив, що з його боку під час підрахунку нарахування відсотків і штрафних санкцій допущені незначні неточності, які відбулися із-за відмови АТ «Фідобанк» надати виписку за вкладом з нарахованими відсотками за його заявою про розірвання договору від 30.05.2016 року, тому проситв стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти за його вкладом по договору №203729-840/2014 від 18.09.2014 року разом з нарахованими процентами по вкладу в розмірі 11475,90 доларів США; штрафні санкції у виді 3% річних за прострочку виплати вкладу в розмірі 126,03доларів США, а разом в сумі 11601,93 доларів США.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 12 грудня 2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги про стягнення внесеної суми депозиту, процентів по ньому, штрафних санкцій у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, порушення конституційних норм та його майнових прав і, зокрема на те, що 05.09.2014 року Правління Національного банку України прийняло постанову №552 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Промекономбанк», всі існуючі на той час активи «неспроможного» банку відповідно до договору №1 від 22 серпня 2014 року прийняв на себе ПАТ «Фідобанк», відповідно до ч.2 п.1.1. договору ПАТ «Фідобанк» прийняв на себе всі зобовязання щодо повернення грошових коштів і сплати процентів за договорами банківського рахунку/вкладу, укладеними неплатоспроможним банком; в подальшому ПАТ «Фідобанк» також зробили банкрутом, що в черговий раз позбавило вкладників законного права повернути свої кошти; під час ухвалення рішення суд не врахував положення зазначеного договору; суд не надав ніякої правової оцінки тому, що ПАТ «Фідобанк» взяв на себе всі зобовязання щодо повернення грошових коштів і сплати процентів за договорами банківського рахунку/вкладу, укладеними неплатоспроможним банком; не зважаючи на умови договору Фонд гарантування вкладів фізичних осіб лише частково здійснив фінансування в межах гарантованої суми на рахунки ПАТ «Фідобанк»; учасники угоди не виконали норми спеціального Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», відповідно до п.8 ч.2 ст. 4, ч.3 ст. 26 якого після реорганізації неплатоспроможного банку зберігаються і діють усі умови згідно укладених договорів, що існували до реорганізації банку; всупереч вимог закону Фонд вибірково використовує вигідні йому статті, а саме ст. ст. 45, 49, 52, оскільки він не є кредитором банку, а є вкладником; крім того, ту частину вкладу, яку перерахував Фонд в ПАТ «Фідобанк» йому не було повернуто, оскільки згідно рішення Національного банку України були заборонені валютні операції в зоні АТО; апелянт звертає увагу суду, що всі учасники угоди від 22.08.2014 року приймають участь у ліквідації ПАТ «Фідобанк», має місце наявний «Конфлікт інтересів», тому і не виконуються взяті на себе зобовязання по угоді, учасники угоди грубо порушили умови договору №1 та порушили норми спеціального закону, що стало причиною неповернення йому вкладів; також суд не дав правової оцінки та не застосував висновки Верховного Суду України від 08.07.2015 року у справі №2157/0/8-15 про неконституційність Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»; поза увагою суду залишились його заяви стосовно застосування судом ст. 6, ст. 13, ст. 1 Першого протоколу Європейської Конвенції з прав людини, ст. ст. 8, 21, 22, 41, 55 Конституції України, ст. ст. 391, 530, 625, 610, 612, 15, 16 ЦК України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і прийняття практики Європейського суду».

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Інші сторони у судове засідання не зявились; про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Судом першої інстанції встановлено, що 22 серпня 2014 року між ПАТ «КБ «Промекономбанк», в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, та ПАТ «Фідобанк» укладено Договір №1 про передачу активів і зобовязань неплатоспроможного банку ПАТ «КБ «Промекономбанк», відповідно до ч.2 п.1.1. якого ПАТ «КБ «Промекономбанк» передав, а ПАТ «Фідобанк» прийняв на себе зобовязання щодо повернення грошових коштів і сплати процентів за договорами банківського рахунку/вкладу, укладеними неплатоспроможним банком.

18 вересня 2014 року між позивачем ОСОБА_1 та ПАТ «Фідобанк» укладений договір №203729-840/2014 на розміщення депозиту «Щаслива сімка» і відкриття банківського (поточного) рахунку №6972, відповідно до якого на вказаний рахунок ПАТ «Фідобанк» в рамках реалізації процедури виведення неплатоспроможного ПАТ «КБ «Промекономбанк» з ринку, була переведена грошова сума у розмірі 17049,57 доларів США. Строк залучення депозиту складає 7 днів з дня відкриття депозитного рахунку.

30 травня 2016 року позивач ОСОБА_1 направив на адресу ПАТ «Фідобанк» письмову заяву про закриття депозитного рахунку та видачу йому суми вкладу з усіма нарахованими відсотками.

Судом також встанолено, що на підставі рішення Правління Національного банку України від 20.05.2016 року №8 «Про віднесення ПАТ «Фідобанк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцію Фонду гарантування вкладів фізичних осіб винесений наказ від 20.05.2016 року №184 «Про запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ «Фідобанк» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

Згідно з даним наказом у ПАТ «Фідобанк» запроваджено тимчасову адміністрацію на один місяць з 20.05.2016 року до 19.06.2016 року включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ «Фідобанк».

Відповідно до Рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.06.2016 року №959 «Щодо продовження строку тимчасової адміністрації у ПАТ «Фідобанк» строк тимчасової адміністрації у неплатоспроможному банку ПАТ «Фідобанк» продовжений з 20.06.2016 року по 19.07.2016 року (включно).

18.07.2016 року Правлінням НБУ прийнято рішення №142-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Фідобанк», на підставі якого 19.07.2016 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб винесено рішення №1265 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Фідобанк» та делегування повноважень ліквідатора банку». Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Фідобанк», призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Фідобанк» ОСОБА_2 на два роки з 20.07.2016 року до 19.07.2018 року включно.

Заслухавши доповідь судді, пояснення позивача, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1. задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні його позовних вимог суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для стягнення суми депозиту відповідно до положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Такі висновки суду є правильними.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Згідно із ч.1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення.

Правовідносини, повязані з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобовязань перед його кредиторами, регулюються Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним і цей Закони є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Враховуючи, що на момент ухвалення рішення судом першої інстанції у банку вже було введено тимчасову адміністрацію (наказ №184 від 20.05.2016 року виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб «Про запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ «Фідобанк» та делегування повноважень тимчасового адміністратора»), а рішенням правління НБ України від 18.07.2016 року № 142-рш прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Фідобанк», на виконання якого виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 19.07.2016 року №1265 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Фідобанк» та делегування повноважень ліквідатора банку», згідно з яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Фідобанк», призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Фідобанк» на два роки з 20.07.2016 року по 19.07.2018 року, то суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що із цього часу ПАТ «Фідобанк» не має права здійснювати ведення рахунків фізичних та юридичних осіб, тобто фактично позбавлений права виконувати будь-які операції за рахунками клієнтів, у тому числі здійснювати будь-які перерахування із рахунку, відкритого на імя позивача.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 20 січня 2016 року у справі №6-2001 цс 15.

Згідно даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ПАТ «Фідобанк» знаходиться в стані припинення.

Згідно зі ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 тис. грн.

Статтею 36 зазначеного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації, зокрема, під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення майна (у тому числі коштів) банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно (у тому числі коштів) банку (виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно (у тому числі на кошти) банку, а також скасовуються інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення щодо банку).

Відповідно до ч. 6 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» обмеження, встановлені п.1 ч.5 цієї статті, не поширюється на зобовязання банку, зокрема, щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України.

Відповідно до ч.2 ст. 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшений ліквідаційної маси.

Крім того, як правильно зазначив суд першої інстанції, нормами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» регламентований порядок звернення кредиторів із вимогами про забезпечення відшкодування коштів за вкладами, зокрема, щодо включення їх до реєстру кредиторів на повернення банківських вкладів у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом, та правові підстави задоволення Фондом таких вимог.

Так, частиною 2 ст.45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що Фонд здійснює опублікування відомостей про ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Відповідно до ч.5 ст.45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку.

Частиною 2 ст.49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону Фонд визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; відхиляє вимоги у разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні Фонду, та у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів; складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду.

У відповідності до ч.6 ст.49 вказаного Закону Фонд не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів. Задоволення вимог кредиторів здійснюється у черговості, встановленій положеннями ст.52 Закону.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом першої інстанції 05.08.2016 року позивачем отримано гарантовану суму відшкодування за вкладом у розмірі 200 000,00 грн.

Таким чином, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із відсутності правових підстав для стягнення на користь позивача грошових коштів з ПАТ «Фідобанк» як сторони за вказаним договором банківського вкладу, оскільки сума вкладу за договором не може бути стягнута поза межами ліквідаційної процедури та з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, оскільки Фонд гарантування вкладів фізичних осіб вчинив всі передбачені Законом дії та виплатив позивачу гарантовану суму відшкодування за вкладом у загальному розмірі 200000 грн., а задоволення вимог кредиторів у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом, здійснюється за участю Фонду через відповідні позасудові механізми, передбачені чинним законодавством України.

З огляду на положення зазначених норм Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не можна вважати порушеними ст. 6, ст. 13, ст. 1 Першого протоколу Європейської Конвенції з прав людини, ст. ст. 8, 21, 22, 41, 55 Конституції України, ст. ст. 391, 530, 625, 610, 612, 15, 16 ЦК України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і прийняття практики Європейського суду», оскільки порушення права позивача на вільне володіння своїм майном та ефективного засобу правового захисту на рівні національного законодавства не підтверджено.

Посилання апелянта на висновок Верховного Суду України від 08.07.2015 року у справі №2157/0/8-15 про неконституційність Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є безпідставним, оскільки такого висновку Верховного Суду України не існує, а під зазначеним номером і датою Верховним Судом України прийнято Конституційне подання щодо відповідності (конституційності) Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» положенням статті 6, частини першої статті 8, частини четвертої статті 13, статей 21, 22, частини першої, четвертої, пятої статті 41 Конституції України, які не стосуються правовідносин, які виникли між сторонами по даній справі.

Посилання ОСОБА_3 на те, що всупереч вимогам Закону Фонд вибірково використовує вигідні йому статті, а саме ст. ст. 45, 49, 52, оскільки він не є кредитором банку, а є вкладником, є безпідставними з огляду на те, що, як вбачається з матеріалів справи, між сторонами склалися зобовязальні правовідносини на підставі договору банківського рахунку, які носять майново-грошовий характер, а відтак, у даному випадку, позивач виступає кредитором за майновою вимогою з розпорядження належними йому коштами, на якого поширюються обмеження, встановлені п.1 ч.5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Доводи апеляційної скарги про незаконні дії керівництва НБУ та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб під час ліквідації ПАТ «КБ Промекономбанк» також є безпідставними, оскільки це не є предметом даного позову і крім того, позивач не є особою, яка вправі втручатися в діяльність банку чи Фонду під час проведення такої процедури. Доводи апеляційної скарги про обовязок ПАТ «Фідобанк» щодо виконання положень договору №1 від 22 серпня 2014 року є безпідставними, оскільки виконання цього договору у будь-якому разі повинно узгоджуватися із спеціальним Законом «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Отже доводи апеляційної скарги ОСОБА_3, приведені в апеляційній скарзі, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, оскільки ніяких нових обставин, які не були предметом дослідження в суді першої інстанції та давали б підстави для проведення апеляційним судом переоцінки, зробленої судом першої інстанції, в апеляційному суді не наведено та нових доказів не надано.

Виходячи з викладеного, апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, що відповідно до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 12 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повний текст постанови складений 23.03.2018 року.

ОСОБА_4 Санікова