Номер провадження: 22-ц/785/1975/18
Головуючий у першій інстанції Огренич І.В.
Доповідач Погорєлова С. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.02.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Калараш А.А., Заїкіна А.П.

при секретарі Гарбуз В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору недійсним та застосування наслідків недійсності правочину на рішення Київського районного суду м. Одеси, ухвалене під головуванням судді Огренич І.В. 06 жовтня 2016 року в м. Одесі,-

встановила:

ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3, який в процесі слухання справи був уточнений. Остаточно просила суд визнати недійсним договір про надання правової допомоги від 25.09.2013 року, укладений між сторонами на підставі ч. 1 ст. 229, ч. 1 ст. 230, ст. ст. 232, 234, ч. 1, 3, 4, 5 ст. 203 та ст. 215 ЗУ «Про захист прав споживачів»; застосувати наслідки недійсності договору, а саме: зобов'язати ОСОБА_3 повернути ОСОБА_2 грошову суму у розмірі 2 000 гривень та 1 500 доларів США, залишок у розмірі 1 017,20 гривень на оплату експертизи, 1 800 гривень на оплату транспортних витрат, все у подвійному розмірі (т. 1 а. с. 3-4, 53-56, 139-145).

В обґрунтування свого позову посилалася на те, що при укладанні спірного договору вона бажала укласти правочин з адвокатом ОСОБА_3 і отримати відповідну правову допомогу, однак угода була укладена з громадянином ОСОБА_3, що є порушенням норм ст. 203 ЦК України. У зв'язку із цим вона звернулася до суду із відповідним позовом.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 06 жовтня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено (т. 1 а. с. 179-181).

В апеляційній скарзі апелянт просить рішення скасувати, ухвалити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на його необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права (т. 1 а. с. 187-191).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із необґрунтованості позовних вимог ОСОБА_2

З таким висновком суду слід погодитись, оскільки він відповідає вимогам закону і матеріалам справи.

Як правильно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 25 вересня 2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір про надання правової допомоги (т. 1 а. с. 6).

Згідно із пунктом 1.1 договору у порядку та на умовах, визначених цим договором, замовник доручає представнику, а представник відповідно до чинного в Україні законодавства бере на себе обов'язки здійснювати представницькі функції, захищати права, свободи та законні інтереси замовника у справі за позовом ОСОБА_4 до неї про визнання шлюбного договору недійсним, яка буде слухатися у Апеляційному суді Одеської області. Також представник зобов'язується здійснювати представницькі функції, захищати права, свободи та законні інтереси замовника у справі за позовом ОСОБА_4 до неї про розподіл спільного майна подружжя, яка слухається у Білгород-Дністровському міськрайонному суді Одеської області.

Перебіг строку надання послуг починається з моменту підписання цього договору та закінчується після винесення рішення, яке набрало законної сили (п. 2.2.).

Відповідно до п. 3 договору за надані послуги замовник сплачує представник у плату у порядку та розмірі: за представництво у суді апеляційної інстанції - 1 000,00 гривень, за представництво у суді касаційної інстанції - 1 000,00 гривень. Замовник відшкодовує представнику транспортні засоби у розмірі 150,00 гривень за засідання при розгляді справи у суді першої інстанції, а також усі інші витрати, пов'язані з розглядом справи.

25 вересня 2016 року ОСОБА_2 видала на ім'я ОСОБА_3 довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Омаровою В.С., зареєстровану в реєстрі за № 3889 (т. 1 а. с. 10). Відповідно до цієї довіреності ОСОБА_2 уповноважила ОСОБА_3 здійснювати представництво та захист її інтересів в тому числі і в суді.

Відповідно до ст. 59 Конституції України кожен має право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Відповідно до ст. 12 ЦПК (в редакції 2004 року) правова допомога надається адвокатами або іншими фахівцями у галузі права в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положенні цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Договір про надання правової допомоги як правочин є різновидом цивільно-правових договорів про надання правових послуг.

За правилами ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити йому послугу в розмірі, у строки та у порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов'язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов'язаний виплатити виконавцеві плату у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Фундаментальним принципом договорного права є принцип свободи договору, закріплений в статті 3 ЦК України, який в кореспонденції з нормами частини першої статті 627 і статті 629 ЦК України означає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Довід апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що адвокат ОСОБА_3 неналежним чином виконував свої обов'язки, передбачені договором про надання правової допомоги від 25.09.2013 року, є неспроможним.

Так, в матеріалах справи наявні процесуальні документи, які свідчать про надання ОСОБА_3 правової допомоги ОСОБА_2: уточнена заява про витребування доказів від 19.11.2013 року, зустрічна позовна заява від 23.03.2014 року, заява про забезпечення позову від 31.03.2014 року. Також ОСОБА_3 приймав участь у судових засіданням у суді першої інстанції по представництву інтересів ОСОБА_2 у справі про поділ мана подружжя. Крім того, ОСОБА_2 пояснювала у судовому засіданні у суді першої інстанції, що після укладання спірного договору відповідач на протязі року виконував обов'язки, покладені на нього договором про надання правової допомоги від 25.09.2013 року, а саме: представляв інтереси позивачки в апеляційній інстанції при розгляді справи за позовом ОСОБА_4 до неї про визнання шлюбного договору недійсним, а також представляв інтереси ОСОБА_2 в Білгород-Дністровському міськрайонному суді Одеської області при розгляді справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна подружжя. 16.12.2014 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна подружжя ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області призначалась експертиза, провадження зупинялось, а після повернення справи з експертизи до суду, 26 березня 2015 року позивачкою скасовано довіреність на ім'я ОСОБА_3 від 25.09.2013 року.

Не заслуговує на увагу довід апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що договір про надання правової допомоги від 25.09.2013 року необхідно визнати недійсним, оскільки в цьому договорі не вказана інформація щодо свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю ОСОБА_3, також відсутня печатка адвоката ОСОБА_3

Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Стаття 215 ЦК України зазначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами), вимог які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

Отже, у вищезазначених нормах матеріального права наводиться перелік обставин та підстав, при наявності яких правочин може бути визнаний недійсним. Відсутність у договорі про надання правової допомоги інформації щодо свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю та печатки адвоката ОСОБА_3 не є підставами для визнання договору про надання правової допомоги недійсним, оскільки чинним законодавством України не встановлена обов'язковість включення до договору про надання правової допомоги вищенаведеної інформації.

Інших доводів правового характеру, які б спростували правильні висновки суду першої інстанції апеляційна скарга ОСОБА_2 не містить.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Рішення Київського районного суду м. Одеси від 06 жовтня2016 року ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду Одеської області від 06 жовтня 2016 року - залишити без зміни.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Повний текст судового рішення складений 12.03.2018 року.

Головуючий суддя: С.О.Погорєлова

Судді: А.П.Заїкін

А.А.Калараш