АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2018 року м. Чернівці

справа № 716/830/16-ц

Апеляційний суд Чернівецької області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Кулянди М.І.

суддів: Лисака І.Н., Литвинюк І.М.

секретар Чебуришкіна Н.Ю.

за участю: ОСОБА_1 та її представника - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 23 листопада 2017 року, повний текст рішення складено 28 листопада 2017 року, головуючий у суді І-й інстанції - суддя Пухарєва О.В.,

в с т а н о в и в:

У червні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Заочним рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 23 листопада 2017 року позов задоволено: визнано ОСОБА_1 такою, що втратила право користування житловим будинком, який знаходиться по АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Апелянт вважає, що обраний позивачем спосіб захисту свого порушеного права не відповідає характеру правовідносин, які виникли між ними.

Апеляційний суд, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін з таких підстав.

Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, позивач ОСОБА_3 є власником житлового будинку АДРЕСА_1, на підставі договору довічного утримання від 17 лютого 2006 року (а.с.6-8).

Відповідачка ОСОБА_1, як встановлено судом, зареєстрована у вказаному будинку з 8 червня 2010 року за згодою колишнього власника цього будинку - ОСОБА_4

За правилами ч.1 ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім'ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім'ї власника ( подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

При цьому право членів сім'ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім'ї якого вони є, а з припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім'ї.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_3 набув право власності на спірний будинок на підставі договору довічного утримання від 17 лютого 2006 року, а відповідачка не є членом його сім'ї, не проживає разом з ним і не веде з ним спільне господарство.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми закону є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у

користуванні власником своєю власністю.

При цьому власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім'ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову ОСОБА_3

Безпідставними є доводи апелянта про те, що позивачем неправильно обрано спосіб захисту свого порушеного права, оскільки вимоги позивача про визнання відповідачки такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є по суті позбавлення останньої права користування спірним жилим приміщенням.

Згідно зі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 23 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено - 04 квітня 2018 року

Головуючий (підпис) М.І. Кулянда

судді: (підпис) І.Н. Лисак

(підпис) І.М. Литвинюк

З оригіналом згідно: