Провадження № 2/263/213/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2018 року м. Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Музики О.М.,

при секретарі Рудь Ю.О.,

за участю позивачів: ОСОБА_1. ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника позивачів ОСОБА_4,

відповідача ОСОБА_5,

представника відповідача адвоката ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про усунення перешкод в обслуговуванні будинку, відновлення становища, перенесення будівлі, відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду з указаним позовом, в якому, уточнивши вимоги, просили, зобовязати ОСОБА_5 забезпечити позивачам 1 м для обслуговування задньої стіни будинку № 203 по вул. Грецькій у м. Маріуполі Донецької області, який належить позивачам на праві власності; зобовязати ОСОБА_5 відновити відмостку або зміцнити фундамент стіни будинковолодіння № 203 по вул. Грецькій у м. Маріуполі Донецької області; зобовязати ОСОБА_5 перенести сарай (курник) на відстань 15 м від лінії розмежування земельної ділянки № 203 по вул. Грецькій у м. Маріуполі Донецької області; у відшкодування моральної шкоди стягнути із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 5 000 грн., на користь ОСОБА_2 50 000 грн., на користь ОСОБА_3 5 000 грн.

На обґрунтування вимог позивачі посилаються на те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на земельну ділянку від 18 травня 2016 року № 23 належить земельна ділянка площею 0,0362 га. Земельна ділянка розташована за адресою: вул. Грецька, 203, м. Маріуполь, Донецька область, та на ній розташований житловий будинок із господарськими спорудами. У будинку проживають: ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 без реєстрації. Із указаною земельною ділянкою межує земельна ділянка відповідача ОСОБА_5, яка розташована за адресою: вул. Грецька, 203а, м. Маріуполь, Донецька область та належить відповідачу на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку від 19 травня 2005 року № 96, площею 0,0974 га. Так склалося, що на межі земельних ділянок позивачів та відповідача знаходиться одна із стін будинку позивачів (будинок збудований у 1965 1966 роках). У стіні, яка перебуває на межі земельних ділянок, знаходиться вікно ванної кімнати та спальні. Крім цього, на межі земельних ділянок проходить паркан та мається хвіртка для проходу на земельну ділянку відповідача. Прохід на земельну ділянку відповідача був необхідним для технічного обслуговування стіни будинку. Однак у сторін добросусідські відносини не склалися з вини відповідача. Відповідач загородила вікна ванної кімнати та спальні зі сторони своєї земельної ділянки шифером та металевими конструкціями, пошкодила штукатурку на задній стіні будинку позивачів металічним листом та відбила відмостку. Такі дії відповідача є наслідком виниклих тріщин на стіні будинку. Крім того, хвіртка, яка знаходиться в паркані на межі земельних ділянок, заставлена відповідачем металічними листами. Таким чином, відповідач позбавила позивачів доступу до задньої стіни їх будинку для здійснення ремонту та профілактичних робіт, внаслідок чого порушені їх права як власників житлового будинку, передбачені ст. 383 ЦК України, зокрема на власний розсуд здійснювати ремонт та зміни у будинку представленому як єдине ціле. Також на відстані 1 м від стіни будинку позивачів, відповідач побудувала курник, зробила навіс та утримує там птахів, чим вчиняє позивачам незручності. Хоча відповідно до п. 3.25а ДБН 360-92 Містобудування. Планування та забудова міських та сільських поселень, відстань між житловими будинками та господарськими забудовами і спорудами для тварин, домашніх тварин та птахів площею до 50 кв. м повинна становити не менше 15 м. За цим фактом позивачі зверталися до Державної служби України з питань безпеки харчових продуктів і захисту споживачів у м. Маріуполь та комісією, яка виїжджала на місцевість, установлено, що нормативні розриви між будинком позивачів та курятником відповідача не дотримані. Крім наведених порушень, відповідачем заподіяно позивачам матеріальну шкоду будинку та вона позбавила позивачів можливості провести профілактичні роботи з ремонту будинку. Відповідач веде себе агресивно щодо позивачів, неодноразово включала на повну гучність радіоприймач та ставила позивачам під вікно, улітку на жарі відповідач розпалювала багаття, чим здійснювала вогненебезпечну ситуацію не тільки для позивачів, а й для інших сусідів. Намагання погасити вогнище ОСОБА_3 та ОСОБА_1 були агресивно відреаговані з боку відповідача, шляхом нанесення декількох ударів ОСОБА_1 лопатою, наслідок чого отримані забої, а ОСОБА_3 заподіяно декілька ударів в обличчя, що також призвело до забоїв.

Відповідач щодня тримає позивачів у моральній напрузі, вони неодноразово зверталися до правоохоронних органів та з відповідачем проводилися профілактичні бесіди, однак такі безрезультатні, відповідач постійно свариться та погрожує. Позивачі також зверталися до ОСОБА_7 земельних відносин Маріупольської міської ради та до Центральної районної державної адміністрації, однак на поведінку відповідача це не вплинуло. Своїми діями відповідач заподіює позивачам моральних страждань позивач ОСОБА_2 вагітна та постійна напруга, в якій проживають позивачі, негативно впливає на її самопочуття, перебуває на лікарському обліку, що може призвести до негативних наслідків для неї. У позивач ОСОБА_1 внаслідок постійних стресів, викликаних діями відповідача, виникла гіпертонічна хвороба 1 ступеня, невроз, підвищується тиск, порушений сон, а також порушений звичний уклад їх життя. Посилаючись на вказані обставини, керуючись положеннями ст. ст. 103, 104, 158 ЗК України, ст. ст. 293, 1167 ЦК України позивачі просили позовні вимоги задовольнити.

Відповідно до пункту 9 розділу ХІІІ Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, в редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України, в редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, провадження в цивільних справах здійснюються відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У звязку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року, в редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 18 вересня 2017 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду (а. с. 27).

Позивачами 25 жовтня 2017 року подано до суду уточнену позовну заяву, в якій вимоги щодо відшкодування моральної шкоди збільшені (а. с. 38).

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 25 жовтня 2017 року уточнену позовну заяву залишено без руху та надано позивачам строк для усунення недоліків, після їх усунення ухвалою суду від 18 грудня 2017 року цю заяву прийнято судом до розгляду по суті (а. с. 40, 69 73).

Не погоджуючись із вимогами позивачів, 13 листопада 2017 року від відповідача та її представника адвоката ОСОБА_6 до суду надійшли заперечення на позов, які мотивовані тим, що відповідач є власником земельної ділянки, її право власності є непорушним, однак фактично позивачі наполягають надати їм частку земельної ділянки відповідача (1 м). При цьому, викладені у позовній заяві твердження спростовуються доданими до неї документами. З приводу пошкодження майна позивачів ОСОБА_5 пошкодження штукатурки на задній стінці будинку та розбиття відмостки, а також заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_1 та ОСОБА_3, то саме позивачами до матеріалів справи доданий лист Центрального відділу поліції ГУ НП в Донецькій області від 15 травня 2017 року № 8724/су/101/07-2017, в якому зазначено, що в ході перевірки встановлено, що у їх зверненні ознак кримінального правопорушення не виявлено, тому відповідач вважає, що вказаний лист спростовує доводи позивачів, викладені у позові. З приводу акта Комітету самоорганізації населення від 03 серпня 2016 року, то він містить інформацію річної давності, та жодним чином не свідчить про порушення з боку відповідача, оскільки навіть існування будівельного обладнання на території власної земельної ділянки, це є правом відповідача. ОСОБА_7 Державного архітектурно-будівельного контролю від 21 липня 2017 року свідчить про відсутність факту будь-яких будівельних робіт, а лист Центральної районної адміністрації, який датований 2016 роком, містить інформацію щодо будинку № 205, який не стосується предмету спору. Щодо листа ОСОБА_7 земельних відносин від 26 липня 2017 року № Б-11642-11-1.12, то такий не містить порушень з боку відповідача, а лише констатує факт належності сторонам на праві власності земельних ділянок. Щодо моральної шкоди, то позивачами не зазначено норму права, яка регулює ці відносини, при цьому не указано яких саме страждань зазнали позивачі. Посилаючись на указані обставини, а також на те, що позивачами не доведено позовних вимог, відповідач та її представник просили відмовити у задоволенні позову (а. с. 45 47).

У судовому засіданні позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити.

Позивач ОСОБА_2 до судового засідання не зявилася, попередньо подала заяву про розгляд справи за її відсутності, що відповідає положенням ЦПК України.

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_4 до судового засідання не зявилася, причини неявки суд не повідомила, однак належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, учасники процесу не заперечували щодо проведення судового засідання за відсутності представника позивача ОСОБА_1

Відповідач ОСОБА_5 та її представник адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні проти позовних вимог заперечували, просили відмовити у задоволенні позову з підстав його необґрунтованості та не доведеності.

Судом, у відповідності до положень ЦПК України, у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, учасникам справи розяснено зміст ст. ст. 12, 13, 42, 49 цього Кодексу, наслідки вчинення та не вчинення процесуальних дій.

У судовому засіданні сторони вказали, що саме представлені письмові докази та допит свідків підлягають дослідженню на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилалася кожна із сторін.

У той же час про допит свідків заявляли позивачі, однак у подальшому від допиту ОСОБА_8, ОСОБА_9 відмовилися і така відмова прийнята судом.

Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 12, 264 ЦПК України, в редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, виходить з такого.

Судом установлено наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

Відповідно до Витягу із свідоцтва про реєстрацію права власності на нерухоме майно 41/400 та 21/200 частини будинку по вул. Грецькій, 203 у м. Маріуполі на праві приватної власності належить ОСОБА_10 та інша 41/400 частини належить ОСОБА_1 (а. с. 13 15).

Згідно з актом Комісії від 03 серпня 2016 року під час обстеження виявлено таке: у будинку за адресою: вул. Грецька, 203, м. Маріуполь, зареєстровані та фактично проживають: ОСОБА_1, ОСОБА_2 (донька), ОСОБА_3 без реєстрації. Факт закриття вікон будинку № 203 зі сторони будинковолодіння № 203А підтверджується, на час перевірки вікно ванної кімнати загромаджено не металевими листами, а будівельним «козлом», на якому наявні шматки шиферу. Також підтвердилося пошкодження штукатурки на задній стіні будинковолодіння № 203 та відсутність доступу володільцям будинковолодіння № 203 до задньої стіни їх будинку для проведення ремонтних та профілактичних робіт (а. с. 16).

Листом від 26 липня 2017 року № Б-11642-11-1.1.2 ОСОБА_7 земельних відносин ОСОБА_1 повідомило про право ОСОБА_1 на звернення до суду за захистом своїх прав (а. с. 17).

Листом від 27 серпня 2016 року № Б-134714/07.09 Центральна районна адміністрація Маріупольської міської ради повідомила ОСОБА_1 про те, що її звернення розглянуте комісією: представниками Центральної районної адміністрації, інспекції з благоустрою м. Маріуполя, комітету самоорганізації населення «Правий беріг». На час перевірки вікон будинку № 205 по вул. Грецькій загромаджено профлистом, доступ до відмостки будинку № 205 по вул. Грецькій відсутній, у звязку із загромадженнями хвіртки. Також мається загромадження із шиферу та металевих конструкцій віконного отвору будинку № 203 по вул. Грецькій. Хвіртка, яка виходить до відмостки, загромаджена металевими листами. Також ОСОБА_1 розяснено право на звернення до суду за захистом своїх прав (а. с. 18).

ОСОБА_7 Державного архітектурно-будівельного контролю Маріупольської міської ради листом від 21 липня 2017 року № Б-11637-11.1.1.2/44542 повідомило ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_7 розглянуто, з виїздом на місце, її звернення від 11 липня 2017 року щодо незгоди з діями сусідів з улаштування навісу по вул. Грецькій, 203 у м. Маріуполі. За результатами розгляду повідомлено, що відповідно до ст. 4 Закону України «Про архітектурну діяльність» будівництво включає в себе нове будівництво, реконструкцію, реставрацію, капітальний ремонт. 19 липня 2017 року спеціалістами управління за указаною адресою факту виконання робіт не виявлено. На земельній ділянці проводяться роботи з улаштування металевого навісу. Для улаштування навісу не потрібно документів, що дають право на його влаштування (а. с. 19).

Також Центральним відділом поліції ГУ НП в Донецькій області листом від 15 травня 2017 року повідомлено ОСОБА_1 про відсутність ознак кримінального правопорушення зі сторони ОСОБА_11, із сусідкою проведено профілактичну бесіду про не скоєння відносно неї протиправних дій (а. с. 20).

ОСОБА_7 держпродспоживслужби в м. Маріуполь Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів листом від 07 серпня 2017 року № 01-15/591 повідомило ОСОБА_1 про те, що відповідно до п. 3.2в ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» відстань між житловими будинками і господарськими будівлями для худоби, свійських тварин та птахів площею до 50 кв. м повинна становити не менше 15 м. При виїзді на місце встановлено, що нормативні розриви від будинку ОСОБА_1 до господарської будівлі, в якій утримується птиця ОСОБА_5 (вул. Грецька, 203а) не витримуються (а. с. 21).

Відповідно до медичних документів від 08 травня 2017 року у ОСОБА_1 зафіксований забій І пальця правої руки та забій лівого передпліччя, у ОСОБА_3 наявні ушкодження (а. с. 22, 23).

Стороною відповідача до матеріалів справи долучений технічний паспорт на житловий будинок по вул. Грецькій, 203А у м. Маріуполі, державний акт про право власності ОСОБА_5 на земельну ділянку (а. с. 52 61).

Відповідно до акта комісії Комітету самоорганізації населення «Правий беріг» від 13 листопада 2017 року за зверненням ОСОБА_5 у ході обстеження встановлено, що дійсно зі сторони ОСОБА_1 на відстані близько 0,3 м від паркану складений бетоніт, а зі сторони ОСОБА_8 до паркану щільно установлений навіс висотою близько 1 м. На ділянці заявника в районі будинку № 203 (ОСОБА_1І.) на відстані 0,3 м від стіни стоїть будівельний «козел», висотою близько 1 м. До кінця будинку нічого не прилягає (а. с. 62).

Згідно з актом комісії Комітету самоорганізації населення «Правий беріг» від 06 грудня 2017 року за зверненням ОСОБА_1 у ході обстеження встановлено, що на стіні будинку, який прилягає до земельної ділянки ОСОБА_5 у приміщенні ванної кімнати та спальні наявні видимі тріщини, а саме: у ванній кімнаті у середній частині стіни та в кутку зі стіною суміжної зі спальною, у спальні на кутку між стіною та стелею. Зі слів ОСОБА_1 тріщини виникли внаслідок того, що ОСОБА_5 розбила рейкою відмостку будинку заявника у липні 2017 року (а. с. 80).

До матеріалів справи стороною позивача долучені фотокартки та відео, які оглянуті та дослідженні у судовому засіданні за участю учасників процесу, зберігаються при матеріалах справи, та на яких відображені задня стінка будинку № 203 по вул. Грецькій у м. Маріуполі з різними перешкодами, а на відео відображений факт сварки між позивачами та відповідачем, а також те, що якась особа здійснює відбивку біля задньої стіни будинку.

У справі наявні заява ОСОБА_5 до правоохоронних органів з приводу притягнення до відповідальності ОСОБА_3 та ОСОБА_1, їх пояснення (а. с. 83 86).

Також до матеріалів справи відповідачем долучені фотокартки, які оглянуті та досліджені судом у судовому засіданні за участю сторін (а. с. 88 102).

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що є сусідом ОСОБА_1, приблизно у травні 2017 року ОСОБА_5 на своєму подвірї розпалила багаття, внаслідок чого ОСОБА_1 та ОСОБА_3 вимушені були його гасити, внаслідок чого між сторонами виник конфлікт, суперечка та фізична штовханина. Свідок бачив, як зі сторони земельної ділянки ОСОБА_5 закривається вікно стіни ОСОБА_1 Також відповідач побудувала курятник, на що їй квартальний комітет робив зауваження.

Із досліджених судом документів, фотокарток та відео, допиту свідка, доводів позову та заперечень необхідно дійти висновку, що між сторонами наявний конфлікт з приводу користування та обслуговування задньої стінки будинку № 203 по вул. Грецькій у м. Маріуполі, а також перенесення пташника відповідачем, який не відповідає санітарним нормам та перешкоджає позивачам, відновлення відмостки стіни у вказаному будинку та у звязку із конфліктними ситуаціями відшкодування моральної шкоди.

Згідно зі ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

У той же час, при здійсненні своїх прав та виконанні обовязків власник зобовязаний додержуватися моральних засад суспільства (ч. 2 ст. 319 ЦК України).

Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених ч. 2 ст. 353 цього Кодексу.

За змістом ч. 1 ст. 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).

Згідно зі ст. 104 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати припинення діяльності на сусідній земельній ділянці, здійснення якої може призвести до шкідливого впливу на здоровя людей, тварин, на повітря, земельні ділянки та інше.

Відповідно до ч. 3 п. 3.25 ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни треба приймати не менше 1,0 м. При цьому повинно бути забезпечене влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок.

У справі судом установлено, що будинок позивачів збудований до набуття прав власності на земельні ділянки і так історично склалося, що стіна будинку № 203 по вул. Грецькій у м. Маріуполі розташована на межі земельної ділянки, яка належить відповідачу.

Проводячи аналіз поданих сторонами доказів, керуючись ст. ст. 76 81 ЦПК України, суд вважає, що на теперішній час позивачі не можуть безперешкодно здійснювати технічне обслуговування стіни будинку № 203 по вул. Грецькій у м. Маріуполі, оскільки у звязку із неприязними стосунками між сусідами, відповідач ОСОБА_5 здійснює їм такі перешкоди, тому вимоги в частині зобовязання відповідача забезпечити позивачам 1 м для обслуговування задньої стінки указаного будинку, на думку суду, знайшли своє підтвердження та ґрунтуються на змісті як установлених судом обставин, так і наведених положень матеріального права.

Статтею 15 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення» передбачено, що громадяни при проектуванні, розміщенні, будівництві та реконструкції споруд будь-якого призначення, зобовязані дотримувати вимог санітарного законодавства.

Згідно з п. 3.25а ДБН 360-92 Містобудування. Планування та забудова міських і сільських поселень, відстань між будинками і господарськими спорудами для худоби, свійських тварин та птахів площею до 50 кв. м повинна становити не менше 15 метрів.

Відповідно до санітарних вимог майданчики для компосту, дворові вбиральні та очисні споруди каналізації повинні знаходиться у глибині двору не ближче 15 метрів від вікон житлових будинків, у тому числі і сусідніх садиб, сараї для утримання худоби і птиці не ближче 12 метрів (п. 3.26 ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень»).

На підставі вищевказаних норм матеріального права, враховуючи ту обставину, що у судовому засіданні відповідач підтвердила факт наявності курятника та курей на відстані менше 12 та 15 метрів відповідно до вікон стіни будинку № 203 та наявних у справі доказів, суд вважає, що відповідачем порушено санітарні норми, визначені п. п. 3.25а, 3.26, 3ДБН 360-92 Містобудування. Планування та забудова міських і сільських поселень, ст. 15 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення» при утриманні курей, що призводить до того, що в будинковолодінні позивачів, особливо в літню пору, стоїть неприємний запах, чути звуки життєдіяльності птахів, що є порушенням прав позивачів, визначених ст. 50 Конституції України, ст. 293 ЦК України та порушенням правил добросусідства. Тому вимоги в частині обовязку перенести сарай курятник на відстань не менше 15 метрів ґрунтуються на положеннях Закону.

При цьому суд керується положеннями ст. 13 ЦК України та виходить з того, що при здійсненні своїх прав особа зобовязана утриматися від дій, які могли б порушити права інших осіб, у даному випадку це користування ОСОБА_5 своєю земельною ділянкою і це користування не може призвести до порушення прав інших осіб, а також відповідач повинна дотримуватися моральних засад суспільства, які на думку суду у цьому випадку саме мають полягати у добровільному забезпеченні позивачам їх права на обслуговування будинку, а також дотримуватися правил безпечного життя і здоровя довкілля і не порушувати таких прав інших осіб, зокрема сусідів.

Що стосується вимог позивачів про зобовязання відповідача відновити відмостку, то суду у розумінні ст. ст. 12, 81 ЦПК України не представлено переконливих доказів, що указану відмостку пошкодила саме відповідач, а із представленого суду відео не можливо встановити, де здійснюється відбиття відмостки та ким, а також в якому обсязі ця відмостка відбита та в якому обсязі вона підлягає відновленню.

У той же час, у судовому засіданні позивачі вказали, що житловий будинок побудований за радянських часів, однак положеннями ст. ст. 322, 323 ЦК України тягар з утримання майна покладений саме на власника, інакше може наступити ризик його випадкового знищення та випадкового пошкодження, однак позивачами не представлено суду достовірних, достатніх та належних доказів, які б указували на таке утримання свого майна зі сторони позивачів, тому суд вважає, що вимоги в цій частині не ґрунтуються на дійсних обставинах справи.

Також суд зазначає, що співвласниками житлового будинку № 203 по вул. Грецькій у м. Маріуполі є ОСОБА_1 та ОСОБА_2, тому саме вони як співвласники наділені правом на звернення до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні своєю власністю.

Позивач ОСОБА_3 не є ні власником указаного будинку, ні прописаний у ньому, а лише проживає там з дозволу власника, тому суд, керуючись наведеними положеннями, дійшов висновку, що у даному випадку його права не порушені, тому позов в частині саме його вимог задоволенню не підлягає.

З приводу вимог про відшкодування моральної шкоди, то суд керується положеннями ст. ст. 23, 1167 ЦК України у взаємозвязку із положеннями ст. ст. 77 80 ЦПК України, та вважає, що така у передбаченому законом порядку позивачами не доведена, тому вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

При подачі позову за вимогами про усунення перешкод у користуванні власністю позивачами сплачено судовий збір у розмірі 640 грн. і такий у відповідності до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на їх користь пропорційно задоволеним вимогам.

За вимогами про відшкодування моральної шкоди кожним з позивачів сплачений судовий збір у розмірі по 640 грн. кожним, однак оскільки суд дійшов висновку про їх недоведеність, тому відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України ці витрати покладаються на сторону позивачів та не підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст. 55 Конституції України, ст. ст. 13, 319, 321, 322, 323 ЦК України, ст. ст. 103, 104 ЗК України, ст. 15 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення», ст. ст. 4, 12, 13, 7681, 84, 89, 263265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про усунення перешкод в обслуговуванні будинку, відновлення становища, перенесення будівлі, відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Зобовязати ОСОБА_5 забезпечити ОСОБА_1, ОСОБА_2 1 метр для обслуговування задньої стіни будинку № 203 по вул. Грецькій у м. Маріуполі Донецької області.

Зобовязати ОСОБА_5 перенести сарай (курник) на відстань 15 метрів від вікон задньої стіни будинку № 203 по вул. Грецькій у м. Маріуполі Донецької області

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2 відмовити.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити.

Стягнути із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1, ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 426 грн. 67 коп., тобто по 213 грн. 33 коп. кожній.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до апеляційного суду Донецької області або через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Із повним текстом рішення суду можна ознайомитися у Єдиному державному реєстрі судових рішень за адресою: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про сторін у справи:

ОСОБА_1, 03 січня 21960 року народження, паспорт серії ВВ 848085, ІПН НОМЕР_1, адреса реєстрації: АДРЕСА_1, адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, засоби звязку відсутні;

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серії ВК 843269, ІПН НОМЕР_2, адреса проживання та реєстрації: вул. Грецька, 203, м. Маріуполь, Донецька область, засоби звязку відсутні;

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт серії ВА 728093, ІПН НОМЕР_3, адреса реєстрації: АДРЕСА_2, адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, засоби звязку відсутні;

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, паспорт серії ВН 474233, дані про ІПН відсутні, адреса реєстрації та проживання: ІНФОРМАЦІЯ_5, засоби звязку 067 794 66 06.

Суддя О.М. Музика