Постанова

Іменем України

28 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 664/1333/15-ц

провадження № 61-6151 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь 0. В., Синельникова Є. В., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі: Цюрупинська районна стоматологічна поліклініка, головний лікар Цюрупинської районної стоматологічної поліклініки ОСОБА_5,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 нарішення Цюрупинського районного суду Херсонської області у складі судді Бойко В. П. від 8 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області у складі колегії суддів: Кузнєцової О. А., Бездрабко В. О., Борка А. Л. від 12 травня 2016 року

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до пункту 4 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VІІІ від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У квітні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Цюрупинської районної стоматологічної поліклініки, головного лікаря Цюрупинської районної стоматологічної поліклініки ОСОБА_5 про визнання незаконним наказу про оголошення догани та попередження, відшкодування моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що він працював у Цюрупинській районній стоматологічній поліклініці на посаді лікаря-стоматолога хірурга. Наказом від 26 березня 2015 року № 26-к на нього було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани та попередження за неодноразове порушення локальних протоколів надання хірургічної стоматологічної допомоги, лікарської етики та деонтології, систематичні скарги пацієнтів в усній та письмовій формі, неналежне оформлення первинної документації. Цим же наказом його переміщено працювати у другу зміну строком на два місяці. Вказаний наказ вважає незаконним, оскільки передбачає одночасне накладення декількох стягнень. Підставою для винесення догани було неодноразове систематичне порушення локальних протоколів, які носять рекомендаційний характер. Зазначає, що систематичних порушень протоколів з його боку не було. Перша скарга на його роботу була 10 травня 2012 року, за що було застосовано догану. Після цього протягом трьох років жодних стягнень до нього не застосовували. Вважає, що скарги пацієнтів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є не обґрунтованими. Порушень порядку заповнення первинної документації він не допускав, всі документи заповнювались вчасно та в повному обсязі відповідно до вимог законодавства та практики, прийнятої у лікарні. Переведення працювати його у другу зміну є зміною істотних умов праці і порядок переведення був порушений. Крім того, наказом про накладення стягнення головний лікар ОСОБА_5 завдав значної шкоди його професійній гідності, честі як лікаря та людини. Переведення його до другої зміни роботи було спробою образити перед колективом лікарні. Сам наказ виданий із порушенням законодавства.

З урахуванням зазначеного, просив суд визнати незаконним наказ про оголошення догани та попередження від 26 березня 2015 року № 26-к та стягнути з Цюрупинської районної стоматологічної лікарні моральну шкоду в сумі 20 тис. грн.

Рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області від 8 лютого 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив із того, що наказ головного лікаря про притягнення ОСОБА_4 до дисциплінарної відповідальності є правомірний, оскільки винесений, в тому числі на підставі обґрунтованої скарги пацієнтки ОСОБА_6, якій позивач видалив здоровий зуб замість хворого. Разом з тим суд зазначив, що зміна робочого часу працівника не є видом дисциплінарного стягнення згідно діючого трудового законодавства України і таке переміщення відбулось у зв'язку з оптимізацією робочого часу працівників лікарні і не є зміною істотних умов праці в розумінні статті 32 КЗпП України.

Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 12 травня

2016 року рішення районного суду залишено без змін.

Апеляційний суд, залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, виходив із того, що наказ від 26 березня 2015 року відповідає вимогам статті 147 КЗпП України, застосований відповідним органом згідно статті 147-1 КЗпП України, з дотриманням строків та порядку дисциплінарного стягнення, тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

16 вересня 2016 року ОСОБА_4 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не повно з'ясували обставини справи та не звернули уваги на те, що відповідач у порушення вимог статті 148 КЗпП України виніс наказ про застосування дисциплінарного стягнення з пропуском строків для його застосування.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

1 лютого 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судом установлено, що ОСОБА_4 працював у Цюрупинській районній стоматологічній поліклініці на посаді лікаря-стоматолога хірурга. Наказом від 26 березня 2015 року на нього було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани та попередження за неодноразове порушення локальних протоколів надання хірургічної стоматологічної допомоги, лікарської етики та деонтології, систематичні скарги пацієнтів в усній та письмовій формі, неналежне оформлення первинної документації. Цим же наказом його переміщено працювати у другу зміну строком на два місяці.

Відповідно до посадової інструкції лікаря-стоматолога хірурга Цюрупинської районної стоматологічної поліклініки, з якою ОСОБА_4 ознайомлений, його посада «Лікаря-стоматолога-хірурга» відноситься до категорії «Професіонали». До його посадових обов'язків відноситься застосування сучасних методів діагностики та хірургічного лікування запальних процесів, травматичних ушкоджень, новоутворень, набутих вад і деформацій щелепно-лицевої ділянки (пункт 2.2). Дотримується принципів медичної деонтології (пункт 2.5). Веде лікарську документацію (пункт 2.8).

Крім того, відповідно до пункту 4.1 вказаної інструкції лікар-стоматолог хірург несе відповідальність за невиконання або несвоєчасне виконання покладених цією посадовою інструкцією обов'язків та (або) невикористання наданих прав. Також лікар-стоматолог-хірург несе відповідальність за невиконання або неналежне виконання вимог внутрішньо-нормативних документів організації та законних розпоряджень керівництва.

Згідно з актом проведення службового розслідування від 6 березня

2015 року, в ході роботи комісією отримано скаргу ОСОБА_6 та пояснювальну записку лікаря-стоматолога хірурга ОСОБА_4 Було виявлено амбулаторну карту заповнену без відповідності з локальними протоколами, не описано скарги і об'єктивні дані. При огляді пацієнтки

2 лютого 2015 року завідуючим терапевтичного відділення і лікарем-стоматологом хірургом ОСОБА_8, було виявлено свіжу лунку видаленого 27 зуба, 28 зуб менший від 26 наполовину в аномальному,

напів-горизонтальному положенні. За записом лікаря ОСОБА_8 28 зуб не видалено, а видалено сусідній - 27 зуб, що є грубим порушенням виконання лікарем ОСОБА_4 своїх лікарських обов'язків, проявом лікарської халатності, що привело до помилки та видалення іншого зуба. Крім того, зазначено про неповне заповнення лікарем ОСОБА_4 первинної медичної документації та обстеження пацієнтки, що є невідповідністю виконання локальних протоколів надання хірургічної стоматологічної допомоги.

У пояснювальній записці лікар ОСОБА_4 зазначив, що порахувавши, що причина скарги не на 28 зуб, а на 27, він його видалив, не пояснивши хворій для чого. У карточці записав помилково, що видалив 28 зуб.

Згідно зі статтею 139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Відповідно до статті 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4, суди на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, дійшли до правильного висновку про те, що наказ від 26 березня 2015 року про накладення дисциплінарного стягнення за допущення лікарем

ОСОБА_4 лікарської помилки й видалення пацієнту ОСОБА_6 замість ураженого хворобою, здорового зуба є таким, що відповідає вимогам статті 147 КЗпП України. При цьому порушень порядку накладення дисциплінарного стягнення допущено не було, а тому підстави для скасування наказу про накладення на позивача дисциплінарного стягнення відсутні.

Доводи касаційної скарги про пропуск строків для застосування дисциплінарного стягнення не заслуговують на увагу, оскільки факт проступку лікаря ОСОБА_4 встановлено актом проведення службового розслідування від 6 березня 2015 року, а наказ про застосування дисциплінарного стягнення винесено 26 березня 2015 року, тобто без порушення строків встановлених статтею 148 КЗпП України.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Враховуючи те, що висновки судів відповідають встановленим у справі обставинам, рішення судів ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а судові рішення без змін, відповідно до положень статті 410 ЦПК України

Керуючись статтями 402, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 8 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 12 травня

2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

Ю. В. Черняк