Справа № 489/4077/17
Номер провадження 2/489/506/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2018 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого - судді Тихонової Н.С.,

секретар судового засідання - Сироватка Т.О.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, стягнення додаткових витрат на дитину,

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2017 р. ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів. Вказувала на те, що вона та відповідач є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 Оскільки відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини не надавав, згідно рішення суду від 30.09.2015 р. з нього було стягнуто аліменти на користь позивача на утримання сина в твердій грошовій сумі 600,00 грн. щомісячно. Проте у звязку великими витратами на утримання неповнолітньої дитини визначений розмір аліментів є недостатнім, необхідні значно більші витрати на забезпечення її потреб.

Посилаючись на вищевикладене позивач просить суд збільшити розмір аліментів, які сплачує відповідач на її користь на утримання дитини ОСОБА_3 з 600,00 грн. щомісячно на 1 000 грн. 00 коп. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

В подальшому позивач звернулась із заявою про збільшення позовних вимог,згідно якої просить суд стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1 911 грн. 50 коп., потім ще збільшила додаткові витрати до - 2577 грн.26 коп.

В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала.

Відповідач в судове засідання не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ухвали суду проводиться заочний розгляд справи.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши надані докази, суд встановив таке.

Відповідно до Свідоцтва про народження ОСОБА_2 та ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1

30.09.2015 р. Ленінським районним судом м. Миколаєва постановлено рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, відповідно до якого позовні вимоги було задоволено частково. А саме стягнуто з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 в твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 06.08.2015 р. до досягнення ним повноліття, з індексацією відповідно до закону.

19.11.2015 р. державним виконавцем відкрито провадження з виконання рішення суду про стягнення з відповідача аліментів на користь позивачки.

При цьому, згідно розрахунку ДВС, станом на 01.02.2018 року, заборгованість за аліментами складає 4753 грн.87 коп.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття.

Сімя, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

За змістом статті 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обовязком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Стаття 184 СК України передбачає можливість визначення розміру аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі.

Це відповідна (фіксована) сума коштів на утримання дитини, яка не є одноразовим платежем, а твердою грошовою сумою визначеною судом на утримання дитини до її повноліття.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що аліментів, які було стягнуто з відповідача за рішенням суду від 30.09.2015 р. в розмірі 600 грн. 00 коп. на сина ОСОБА_5 недостатньо для його утримання, оскільки згідно останніх змін в законодавстві збільшився прожитковий мінімум для дитини відповідно віку, на теперішній час потреби дитини є значно більшими та вказаних коштів не вистачає на його утримання. Відповідач участі в утриманні дитини майже не приймає, лише сплачує призначені за рішенням суду аліменти, навіть без урахування індексації.

Згідно Довідки, виданої Миколаївською обласною клінічною лікарнею від 23.08.2017 р. ОСОБА_1 за травень 2017 р. липень 2017 р. отримала заробітну плату в загальному розмірі 10 246 грн. 03 коп.

Відповідно до Відповіді Державної податкової інспекції в Інгульському районі м. Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області від 01.03.2018 р. вбачається, що за період з 3-го кварталу 2015 року по 3-й квартал 2017 року у Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків інформація про доходи відповідача відсутня.

Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Як роз'яснено в п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Враховуючи вищевикладені обставини та приймаючи до уваги підвищення розміру прожиткового мінімуму для дитини, потреби дитини на утримання, що забезпечує високий рівень його життєдіяльності, суд вважає за можливе збільшити розмір аліментів на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 до розміру 1 000 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення ним повноліття.

Крім того, позивач посилається на те, що вона постійно несе додаткові витрати на утримання сина ОСОБА_5, а саме придбає одяг в тому числі одяг для школи, але її заробітку не вистачає, а відповідач ухиляється від участі у несенні додаткових витрат на сина.

З наданих позивачем ОСОБА_6 вбачається, що за останні два роки нею було понесемо витрат на купівлю одягу та шкільного приладдя для дитині на загальну суму 5154.53 грн.

Відповідно до ст.185 Сімейного Кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину у разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разова, періодично або постійно.

Проте, зазначені позивачем у розрахунку - одяг та шкільне приладдя відносяться до речей, на придбання яких з відповідача стягуються щомісячно аліменти та ці витрати не можна вважати такими, що виникли внаслідок особливих обставин, отже вони не є додатковими витратами, в розумінні СК України.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення додаткових витрат задоволенню не підлягають, оскільки матеріали справи не містять відповідних доказів на їх підтвердження .

Керуючись ст. ст. 4, 19, 141-142, 200, 263-265, ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину задовольнити частково.

Збільшити розмір аліментів, стягнутих згідно Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30.09.2015 р. по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, 02.04.1983 р., аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1 000 грн. 00 коп. щомісячно, з подальшою індексацією, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили та до досягнення ним повноліття.

Виконавчий лист, виданий 13.11.2015 р. по цивільній справі № 2/489/2494/15, відізвати.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги апеляційному суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 12.03.2018 року.

Суддя Н.С. Тихонова