ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2018 року

м.Суми

Справа №577/3999/17

Номер провадження 22-ц/788/30/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Хвостика С. Г. (суддя-доповідач),

суддів - Левченко Т. А. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.

та представника Конотопського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області - Коротченко Д.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 20 жовтня 2017 року в складі судді Гетьман В.В., постановленої у м. Конотопі, повний текст якої складений 20 жовтня 2017 року, -

в с т а н о в и в:

Статтею 351 ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що набув чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до п. 8 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

27 вересня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою на дії старшого державного виконавця, мотивуючи свої вимоги тим, що 13 вересня 2017 року він отримав повідомлення державного виконавця про те, що згідно звіту про незалежну оцінку майна вартість транспортного засобу JAC, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить йому на праві власності, становить 46008 грн. Він не погоджується з вказаною оцінкою майна, оскільки вважає, що державний виконавець не дотримався певної процедури перш, ніж проводити таку оцінку. Зокрема, держаний виконавець повинен був надати йому копію постанови про арешт майна та запропонувати йому, як боржнику, і стягувачу визначитись з вартістю майна і лише після того, як учасники виконавчого провадження не досягли б домовленості державний виконавець міг звернутися до оцінювача. Також, на думку боржника, оцінку майна повинен був здійснювати суб'єкт господарювання, залучений на конкурсній основі, а не оцінщик. Крім того, в скарзі ОСОБА_2 послався на те, що розмір оцінки майна є заниженим, оскільки оцінщик належним чином не оглянув транспортний засіб та використав неактуальні вихідні дані. До того ж, як вказав боржник, не погоджуючись зі звітом про оцінку майна, він 18 вересня 2017 року направив начальнику Конотопської ДВС заперечення, але державним виконавцем всупереч вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» не було призначено рецензування звіту. Посилаючись в скарзі на вказані обставини, ОСОБА_2 просив суд визнати недійсним звіт про незалежну оцінку арештованого вантажного автомобіля JAC.

Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 20 жовтня 2017 року скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення.

Не погоджуючись з судовим рішенням, ОСОБА_2 оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі заявник, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову про визнання недійсним звіту про незалежну оцінку вантажного автомобіля JAC, реєстраційний номер НОМЕР_1. При цьому, боржник послався на те, що без попередження державний виконавець вилучив його транспортний засіб, внаслідок чого він втратив можливість домовитись із стягувачем про визначення вартості майна, тому вважає, що державний виконавець без попередньої процедури не мала права призначати незалежну оцінку майна. Також заявник вказав, що при розгляді заявленого питання судом першої інстанції не було досліджено причин стосовно ненадання йому під розписку копії постанови про арешт та опис автомобіля, а також обставин того, що призначений державним виконавцем суб'єкт оціночної діяльності ОСОБА_3 не мав відповідного сертифіката на предмет проведення оцінки майна. Крім того, боржник зазначив, що суб'єкт оціночної діяльності був призначений постановою державного виконавця, проте, відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» він мав призначатись на конкурсних засадах на підставі договору з Конотопським відділом ДВС. До того ж, заявник вважає, що звіт суб'єкта оціночної діяльності, з яким він не погодився, про що письмово повідомив начальника відділу виконавчої служби, не може без рецензії бути використаним при визначені оцінки майна.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення державного виконавця, яка вважає судове рішення правильним і просила залишити його без змін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Із матеріалів даної цивільної справи вбачається, що на примусовому виконанні у Конотопському МРВДВС ГТУЮ перебуває виконавчий лист №2/1807/809/12, виданий 25 липня 2012 року Конотопським міськрайонним судом, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» заборгованості в сумі 221954,50 грн., що підтверджується постановою державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 10 серпня 2015 року (а.с.37).

Для забезпечення реального виконання рішення суду постановою державного виконавця від 27 квітня 2017 року було описано та арештовано належний боржнику ОСОБА_2 транспортний засіб марки JAC.

З метою подання письмового звіту про оцінку транспортного засобу - вантажного автомобіля марки JAC, модель HFC102ОК, фургон ізотермічний-В, реєстраційний номер НОМЕР_1, 2007 року випуску, постановою державного виконавця від 23 травня 2017 року було призначено суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання ОСОБА_3, який має сертифікат від 29 грудня 2014 року за НОМЕР_3, виданий Фондом державного майна України, якому дозволено здійснювати практичну оціночну діяльність. При цьому, в постанові державного виконавця зазначено, що суб'єкт оціночної діяльності попереджається про кримінальну відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладеного на нього обов'язку та надання неправдивого звіту (а.с. 38).

Відповідно до звіту з незалежної оцінки вантажного автомобіля JAC, реєстраційний номер НОМЕР_1, складеного 04 вересня 2017 року суб'єктом оціночної діяльності, фізичною особою -підприємцем ОСОБА_3, який має сертифікат суб'єкта оціночної діяльності від 29 грудня 2014 року НОМЕР_3, виданий Фондом державного майна, ринкова вартість вказаного транспортного засобу становить 46008,00 грн. без ПДВ (а.с.18 - 34).

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що боржник не довів своїх вимог, зазначаючи, що оцінка майна боржника була правомірно проведена суб'єктом оціночної діяльності, який має відповідний сертифікат щодо здійснення вказаної діяльності, а норми Закону України «Про виконавче провадження» не зобов'язують державного виконавця призначати суб'єкта оціночної діяльності на конкурсній основі та проводити рецензування звіту у випадку незгоди боржника з визначеною вартістю майна. Крім того, суд вважав, що не знайшли свого підтвердження доводи заявника про те, що суб'єкт оціночної діяльності не знайомився з об'єктом оцінки, так як із звіту вбачається, що фізична особа - підприємець ОСОБА_3 провів безпосередній огляд автомобіля та детально його сфотографував. Також у висновках суду зазначено, що звіт з незалежної оцінки майна складений з урахуванням діючого законодавства, зокрема, загальних вимог до проведення незалежної оцінки майна, визначених у Національному стандарті №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою КМ України від 10 вересня 2003 року №1440.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками суду, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Частинами 1, 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

За нормами ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна, майнових прав (далі - оцінка майна) - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб'єкта оціночної діяльності.

Статтею 20 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що для з'ясування та роз'яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець виносить постанову про залучення експерта або спеціаліста (кількох експертів або спеціалістів), а для проведення оцінки майна - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання. Експертом або спеціалістом може бути будь-яка дієздатна особа, яка має необхідні знання, кваліфікацію та досвід роботи у відповідній галузі. Експерт або спеціаліст зобов'язаний надати письмовий висновок, а суб'єкт оціночної діяльності - суб'єкт господарювання - письмовий звіт з питань, що містяться в постанові, протягом 15 робочих днів з дня ознайомлення з постановою виконавця. Цей строк може бути продовжений до 30 робочих днів за погодженням з виконавцем.

Виходячи з вимог ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин. Про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Копія постанови про опис та арешт майна (коштів) надається сторонам виконавчого провадження.

У п. 12 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерством юстиції України від 02 квітня 2012 року, йдеться про те, що, якщо опис і арешт майна здійснюються за участю сторін виконавчого провадження (їх представників), постанова про опис та арешт майна (коштів) складається в трьох примірниках. Перший примірник залишається у провадженні виконавця, інші - видаються під підпис сторонам виконавчого провадження. Якщо описане майно передано на зберігання не боржникові чи його представнику, а іншій особі, то постанова про опис та арешт майна (коштів) складається в чотирьох примірниках. Перший примірник залишається у провадженні виконавця, а інші - вручаються зберігачеві майна та сторонам виконавчого провадження під підпис.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур'єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Статтею 57 Закону України «Про виконавче провадження» регулюється питання визначення вартості майна боржника та його оцінка. Зокрема, визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника.

Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна. У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання.

Виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем.

Оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом.

Звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні є дійсним протягом шести місяців з дня його підписання суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно.

Якщо строк дійсності звіту про оцінку майна закінчився після передачі майна на реалізацію, повторна оцінка такого майна не проводиться.

З аналізу наведених норм права та встановлених у справі обставин вбачається, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення скарги, ураховуючи, що оцінка майна боржника була проведена з дотриманням вимог діючого законодавства.

Доводи апеляційної скарги про те, що звіт з незалежної оцінки майна проведений неналежним суб'єктом, який не має відповідного сертифіката та всупереч вимогам ст. 10 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» з ним не було укладено відповідного договору, не можуть бути підставою для задоволення скарги, як такі, що спростовуються матеріалами справи. Зокрема, із звіту з незалежної оцінки майна вбачається, що вона була проведена суб'єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3, який має відповідний сертифікат від 29 грудня 2014 року НОМЕР_3, виданий Фондом державного майна України зі строком дії з 29 грудня 2014 року по 29 грудня 2017 року та кваліфікаційне свідоцтво оцінювача від 08 вересня 2007 року НОМЕР_4, видане Фондом державного майна України і Українською комерційною школою за напрямом оцінки майна, щодо яких дозволена практична оціночна діяльність: оцінка об'єктів у матеріальній формі, та спеціалізація в межах: 1.3 Оцінка колісних транспортних засобів тощо (а.с. 33).

Форма вказаного сертифіката відповідає Додатку 1 до Положення про видачу сертифікатів суб'єктів оціночної діяльності, затвердженого наказом Фондом державного майна України від 14 березня 2001 року № 479, з подальшими змінами. Щодо самого сертифіката, то він виданий ОСОБА_3, як суб'єкту господарювання, зареєстрованого у встановленому законодавством порядку фізичною особою - підприємцем, інформацію про якого включено до Державного реєстру оцінювачів та суб'єктів оціночної діяльності, що підтверджується відповідним сертифікатом (а.с. 34).

Крім того, призначення суб'єкта оціночної діяльності для участі у виконавчому провадженні на підставі постанови державного виконавця відповідає вимогам абзацу 2 ч. 3 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» та п. 8 Розділу ІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, якими передбачено, що для оцінки, в тому числі і транспортних засобів, виконавець з власної ініціативи або за заявою сторін призначає суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання своєю постановою. При цьому, у постанові обов'язково зазначається попередження суб'єкту оціночної діяльності - суб'єкту господарювання (оцінювачу) про відповідальність: за недостовірну чи необ'єктивну оцінку майна, що також знайшло підтвердження матеріалами справи.

Щодо посилання в апеляційній скарзі про те, що оцінка майна під час здійснення виконавчого провадження має проводитись на підставі договору з суб'єктами оціночної діяльності, визначеними на конкурсних засадах, то колегія суддів виходить з наступного.

Як передбачено ч. 2 ст. 10 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» у випадках, визначених нормативно-правовими актами з оцінки майна, які затверджуються Кабінетом Міністрів України, суб'єкти оціночної діяльності - органи державної влади та органи місцевого самоврядування здійснюють оцінку майна самостійно на підставі наказу керівника. При цьому, якщо законодавством передбачена обов'язковість проведення незалежної оцінки майна, органи державної влади та органи місцевого самоврядування виступають замовниками проведення такої оцінки майна шляхом укладання договорів з суб'єктами оціночної діяльності - суб'єктами господарювання, визначеними на конкурсних засадах у порядку, встановленому законодавством.

Виходячи з матеріалів даної цивільної справи, незалежну оцінку майна боржника ОСОБА_2 здійснював суб'єкт оціночної діяльності - фізична особа підприємець ОСОБА_3, який у звіті з незалежної оцінки колісного транспортного засобу, як на підставу для виконання роботи, послався на укладений із головним територіальним управлінням юстиції у Сумській області (замовником) договір на проведення незалежної оцінки майна від 30 серпня 2016 року АС № 10/8-17 (а.с. 20, 27).

Отже, доводи апеляційної скарги стосовно того, що оцінка майна була здійснена без укладення договору з суб'єктом оціночної діяльності, визначеному на конкурсних засадах, не заслуговують на увагу колегії суддів.

До твердження в апеляційній скарзі про те, що виконавча служба повинна була призначити рецензування звіту оцінки майна боржника на підставі його заяви, колегія суддів відноситься критично, оскільки нормами Закону України «Про виконавче провадження» не передбачено призначення рецензування звіту під час здійснення виконавчого провадження. Крім того, виходячи з вимог ст. 13 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», рецензування звіту про оцінку майна здійснюється на вимогу осіб, які мають заінтересованість у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, тобто, як вважає колегія суддів, боржник не довів, що оцінка його майна була здійснена суб'єктом оціночної діяльності упереджено.

До того ж, згідно з вказаною нормою Закону боржник не позбавлений можливості самостійно звернутися з письмовим запитом до осіб, які мають право здійснювати рецензування звіту про оцінку майна щодо проведення такого рецензування.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що заявник не згодний з діями державного виконавця стосовно того, що боржнику не було вручено примірник постанови про арешт майна, а також сторонам виконавчого провадження не було надано можливості за взаємною згодою визначити вартість майна у 10-денний строк з дня винесення державним виконавцем постанови про арешт майна, то колегія суддів не приймає їх до уваги, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» для проведення оцінки транспортних засобів виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, а стосовно визначення вартості майна боржника, то спочатку вона здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження і у разі, якщо сторони не досягли згоди, тоді виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. Тобто, визначення вартості майна і оцінка майна мають проводитись за різними процедурами.

Отже, у випадку із боржником ОСОБА_5, коли арешт був накладений на транспортний засіб, то повинна була здійснюватись оцінка цього майна, а не визначення його вартості за згодою сторін виконавчого провадження, у зв'язку з чим виконавець правильно залучив суб'єкта господарювання для визначення вартості рухомого майна.

Що стосується питання щодо вручення боржнику копії постанови державного виконавця про арешт майна, то воно не було самостійним предметом оскарження, а стосувалося сукупності підстав для оскарження оцінки арештованого транспортного засобу боржника.

Враховуючи, що місцевим судом було ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України ухвалу суду необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 374 ч. 1 п. 1; 375; 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 20 жовтня 2017 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: С.Г. Хвостик (суддя - доповідач)

Судді: Т.А. Левченко

О.І. Собина