Постанова

Іменем України

06 березня 2018 року

м. Київ

справа № 752/50508/16-ц

провадження № 61-1711св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Мартєва С. Ю., Пророка В. В., Фаловської І. М., Штелик С. П. (суддя-доповідач)

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - публічне акціонерне товариство «Київенерго» в особі «Південний» РЕМ,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Київенерго» на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 27 червня 2016 року у складі судді Ладиченко С. В. та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 12 жовтня 2016 року у складі суддів: Стрижеуса А. М., Антоненко Н. О., Юрченко А. С.,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до публічного акціонерного товариства «Київенерго» (далі - ПАТ «Київенерго») про визнання незаконним відключення від мережі електропостачання, зобов'язання поновити електропостачання та відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що згідно із статтею 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються на договірних засадах. Відповідно до договору про постачання електричної енергії від 25 вересня 2014 року вона є споживачем послуг електропостачання, що надаються відповідачем. Відповідно до пункту 1 договору постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з договором. Договір між нею і ПАТ «Київенерго» укладено 25 вересня 2014 року, в ньому не вказано про її боргові зобов'язання у розмірі 11 977 грн 03 коп. Спір виник щодо нарахування відповідачем суми заборгованості відповідно прогнозованого нарахування за програмою «Мега біллінг» за 2006-2013 роки у період, коли у будинку ніхто не проживав.

25 лютого 2016 року відповідач направив на адресу її домоволодіння працівників «Південний» РЕМ, які своїми незаконними діями без попередження припинили електропостачання будинку АДРЕСА_1 у м. Києві, посилаючись на те, що в неї існує непогашена заборгованість. Необґрунтоване нарахування боргу згідно із судовим наказом, виданим 25 січня 2016 року, було скасовано ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 15 лютого 2016 року, з якою вона ознайомила працівників «Південне» РЕМУ, однак електропостачання не було відновлено.

Згідно з пунктом 27 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357, у разі несплати за спожиту електроенергію на 30 день після отримання попередження енергопостачальник має право відключити споживача від електричної мережі. Але попередження про відключення від електропостачання вона не отримувала.

Вказаними діями відповідача їй завдано моральної шкоди в розмірі 2 тис. грн, оскільки вона змушена була докладати додаткових зусиль для організації свого життя у період, коли було відсутнє електропостачання.

Посилаючись на викладені обставини, ОСОБА_1 просила визнати дії ПАТ «Київенерго» щодо відключення її домоволодіння як споживача послуг з електропостачання від електричної мережі за адресою: АДРЕСА_2; зобов'язати ПАТ «Київенерго» поновити електропостачання будинку АДРЕСА_2 у м. Києві; стягнути з ПАТ «Київенерго» на її користь 2 тис. грн у відшкодування моральної шкоди та зобов'язати ПАТ «Київенерго» здійснити перерахунок боргу з урахуванням строку позовної давності.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 27 червня 2016 року позов задоволено частково. Зобов'язано ПАТ «Київенерго» відновити електропостачання будинку за адресою: АДРЕСА_2. Вирішено питання про судові витрати. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що договір між ОСОБА_1 і ПАТ «Київенерго» укладено 25 вересня 2014 року, в ньому не було вказано про її боргові зобов'язання з оплати послуг енергопостачання, які виникли до укладення договору. Спір щодо суми заборгованості виник внаслідок прогнозованого нарахування програмою «Мега біллінг» за 2006-2013 року у період, коли у будинку ніхто не проживав. Таким чином, борг позивачу нараховувався не за фактично прийняті нею за приладом обліку енергетичні ресурси, а за прогнозованими показниками, що суперечить частині першій статті 714 ЦК України та існуючим договірним відносинам між сторонами. Відповідачем не було надано підтверджених відповідними розрахунками обґрунтувань заборгованості позивача з оплати комунальних послуг у період з моменту укладення договору про постачання електричної енергії до моменту відключення домоволодіння від електричної мережі.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 12 жовтня 2016 року рішення Голосіївського районного суду від 27 червня 2016 року залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що відповідач, використовуючи програму «Мега біллінг» для виставлення позивачу рахунків за електроенергію, враховував не фактично спожитий обсяг електроенергії, а прогнозоване нарахування показників. Таке нарахування боргу суперечить частині першій статті 714 ЦК України, згідно з якою за договором постачання електричними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

У касаційній скарзі, поданій у листопаді 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ПАТ «Київенерго» просить скасувати вказані судові рішення в частині задоволення позовних вимог щодо зобов'язання ПАТ «Київенерго» відновити електропостачання будинку позивачата прийняти нове рішення про відмову у позові в цій частині, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Підстави касаційного оскарження рішень судів обґрунтовано тим, що споживач оплачувала рахунки за спожиту електричну енергію несвоєчасно та не у повному обсязі, у зв'язку з чим станом на 14 грудня 2015 року утворилася заборгованість у розмірі 13 580 грн 32 коп. Про наявність боргу й необхідність його погашення позивач повідомлялася, у визначений у попередженні про припинення постачання електричної енергії строк борг не погасила, а тому будинок правомірно відключено від електричної енергії. Використання прогнозованих показників відповідає вимогам законодавства. Обсяг споживання електроенергії визначається, як різниця між поточними та попередніми показниками приладу обліку, а вартість електроенергії визначається як добуток обсягу споживання електроенергії на тариф, що діяв у періоді, за який здійснюється нарахування, тому направлення позивачу рахунків на сплату послуг за електропостачання з прогнозованими розрахунками є альтернативою сплати послуг, при цьому споживач має право вибору та не позбавляється права сплачувати за послуги раніше обраним шляхом. Крім того, у провадженні Голосіївського районного суду м. Києва знаходиться цивільна справа № 752/5164/16-ц за позовом ПАТ «Київенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію. Отже, питання наявності (відсутності) заборгованості є предметом розгляду іншої справи, тому дана позовна вимога повинна була бути залишена судом без розгляду. Крім того, позивачем невірно обрано спосіб захисту порушеного права, оскільки ПАТ «Київенерго» не є тим органом державної влади або місцевого самоврядування, чиї рішення або дії можна оскаржити в судовому порядку у розумінні пункту 10 статті 16 ЦК України.

В іншій частині судові рішення не оскаржуються та в силу вимог статті 400 ЦПК України колегією суддів не переглядаються.

ОСОБА_1 у запереченні на касаційну скаргу зазначає, що до укладення договору від 25 вересня 2014 року між нею та відповідачем не існувало будь-яких договірних відносин, тому рішення про стягнення коштів з неї є необґрунтованим і незаконним, оскільки суперечить положенням статті 14 ЦК України, згідно з якою цивільні обов'язки виконуються лише в межах, встановлених договором, а особа не може бути примушена до дії, яка не є для неї обов'язковою. Сума боргу, зазначена відповідачем у витягу з електронної абонентської книжки з липня 2005 року по березень 2016 року, відноситься до іншого періоду, зокрема до періоду з липня 2005 року по серпень 2014 року, коли між сторонами не існувало договірних правовідносин і вказана сума боргу не може вважатися оплатою за фактично спожиту електроенергію, а є прогнозованими показниками відповідно до програми нарахування «Мега біллінг», що впроваджена відповідачем.

10 січня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Згідно статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 714 ЦК України за договором постачання електричними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Згідно пункту 19 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1357 від 26 липня 1999 року, розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показів засобів обліку.

За змістом пункту 21 Правил користування електричною енергією для населення зняті споживачем чи отримані та/або зняті енергопостачальником (електророзподільним підприємством) дані про покази засобу обліку в інший день вважаються вихідними даними для визначення показів засобу обліку на перше число календарного місяця шляхом додавання (віднімання) середньодобового споживання, помноженого на кількість днів (діб) між датою зняття показів та першим числом календарного місяця. Платіжний документ, який виписується енергопостачальником, формується ним за обсяг електричної енергії, спожитий протягом календарного місяця (з першого числа розрахункового місяця, по перше число місяця, наступного за розрахунковим).

Відповідно до пункту 27 вказаних Правил у разі несплати або неповної оплати за спожиту електричну енергію у строки, визначені пунктом 20 цих Правил, електропостачальник на 30 день надсилає побутовому споживачу поштою або вручає особисто під підпис попередження про відключення електричної енергії.

У попередженні про відключення електричної енергії електропостачальник зазначає: останні покази засобу обліку, які були зняті працівниками електропостачальника, суму заборгованості за спожиту електричну енергію, період, за який ця заборгованість виникла, обсяг спожитої електричної енергії у зазначений період (з розбивкою обсягів електричної енергії, спожитої в кожному розрахунковому періоді), тарифи (у тому числі блочні, які діяли у відповідному періоді), дату відключення електроустановок об'єкта споживача від електропостачання у разі несплати цієї заборгованості, прізвище, ім'я, по батькові, підпис відповідальної особи і дату.

У разі несплати за спожиту електричну енергію на 30 день після отримання побутовим споживачем попередження енергопостачальник має право відключити побутового споживача від електричної мережі.

Таким чином, споживач зобов'язаний оплачувати фактично спожиту ним електричну енергію та може бути відключений від електричної мережі у випадку несплати вартості саме спожитої електричної енергії.

Судами встановлено, що згідно з договором про постачання електричної енергії від 25 вересня 2014 року ОСОБА_1 є споживачем послуг електропостачання за адресою: АДРЕСА_2. Відповідно до пункту 1 договору постачальник, продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з договором.

З моменту укладення договору до дати звернення до суду заборгованість із оплати вартості електроенергії у позивача відсутня. Відключення об'єкта споживача від електричної енергії відбулося у зв'язку із нарахуванням енергопостачальником заборгованості за 2006-2013 роки, тобто за період відсутності споживача в будинку по вул. Холмогорській, 5 у м. Києві, про що енергопостачальник повідомлявся належним чином.

За змістом пункту «а» частини першої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об'єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг.

Крім того, пунктом 18 договору про користування електричною енергією визначено, що у разі заборгованості, що існує на час укладення договору, сторони письмово погоджують графік її погашення за умови обов'язкової оплати поточних платежів. Заборгованість на момент укладення договору визначається згідно з актом звіряння розрахунків.

У встановленому пунктом 18 договору порядку акт звірки обсягів фактично спожитої та оплаченої електричної енергії за спірні розрахункові періоди (до укладення договору) між сторонами не складався, а тому відключення від електричної енергії за борг, який не встановлено, суперечить вимогам наведених положень закону.

Відновлення становища, що існувало до порушення, шляхом відновлення постачання електричної енергії є згідно статті 16 ЦК України належним способом захисту, тому доводи касаційної скарги в цій частині є необґрунтованими.

Згідно відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень позовну заяву ПАТ «Київенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію залишено без розгляду ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва, а тому доводи касаційної скарги про те, що питання наявності (відсутності) заборгованості споживача є предметом розгляду іншої справи, є безпідставними.

Згідно частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З урахуванням викладеного та керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Київенерго» залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 27 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 12 жовтня 2016 року в частині вирішення позову ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Київенерго» про зобов'язання поновити електропостачання залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька
Судді С. Ю. Мартєв
В. В. Пророк
І. М. Фаловська
С. П. Штелик