Справа № 761/940/18
Провадження № 2/761/3792/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2018 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді: Савицького О.А.,

при секретарі: Ющенко Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Київстар» про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

04.01.2018 року на адресу Шевченківського районного суду м.Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Київстар» про стягнення суми основного боргу в розмірі 334,53 грн. та судових витрат у розмірі 9 704,80 грн., з яких: 704,80 грн. - судовий збір, 9 000,00 грн. - витрати на професійну правничу допомогу.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що між ОСОБА_1 та Приватним акціонерним товариством «Київстар» було укладено Договір приєднання, за умовами якого відповідач надає позивачки послуги рухомого (мобільного) зв'язку, а позивачка приймає та оплачує надані їй послуги.

Разом з тим, позивачка вказує, що незважаючи на відсутність з її боку будь-яких дій, спрямованих на замовлення та надання згоди щодо отримання додаткових послуг від відповідача, з 25.10.2017 року по 26.12.2017 року включно відповідач щодня надав їй послугу loadboom-ua.com - послуга підписки на «доступ до сайту loadboom-ua.com», вартістю 5,31 грн./в день.

При цьому, за весь час надання такої послуги з рахунку позивачки (без її відома, дозволу, згоди та замовлення) було списано в загальному розмірі 334,53 грн. (37,17 грн. за жовтень 2017 року; 159,30 грн. за листопад 2017 року; 138,06 грн. за грудень 2017 року).

За вказаних обставин, а також посилаючись на порушення своїх прав, позивачка просить позов задовольнити.

Ухвалою від 16.01.2018 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Київстар» про стягнення коштів, а розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою від 14.02.2018 року вирішено розгляд даної справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

21.02.2018 року на адресу суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, згідно змісту якого відповідач просив відмовити у задоволенні в повному обсязі, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог, що, зокрема виражається у відсутності підстав позову, факту порушення прав позивачки з боку відповідача, а саме: незаконного списання грошових коштів з рахунка за послугу, яку позивачка не замовляла та не використовувала.

05.03.2018 року на адресу суду надійшла відповідь позивачки на відзив відповідача, згідно змісту якої вона вказує, що надання контент-послуг, не передбачених укладеною угодою, виходить за межі правовідносин позивача та відповідача, оскільки здійснювалося за самостійною ініціативою відповідача, без наявності правових підстав та волевиявлення позивачки на їх замовлення й отримання.

13.03.2018 року на адресу суду надійшли заперечення відповідача на відповідь на відзив, в яких відповідач зазначає, що оскільки в період з 25.10.2017 року та по теперішній час між позивачкою та відповідачем не існувало та не існує будь-яких договірних відносин, твердження позивачки про порушення її прав як споживача та абонента телекомунікаційних послуг є безпідставними.

У судовому засіданні, яке відбулося 20.03.2018 року, суд, не виходячи до нарадчої кімнати, постановив ухвали, якими відмовив у задоволенні клопотань представника відповідача про витребування доказів та залучення ТОВ «Українська мобільна група» до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_3 у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову.

Вислухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 05.12.2008 року між ОСОБА_4 та Приватним акціонерним товариством «Київстар» було укладено Угоду №3069092 про надання послуг стільникового мобільного зв'язку, за умовами якої відповідач надає абоненту ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, послуги стільникового мобільного зв'язку стандартів GSM-900 та GSM-1800 за абонентським номером НОМЕР_1, а абонент користується вищенаведеними послугами та своєчасно оплачує їх вартість відповідачу (оператору) на умовах, викладених у цій Угоді.

Відповідно до замовлення до угоди №3069092 про надання послуг стільникового мобільного зв'язку від 05.12.2008 року, ОСОБА_4 підтвердив дійсність інформації про анкетні дані абонента (користувача послуг) та отримав повну вичерпну інформацію щодо послуг зв'язку і своїм підписом скріпив згоду на умови Угоди №3069092 про надання послуг стільникового мобільного зв'язку від 05.12.2008 року.

При цьому, як обумовлено в п. 6.5 Угоди №3069092 про надання послуг стільникового мобільного зв'язку від 05.12.2008 року, жодна зі сторін не має права передавати свої права та обов'язки за цією Угодою третім особам без попередньої письмової згоди іншої сторони.

Разом з тим, звертаючись до суду з вказаним позовом, позивачка, як на підставу для його задоволення, посилається на те, що відповідач, в порушення умов вищенаведеної Угоди, з 25.10.2017 року по 26.12.2017 року включно щодня надавав їй, як користувачу абонентського номеру НОМЕР_1, послугу loadboom-ua.com - послугу підписки на «доступ до сайту loadboom-ua.com», вартістю 5,31 грн./в день.

Так, правовідносини між операторами, провайдерами телекомунікацій та абонентами врегульовані нормами цивільного законодавства України та нормами Закону України «Про телекомунікації» та постановою КМУ України «Про затвердження Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг» від 11.04.2012 року №295 (надалі - Правила).

Згідно Правил, контент-послуга - це інформаційна, довідкова, замовна, розважальна або інша послуга, в тому числі за кодом послуги 900, що надається операторами телекомунікацій або операторами, провайдерами з використанням телекомунікаційних мереж, технічних засобів телекомунікацій та оплачується, зокрема шляхом списання коштів з особового рахунку абонента, споживачем операторові, провайдерові, до мереж та/або технічних засобів якого підключене кінцеве обладнання абонента.

В свою чергу, як встановлено ст. 1 Закону України «Про телекомунікації», абонент - це споживач телекомунікаційних послуг, який отримує телекомунікаційні послуги на умовах договору, котрий передбачає підключення кінцевого обладнання, що перебуває в його власності або користуванні, до телекомунікаційної мережі.

Отже, твердження позивачки про порушення її права як споживача та абонента телекомунікаційних послуг абонентського номеру НОМЕР_1 є безпідставними, адже, як встановлено зі змісту вищенаведених положень Угоди №3069092, стороною договору та споживачем (абонентом) абонентського номеру НОМЕР_1 є ОСОБА_4

Будь-яких належних та допустимих доказів, які б спростовували вказаний висновок суду та підтверджували, що користувачем абонентського номеру НОМЕР_1 є ОСОБА_1, матеріали справи не містять.

Водночас, відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Крім того, у відповідності до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому, як передбачено вимогами ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

На підставі викладеного, а також зважаючи на відсутність будь-яких цивільних відносин між позивачкою та відповідачем за абонентським номером НОМЕР_1, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, як недоведених неалежними та допустимими доказами.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263-266, 268, 273, 352, 354, п.п. 15.5 п.15 Розділу ХІІІ Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову до Приватного акціонерного товариства «Київстар» про стягнення коштів.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м.Києва шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Києва протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення складено 23.03.2018 року.

Суддя: