Ухвала

14 березня 2018 року

м. Київ

справа № 761/46228/16-ц

провадження № 61-837св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Журавель В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач -товариство з обмеженою відповідальністю «Українська бурова компанія»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_4, яка підписана представником ОСОБА_5, на постанову Апеляційного суду м. Києва від 19 грудня 2017 року у складі суддів: Мазурик О. Ф., Махлай Л. Д., Саліхова В. В.,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Українська бурова компанія» (далі - ТОВ «Українська бурова компанія») про стягнення боргу у розмірі 377 042 880,72 грн, з яких 182 899 579,51 грн - сума основного боргу, 178 689 539, 48 - інфляційні втрати за час прострочення виконання зобов'язання та 15 453 761,73 грн - проценти, з розрахунку облікової ставки Національного банку України, як річної процентної ставки до дня повернення позики.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачем на умовах повернення було передано ТОВ «Українська бурова компанія» у власність грошові кошти, які в подальшому ТОВ «Українська бурова компанія» використало на свої власні цілі. Передання коштів у позику відбулося, на підставі укладених між нею та публічним акціонерним товариством «Брокбізнесбанк» (далі - ПАТ «Брокбізнесбанк», Банк) угоди про переведення боргу та договору поруки, шляхом списання грошових коштів з депозитного вкладу ОСОБА_4 та процентів по ньому в рахунок часткового погашення заборгованості ТОВ «Українська бурова компанія» за кредитним договором. Позивач зазначила, що шляхом усних домовленостей, сторони досягнули згоди про порядок повернення суми позики щомісячними платежами. Вважала, що у зв'язку з тим, що всупереч досягнутим домовленостям ТОВ «Українська бурова компанія» не здійснило повернення боргу в добровільному порядку, вона має право, з підстав передбачених статтею 1049 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), на стягнення переданих у позику коштів та відсотків за користування коштами у розмірі, визначеному на рівні облікової ставки Національного банку України, як це передбачено статтею 1048 ЦК, з урахуванням положень частини другої статті 625 ЦК України.

При уточненні позовних вимог позивач вказала, що 27 січня 2009 року між нею та Банком було укладено договір банківського вкладу в іноземній валюті, за умовами якого вона розмістила на рахунку вклад (депозит) у розмірі 17 831 277 доларів США 27 центів, на який в подальшому було нараховано 5 120 046 доларів США 30 центів відсотків за депозитом. 03 лютого 2014 року між ПАТ «Брокбізнесбанк», як кредитором та нею, як новим боржником, було укладено договір поруки № 20/21П (далі - Договір поруки) за умовами якого новий боржник здійснює виконання зобов'язань за боржника - ТОВ «Українська бурова компанія» за кредитним договором від 5 грудня 2007 року № 20-07П (далі - Кредитний договір). 04 лютого 2014 року Банк повідомив ОСОБА_4 про невиконання ТОВ «Українська бурова компанія» умов кредитного договору та наявність непогашеної кредитної заборгованості в загальній сумі 278 336 470 грн 81 коп. та запропоновано здійснити погашення кредитної заборгованості.

04 лютого 2014 року позивачем здійснено частково погашення заборгованості Товариства за кредитним договором, а саме у розмірі 182 899 579,51 грн, шляхом внутрішнього банківського переказу - списання грошових коштів із депозитного рахунку позивача. Вважала, що внаслідок виконання нею зобов'язань позичальника вона набула право вимоги стягнення грошових коштів з боржника, який допустив тривале прострочення виконання зобов'язання перед Банком. Оскільки, на думку позивача, боржник у зобов'язанні був замінений іншою особою за згодою кредитора, що відповідає змісту положень статей 520, 521 ЦК України.

ОСОБА_4 вказала, що після списання грошових коштів з особового рахунку позивача, сторони дійшли усних домовленостей щодо порядку повернення суми позики, який передбачав щомісячне погашення платежами, починаючи з наступного місяця після виконання вкладником зобов'язання до повного погашення заборгованості. Посилаючись на те, що ТОВ «Українська бурова компанія», в порушення досягнутих усних домовленостей, не здійснило повернення боргу в добровільному порядку, просила задовольнити позов у повному обсязі.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 6 жовтня 2017 року позов задоволено у повному обсязі. Стягнуто з ТОВ «Українська бурова компанія» на користь ОСОБА_4 377 042 880,72 грн, з яких 182 899 579,51 грн - сума основного боргу, 178 689 539, 48 - інфляційні втрати, 15 453 761,73 грн - 3% річних; 8 000 грн - судові витрати по сплаті судового збору.

Рішення мотивовано тим, що кредитна заборгованість відповідача погашена за рахунок грошових коштів позивача, тому у зобов'язанні відбулася заміна кредитора, а саме: до позивача перейшло право кредитора вимагати від відповідача належного виконання своїх зобов'язань за кредитним договором №20-07П, укладеним 5 грудня 2007 року між ПАТ «Брокбізнесбанк» та ТОВ «Українська бурова компанія». У зв'язку із тим, що зобов'язання відповідачем не виконано, суд застосував статтю 625 ЦК України.

Постановою Апеляційного суду м. Києва від 19 грудня 2017 року рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 6 жовтня 2017 року скасовано. У задоволенні позову ОСОБА_4 до ТОВ «Українська бурова компанія» про стягнення боргу відмовлено.

Постанова мотивована тим, що матеріали справи не містять доказів виконання позивачем, передбаченого пунктом 2.4.2. Договору поруки, обов'язку повідомлення відповідача про отримання 4 лютого 2014 року вимоги від Банку щодо порушення ТОВ «Українська бурова компанія» умов Кредитного договору. Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які підтверджують цей обов'язок дострокового погашення відповідачем заборгованості за Кредитним договором та доказів переходу до нового кредитора - позивача прав у зобов'язанні. Матеріали справи не містять належних доказів, які б свідчили про порушення відповідачем станом на 04 лютого 2014 року зобов'язань за Кредитним договором. Позивачем не доведено правомірності дострокового погашення кредиту замість відповідача.

Суд апеляційної інстанції вказав, що часткове виконання поручителем зобов'язань за кредитним договором не породжує перехід до нього прав кредитора за цим договором. Оскільки на момент розгляду справи в ПАТ «Брокбізнесбанк» наявна заборгованість ТОВ «Українська бурова компанія» за кредитним договором від 5 грудня 2007 року № 20-07П в розмірі 28 806 594,81 грн, і зобов'язання за кредитним договором, строк дії якого визначено до 4 грудня 2018 року, в повному обсязі ні боржником, ні поручителем не виконані. Тому правові наслідки, передбачені статтею 556 ЦК України, у вигляді переходу прав кредитора до поручителя не настали, і у позивача як поручителя не виникло право на пред'явлення зворотної вимоги до боржника. У зв'язку із чим суд відмовив у задоволення позову за основною та похідними вимогами.

05 січня 2018 року ОСОБА_4, через свого представника ОСОБА_5, звернулася із касаційною скаргою на постанову Апеляційного суду м. Києва від 19 грудня 2017 року, у якій просить оскаржену постанову скасувати і залишити в силі рішення суду першої інстанції. При цьому посилалася на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушенням норм процесуального права

Касаційна скарга мотивована тим, що у цій справі зобов'язання за кредитним договором забезпечується порукою декількох осіб. Оскільки перехід до поручителя прав кредитора у зобов'язанні після виконання ним обов'язку боржника відбувається в силу прямої вказівки в законі, будь-яких інших дій для такого переходу вчиняти не потрібно. Обсяг прав кредитора, які переходять до поручителя, повинен відповідати обсягу задоволених ним вимог кредитора за основним зобов'язанням. Суд апеляційної інстанції не повно з'ясував обставини, що мають значення для справи, не дослідив та не звернув увагу на те, що належним та допустимим доказом порушення відповідачем зобов'язань за кредитним договором № 20-07П та умов додаткової угоди № 33 щодо оформлення та передачі в строк до 1 лютого 2014 року додатково в забезпечення виконання взятих на себе зобов'язань з повернення кредитних коштів, в зв'язку з отриманням на підставі додаткової угоди № 32 траншу в межах кредитної лінії в сумі 145 630 347,43 грн для поповнення обігових коштів.

В касаційній скарзі вказано, що при дослідженні та оцінці доказів суд апеляційної інстанції не дослідив та не надав належної оцінки наявній у справі довідці ПАТ «Брокбізнесбанк» № 20/02/015-02 від 06 лютого 2014 року про виконання позивачем зобов'язань за договором поруки та перерахування коштів у сумі 182 899 579,51 грн як часткове погашення заборгованості за кредитним договором № 20-07П, на підставі якої позивачу передано документи, які свідчать про виконання зобов'язання за договором поруки. Поза увагою апеляційного суду залишилася довідка ТОВ «Українська бурова компанія» № 49-15 від 24 лютого 2015 року відповідно до якої, відповідач повідомляв про обізнаність часткового погашення позивачем кредитної заборгованості у розмірі 182 899 579 грн 51 коп. за договором поруки на підставі виписки по особовому рахунку товариства № 9800 за 4 лютого 2014 року. Рішеннями господарського суду м. Києва від 14 квітня 2015 року у справі № 910/3689/15-г та від 30 листопада 2015 року у справі № 910/20786/15 встановлено, що ТОВ «Українська бурова компанія» повністю виконало свої зобов'язання за Кредитним договором. Також апеляційний суд не придав значення клопотанню про витребування з Банку додаткової угоди № 33 до Кредитного договору та залучення Банку як третьої особи. Крім того не надано належної правової оцінки довідці ТОВ «Українська бурова компанія» від 24 лютого 2015 року № 49-15, якою підтверджено погашення позивачем кредитної заборгованості у розмірі 182 899 579,51 грн

Ухвалою Верховного Суду від 10 січня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі № 761/46228/16-ц.

У лютому 2018 року ТОВ «Українська бурова компанія» подало відзив на касаційну скаргу, у якому просить відмовити у задоволенні касаційної скарги у повному обсязі і рішення суду апеляційної інстанції залишити без змін. Відзив мотивовано тим, що у ПАТ «Брокбізнесбанк» не було правових підстав вимагати дострокового повернення кредиту у ТОВ «Українська бурова компанія». Тому позивач не мав правових підстав достроково сплачувати на користь кредитора суму кредиту. Посилання позивача на судові рішення у справах № 910/3689/15-г, № 910/20785/15 ТОВ «Українська бурова компанія» вважає безпідставним, оскільки в цих рішеннях не встановлено факт повного погашення позивачем заборгованості відповідача за кредитним договором № 20-07П.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що процедура допуску скарг до розгляду та провадження виключно з питань права, на відміну від того, що стосується питань фактів, може відповідати вимогам статті 6 Конвенції, навіть якщо особі не була надана можливість бути особисто заслуханим апеляційним чи касаційним судом, за умови, якщо відкрите судове засідання проводилось у суді першої інстанції і якщо суди вищої інстанції не мали встановлювати факти справи, а тільки тлумачити відповідні юридичні норми (ZHUK v. UKRAINE, № 45783/05, § 32, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Заслухавши доповідь судді-доповідача про проведення підготовчих дій та обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, колегія суддів встановила відсутність підстав, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК. Тому колегія суддів, з урахуванням категорії та складності справи, призначає справу до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п'яти суддів.

Керуючись статтями 33, 34, 401 ЦПК, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Справу № 761/46228/16-ц за позовом за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Українська бурова компанія» про стягнення боргу призначити до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п'яти суддів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

Н.О. Антоненко

В.І. Журавель