АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2018 року

м. Харків

Справа № 638/14157/16-ц

Провадження № 22-ц/790/1480/18

Апеляційний суд Харківської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючий - Овсяннікова А.І.,

суддів - Коваленко І.П., Піддубного Р.М.,

розглянув в порядку спрощеного провадження в місті Харкові цивільну справу № 638/14157/16-ц за позовом Комунального підприємства «Харківводоканал» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 листопада 2017 року, ухвалене суддею Грищенко І.О., -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2016 року Комунальне підприємство «Харківводоканал» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення.

В обґрунтування позову зазначає, що відповідачі проживають та зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1. Вони є споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, які надає їм КП «Харківводоканал». Відповідачі надані їм послуги сплачували несвоєчасно та не в повному обсязі, у зв'язку з чим за ними утворилась заборгованість в розмірі 7894,26грн., яка складається з: 5386,02грн. - заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 серпня 2000 року по 31 липня 2016 року; 1278,92грн. - заборгованість за послуги з централізованого водовідведення за період з 01 серпня 2013 року по 31 липня 2016 року; 1090,42грн. - інфляційні втрати; 138,90грн. - 3% річних від простроченої суми.

В квітні 2017 року, тобто після звернення КП «Харківводоканал» з цим позовом до суду, відповідачами була погашена заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення.

Просить стягнути з відповідачів інфляційні втрати в сумі 1090,42грн., 3% річних в сумі 138,90грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 1378грн.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засідання заперечувала проти задоволення позовних вимог.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилися.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 листопада 2017 року позов КП «Харківводоканал» - задоволено.

Стягнуто солідарно зі ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь КП «Харківводоканал» інфляційні витрати в розмірі 1090,42грн., 3% річних від прострочено суми 138,90грн., по 409,77грн. з кожного на суму заборгованості за період з 01 серпня 2013 року по 31 липня 2016 року.

Стягнуто солідарно зі ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь КП «Харківводоканал» судовий збір в розмірі 1378грн., по 459,33грн. з кожного.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення скасувати і ухвалити нове, яким в задоволенні позову КП «Харківводоканал» відмовити.

Зазначає, що суд дійшов помилкового висновку, що сплачена в квітні 2017 року сума є добровільної сплатою боргу. 10 квітня 2017 року відповідачами з метою попередження будь-яких непорозумінь з КП «Харківводоканал» здійснено оплату в сумі 6300грн. за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, які будуть надані у майбутньому, починаючи з квітня 2017 року.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 29 січня 2018 року відповідно до вимог ч.1 ст.369 ЦПК України розгляд справи був призначений в порядку письмового провадження без виклику учасників справи.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно даних картки абонента вони являються користувачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення шляхом відкриття абонентського особового рахунку НОМЕР_1.

Відповідно до положень ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Даних про статус квартири, в якій проживають відповідачі, матеріали справи не містять і таких доказів сторони не надали.

Відповідачі вищеназвані послуги сплачували несвоєчасно та не в повному обсязі, у зв'язку з чим виникла заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 серпня 2000 року по 31 липня 2016 року в розмірі 5386,02грн. та заборгованість за послуги з централізованого водовідведення за період з 01 серпня 2013 року по 31 липня 2016 року в розмірі 1278,92грн.

Також, позивачем були нараховані за період з 01 серпня 2013 року по 31 липня 2016 року 3% річних від простроченої суми в розмірі 138,90грн. та інфляційні втрати - 1090,42грн.

Згідно вимог п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги в строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до п.18 «Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005року №630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць; плата вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).

Матеріали справи свідчать, що в квітні 2017 року, після звернення КП «Харківводоканал» з позовом до суду відповідачами була погашена заборгованість за надані послуги з водовідведення та водопостачання в сумі 6300грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями квитанцій та наданими КП «Харківводоканал» новим розрахунком, згідно якого заборгованість за відповідачами по сплаті послуг з централізованого водопостачання та водовідведення відсутня, а залишились не сплачені 3% річних в розмірі 138,90грн. та інфляційні втрати в розмірі 1090,42грн., які і були стягнуті судом.

Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що 10 квітня 2017 року нею було сплачено 6300грн. в якості предоплати на майбутнє не приймаються, оскільки з квитанції не вбачаться, що кошти сплачені на майбутнє. Будь-якої заяви, адресованої КП «Харківводоканал» з цього приводу апелянтом не надано та матеріали справи не містять.

Таким чином, надавши копію квитанції про сплату послуг з централізованого водопостачання та водовідведення в розмірі 6300грн. відповідачем підтверджено порушення вимог законодавства про своєчасність та повноту виконання зобов'язань передбачені ст.526 ЦК України.

Що стосується стягнення 3% річних від простроченої суми та інфляційних втрат, то судом обґрунтовано стягнута ця сума.

У відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права та інтересу (ч.1 ст.256 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).

Для окремих видів вимог встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (пені, штрафу)

Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 чт.261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Матеріали справи свідчать, що позивач звертався до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідачів заборгованості за надані комунальні послуги з водовідведення та водопостачання в сумі 7384,20грн.

Дзержинським районним судом м. Харкова винесено ухвалу від 09 жовтня 2015 року про відмову у прийнятті заяви КП «Харківводоканал» про видачу судового наказу.

КП Харківводоканал» звернувся до суду позовом 02 вересня 2016 року, про що свідчить дата реєстрації надходження позовної заяви (а.с.1).

Відповідно до ч.2 ст.264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників.

Ураховуючи те, що судовий захист права на стягнення грошових коштів може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом II ЦПК України (в редакції, що діяла на момент розгляду справи), перериває перебіг строку позовної давності.

Відповідний висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 21 січня 2015 року (справа №6-214цс14).

Таким чином, з моменту подання заяви про видачу судового наказу переривається перебіг позовної давності для звернення особи до суду за захистом порушеного права.

Враховуючи те, що уточнена позовна заява складена з у рахуванням трирічного строку позовної давності в частині інфляційних втрат та 3% річних за період з 01 серпня 2013 року по 31 липня 2016 року включно в розмірі 1229,32грн. (1090,42грн. + 138,90грн.) суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення цих вимог.

Вирішуючи спір, суд повно, всебічно та об'єктивно з'ясував обставини справи, правильно визначив закон, який регулює дані правовідносини, дав належну правову оцінку наданим доказам.

Згідно положень ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 листопада 2017 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий Овсяннікова А.І.

Судді Коваленко І.П.

Піддубний Р.М.