Справа №443/1764/16-ц
Провадження №2/443/146/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2018 року Жидачівський районний суд Львівської області

в складі: головуючої судді Ціпивко І.І.,

з участю секретаря судового засідання Шальвіри І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жидачів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1, звернулась в суд з позовною заявою, якою просить суд ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності на спадкове майно - житловий будинок №26 по вул. Б. Хмельницького в м. Ходорові Жидачівського району Львівської області, який належав ОСОБА_3, яка померла 17.03.2010 року.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що з 2014 року вона проживає в Російській Федерації. У м. Ходорові по вул. Б. Хмельницького, 26 проживала її бабуся ОСОБА_3, яка була рідною сестрою її дідуся та бабусею її сестри - відповідачки по справі. ОСОБА_3 померла 17.03.2010 року. На момент смерті бабусі вона проживала в Російській Федерації, а відповідачка по справі фактично вступила у володіння спадковим майном. Однак, за життя ОСОБА_3 склала заповіт, згідно якого все своє майно заповіла їй. На даний час вона, як спадкоємиця за заповітом після смерті бабусі, звернулася до нотаріуса із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину, однак отримала відмову у видачі такого, у звязку з відсутність правовстановлюючих документів на спадковий житловий будинок. Вказана відмова позбавляє її можливості належним чином реалізувати свої спадкові права, а тому змушена звернутись до суду за захистом своїх прав.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 подали заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують, покликаючись на мотиви викладені в позовній заяві та просять їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_2 подала до суду заяву, якою просить справу слухати за її відсутності. Позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до ч.3 ст.13, ч.2 ст.49, ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 11.04.2003 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_6, внаслідок чого змінила своє дівоче прізвище на «Бальзамова», що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-МЮ № 882184, актовий запис №1022, копія якого наявна в матеріалах справи.

Відповідачка по справі народилась 09.08.1986 року в м. Ходорів Жидачівського району Львівської області, що стверджується свідоцтвом про народження серії І-СГ № 472898, актовий запис № 142 та являється сестрою позивачки ОСОБА_1

Відповідно до свідоцтва про право власності від 23.09.1996 року, посвідченого державним нотаріусом Новороздільської державної нотаріальної контори ОСОБА_7, ОСОБА_3 належить ? частина в спільному майні набутому за час шлюбу, яке зокрема складається із житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, що розташований в м. Ходорів по вул. Б. Хмельницького, 26 Жидачівського району Львівської області.

Згідно із свідоцтва про право на спадщину від 23.09.1996 року, посвідченого державним нотаріусом Новороздільської державної нотаріальної контори ОСОБА_7, ОСОБА_3 успадкувала після смерті чоловіка ОСОБА_8 ? частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, що розташований в м. Ходорів по вул. Б. Хмельницького, 26 Жидачівського району Львівської області і таким чином стала одноосібним власником даного житлового будинку.

Судом встановлено, що померла 17.03.2010 року ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-СГ № 208516, актовий запис № 39, являлась бабусею сторін по справі, котра за життя склала заповіт від 21.05.2002 року, посвідчений державним нотаріусом Ходорівської державної нотаріальної контори ОСОБА_9 відповідно до якого ОСОБА_3 все своє майно, де б воно не було і з чого воно б не складалось заповіла позивачці по справі.

Згідно вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За правилами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частина 1 ст. 1223 ЦК України передбачає, що право на спадкування мають ті особи, які визначені у заповіті.

За правилами ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до вимог ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежності від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Згідно вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою-четвертою статті 1273 Цивільного кодексу України.

Позивач ОСОБА_1 зверталась до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак їй було відмовлено у звязку із відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно, а саме на житловий будинок що розташований в м. Ходорів по вул. Б. Хмельницького, 26 Жидачівського району Львівської.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

На підставі вищенаведеного, оцінивши докази в їх сукупності, зокрема врахувавши той факт, що нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину в порядку спадкування за заповітом у звязку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів, відповідач не заперечує щодо задоволення позовних вимог, суд приходить до переконливого висновку, що позовні вимоги є підставними, обґрунтованими, а тому їх слід задовольнити у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 223, 229, 247, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 316, 1216, 1217, 1223, 1261, 1267, 1268 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В:

позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, право власності на житловий будинок №26 по вул. Б. Хмельницького в м. Ходорові Жидачівського району Львівської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, яка померла 17 березня 2010 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення, а вразі проголошення лише вступної та резолютивної частин або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

СУДДЯ І.І. Ціпивко