АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/5042/17 Номер провадження 22-ц/786/254/18Головуючий у 1-й інстанції Чуванова А. М. Доповідач ап. інст. Абрамов П. С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2018 року м. Полтава

Апеляційний суд Полтавської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Абрамова П.С.,

Суддів: Обідіної О.І., Прядкіної О.В.

За участю секретаря судового засідання: Колодюк О.П.,

Позивача: ОСОБА_2,

Відповідача: ОСОБА_3,

Представника позивача: ОСОБА_4,

Представника позивача: ОСОБА_5,

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про виділення нерухомого майна із спільної часткової власності та визначення порядку користування земельною ділянкою, треті особи: Шевченківська районна у м. Полтаві рада, Управління з питань містобудування та архітектури виконавчого комітету Полтавської міської ради

за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_6 та ОСОБА_2

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 21 листопада 2017 року, (ухвалене без участі сторін, часу ухвалення не має), під головуванням судді Чуванової А.М.,-

В С Т А Н О В И В:

В червні 2017 року позивачі ОСОБА_6 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом, у якому просили виділити їм у окремий об?єкт нерухомого майна з одночасним відкриттям нового розділу Державного реєстру прав на нерухоме майно та нової реєстрації справи з присвоєнням нового кадастрового номеру.

Позовні вимоги вмотивовували тим, що їм на праві приватної власності належить 1/2 частина житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, на підставі договору дарування від 14 жовтня 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Соляник А.В., зареєстрованого у Полтавському міжміському бюро технічної інвентаризації за №9139. Інша 1/2 частина житлового будинку з надвірними будівлями, належить на праві свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_8, спадкоємцем якого за законом є відповідач ОСОБА_3.

Також вказували, що їм на праві сумісної приватної власності належить земельна ділянка, за адресою: АДРЕСА_1, площею 886 кв.м., кадастровий номер НОМЕР_1, з цільовим призначенням - для громадської та житлової забудови (для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд) на підставі державних актів на право власності на земельну ділянки серія НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_2 від 27 жовтня 2004 року.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 21 листопада 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_6, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про виділення нерухомого майна із спільної часткової власності та визначення порядку користування земельною ділянкою, треті особи: Шевченківська районна у м. Полтаві рада, Управління з питань містобудування та архітектури виконавчого комітету Полтавської міської ради - відмовлено.

З даним рішенням не погодилися позивачі ОСОБА_6 та ОСОБА_2, подали на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Апелянти вважають висновки суду такими, що не відповідають обставинам справи.

Вказують на те, що у 2011 році співвласники будинку прийняли рішення про реконструкцію та житлову добудову «А-1-2» до житлового будинку «А-1», що підтверджується рішенням Виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради №255 від 21 червня 2011 року.

19 листопада 2011 року реконструкція будинку була введена в експлуатацію, що підтверджується декларацією про готовність об?єкта до експлуатації.

Вважають, що оскільки вони просять виділити в натурі ту частину домоволодіння, яка перебуває у їх володінні та користуванні, а відповідач ОСОБА_3 не заперечувала проти обставин, викладених у позові, земельна ділянка перебуває у спільній сумісній власності, відмова в задоволенні позовних вимог є необґрунтованою.

Відзив на апеляційну скаргу учасниками справи не надсилалися.

В ході апеляційного розгляду справи відповідачка апеляційну скаргу визнала, зазначивши що вона як спадкоємець, не заперечує проти задоволення позовних вимог, та, що вона не може оформити спадщину без вирішення вказаних питань.

Сторони уклали мирову угоду, згідно з умовами якої відповідачка не заперечує проти виділення у власність відповідачам частини жилого будинку та земельної ділянки згідно з позовними вимогами.

Також сторони домовились, що до складу спадкового майна, яке залишилось після смерті ОСОБА_8 входить частина житлового будинку, а саме: тамбур1-1 площею 5.1 кв.м. кімната 1-2 площею 12,2 кв., кімнат 1-3 площею 7,6 кв.м, господарські будівлі сарай «И», сарай «К», огорожа № З, земельна ділянка площею 458 кв.м, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, яка позначена жовтим кольором в Додатку №3 до висновку експертного будівельно-технічного та земельно-технічного дослідження №42, від 29 травня 2017 року

ОСОБА_3 зобов'язалася протягом одного року отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_8

Позивачі зобов'язалися після затвердження мирової угоди отримати адресу на виділену в натурі частку житлового будинку та оформити технічну документацію на земельну ділянку площею 428 кв. м. за адресою АДРЕСА_1, яка позначена зеленим кольором в додатку № 3 до висновку експертного дослідження від 29 травня 2017 року № 42.

Перевіривши наявність підстав для затвердження умов мирової угоди, суд приходить до наступних висновків.

Так, судом встановлено та не оспорюються сторонами факти, що позивачам ОСОБА_6 та ОСОБА_2 на праві власності в рівних частках належить ? частина житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

З договору дарування від 14.10.2002 року ( а.с. 3) та реєстраційного посвідчення (а.с. 4) вбачається, що домоволодіння складається з: жилого будинку зі шлакобетону, жилою площею 25,60 кв.м., зазначений на плані літ. «А-1», сарай «Б1», погріб «б1», гараж «Г», сарай «В», літня кухня «Б», сарай «б», огорожа №1, навіс «б2», вбиральня «Е», душ «Ж».

Крім того, встановлено, що інша 1/2 частина будинку з надвірним будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, належить на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_8.

З Державних актів про право спільної сумісної власності на землю вбачається, що сторонам на праві спільної сумісної власності належить земельна ділянка за вказаною адресою розміром 886 кв. м. ( а.с.5-7)

За взаємною згодою співвласників було проведено реконструкцію житлового будинку, шляхом добудови.

Сторони не заперечують факту, що добудову до будинку проведено позивачами.

19.11.2011 року була подана декларація про готовність об'єкта до експлуатації (а.с. 80-81) та добудова до садибного житлового будинку по АДРЕСА_1 - введена в експлуатацію ( зареєстровано в ДАБК у Полтавській області 19.11.2011 року)

Згідно витягу з рішення виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради від 21.06.2011 року № 255 на підставі звернення та наданих документів, надано дозвіл громадянам ОСОБА_8, ОСОБА_6 та ОСОБА_2, власникам домоволодіння по АДРЕСА_1, зареєструвати в приватному підприємстві ПБТІ «Інвентаризатор» виконаної реконструкції та житлової добудови до житлового будинку та будівництво господарчих споруд у зазначеному домоволодінні, а саме: реконструкції та житлової добудови «А1-2» до житлового будинку «А-1» (а.с.79).

Після реконструкції житлового будинку загальний розмір площі будинку збільшився до 175,3 кв. м.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_8 помер (а.с.36) .

Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/2 частини вказаного вище житлового будинку з надвірним будівлями, та частини земельної ділянки, за адресою: АДРЕСА_1, площею 886 кв.м., кадастровий номер НОМЕР_1.

17 квітня 2014 року Четвертою Полтавською державною нотаріальною конторою відкрита спадкова справа №55992046. ( а.с.37)

Відповідач ОСОБА_3 є спадкоємцем за законом, у визначені законом строки прийняла спадщину, але не отримала свідоцтво про право на спадщину.

Згідно з вимогами ст.11 ЦПК України ( редакції час розгляду справи місцевим судом) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням осіб в межах заявлених ними позовних вимог.

З поданої позивачем позовної заяви (а.с.2) вбачається, що позивач прохав: виділити в окремий об'єкт нерухомого майна з одночасним відкриттям нового розділу Державного реєстру прав на нерухоме майно та нової реєстраційної справи з присвоєнням нового кадастрового номеру, частину житлового будинку (позначено на технічному паспорті під літерою А-1) по АДРЕСА_1, яка складається з приміщень, а саме: коридор 2-1 пл. 5,5 кв.м, кімната №2-2 пл.11,5 кв.м, кімната 2-3 пл. 24 кв.м, кімната 2-4 пл. 13,2 кв.м, санвузол 2-5 пл. 4,5 кв.м, кухня 2-6 площею 13,8 кв.м, коридор 3-1 пл. 12,8 кв.м, кімната 3-2 пл. 16,2 кв.м, санвузол 3-3 пл. 3,9 кв.м, кухня 3-4 пл. 5,8 кв.м, їдальня 3-5 пл. 25,3 кв.м, кімната 3-6 площею 13, 9 кв.м, загальною площею 150,4 кв..м, огорожу №1, ворота огорожі №2, та земельну ділянку площею 428 кв.м. знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та яка позначена зеленим кольором в Додатку №3 до висновку експертного будівельно-технічного та земельно-технічного дослідження №42, від 29 травня 2017 року.

Фактично позивачем порушено питання про виділ майна в натурі із спільної власності, що регулюється правилами ст. 364 ЦК України.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Згідно ст. 364 ЦК України кожен із співвласників має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Частину другу статті 364 доповнено абзацом третім згідно із Законом № 1878-VI від 11.02.2010 .

Визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності є розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

У тих випадках, коли в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина жилого будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на будинок. ( ПВСУ у справі № 6-12цс13).

З матеріалів справи ( а.с.38 вбачається), що 11 травня 2017 року ОСОБА_2 та ОСОБА_6 здійснили державну реєстрацію належних їм часток у праві власності на житловий будинок загальною площею 175,3 кв. м. та визначено їх частки в розмірі по 1/4.

Тобто державним реєстратором проведено державну реєстрацію права власності на вже реконструйований об'єкт.

Право власності позивачів на земельну ділянку підтверджується державними актами про право власності на землю, про що зазначено вище.

В п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз'яснено, що судовий захист права приватної власності здійснюється шляхом розгляду справ за позовами про поділ спільного майна або виділ з нього частки.

Якщо розмір частки у спільній власності не було визначено, розмір частки визначається ступенем його участі працею й коштами у створенні спільної власності. ( п. 8).

Згідно висновку експертного будівельно-технічного дослідження №42 від 29 травня 2017 року, фактичний порядок користування земельною ділянкою, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, установлений наступним чином: ділянка, площею 428 кв.м, яка позначена зеленим кольором у Додатку №3 до експертного висновку, знаходиться у користуванні ОСОБА_2 та ОСОБА_6, земельна ділянка, площею 458 кв. м знаходиться у користуванні іншого співвласника.

Згідно висновку експертного будівельно-технічного дослідження №42 від 29 травня 2017 року, технічно можливо виділити у самостійний об'єкт нерухомого майна частину домоволодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та належить на праві приватної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_6, виділивши їм у окремий об?єкт нерухомого майна частину житлового будинку, що складається з наступних приміщень: коридор 2-1, площею 5,5 кв.м, кімната 2-2, площею 11,5 кв.м, кімната 2-3, площею 24 кв.м, кімната 2-4, площею 13,2 кв.м, санвузол 2-5, площею 4,5 кв.м, кухня 2-6, площею 13,8 кв.м, коридор 3-1, площею 12,8 кв.м, кімната 3-2, площею 16,2 кв.м, санвузол 3-3, площею 3,9 кв.м, кухня 3-4, площею 5,8 кв.м, їдальня 3-5, площею 25,3 кв.м, кімната 3-6, площею 13,9 кв.м, загальною площею 150,4 кв.м, огорожа №1, ворота огорожі №2, та земельну ділянку, площею 428 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та яка позначена зеленим кольором в Додатку №3 до висновку експертного будівельно-технічного дослідження №42 від 29 травня 2017 року.

Згідно довідки ПБТІ «Інвентаризатор» від 21 січня 2013 року № 1101 (а. с. 93), після проведеної реконструкції будинку ідеальні частки сторін складатимуть у позивачів по 2/5 частини, а у ( покійного) ОСОБА_8 1/ 5 частина.

При задоволенні позовних вимог згідно з позовними вимогами позивачів ідеальні долі сторін будуть змінені.

В ході апеляційного розгляду справи відповідачка у справі позовні вимоги визнала повністю, та не заперечувала щодо виділення позивачам вказаної частини домоволодіння та земельної ділянки. Вимог щодо сплати їй грошової компенсації за зміну часок у праві власності не порушує.

Згідно з вимогами ст. 61, 174 ЦПК України (редакції на час постановлення судового рішення) та ст. 82, ст. 206, 207 ЦК України ( редакції від 3 жовтня 2017 року) обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню. У разі визнання відповідачем позову , укладення мирової угоди суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про затвердження цих умов..

Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, є невиконуваною суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди.

Позивачі стверджують, а відповідачі визнають ту обставину, що реконструкція будинку проведена саме позивачами (за їх кошти та їх працею).

Відповідачка зазначила, що її права вказаним розподілом , в тому числі і право на частку в спільному майні не порушуються, оскільки їй залишається стара частина будинку з відповідним розміром земельної ділянки.

За таких обставин виділення частки із права спільної власності не буде суперечити вимогам закону.

Права та інтереси інших осіб не порушуються. Укладена між сторонами мирова угода є виконуваною.

Обставини, передбачені ч. 5 ст.207 ЦПК України судом апеляційної інстанції не встановлено.

Підлягає вирішенню питання і щодо відшкодування понесених при розгляді справи судових витрат, оскільки при укладенні мирової угоди сторони не вирішили питання щодо понесених судових витрат.

Згідно з вимогами ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову до постановлення рішення місцевим судом та в разі укладення мирової угоди на стадії апеляційного розгляду справи суд вирішує питання про повернення 50 відсотків сплаченого судового збору з державного бюджету сплаченого при поданні відповідної апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що вартість всього будинку становить (а.с. 34) - 1146166 грн. Вартість частки кожного позивача становить: 229223, 20 грн. х 2 = 458466,40 грн.

ОСОБА_6 та ОСОБА_2 заявлено позовні вимоги про виділення у власність по 2/5 частини житлового будинку кожному.

Таким чином, вартість кожної частки позивача, а отже і ціна позовних вимог кожного з них, становить 458466 гривень 40 копійок.

Звідси, розмір судового збору до суду першої інстанції становив 4584 гривні 66 копійок, і відповідно до ч. 6 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» і мав бути сплачений кожним позивачем пропорційно заявлених вимог.

З урахуванням викладеного, судовий збір при зверненні до суду першої інстанції становив: по 4584, 66 грн. з кожного позивача.

При подачі позовної заяви судовий збір оплачений лише позивачем ОСОБА_2 - 640 грн.

Таким чином, до суду першої інстанції недоплачено: 3944,66 грн. - позивачем ОСОБА_2 та не сплачено позивачем ОСОБА_6 - 4584,66 грн.

При подачі апеляційної скарги апеляційної інстанції судовий збір був оплачений також лише позивачем ОСОБА_2 в розмірі 704 грн.

Відповідно до чинного законодавства на момент подачі апеляційної скарги ставка судового збору за подання апеляційної скарги у справі з вимогами майнового характеру становила 110% від ціни позову.

Отже, кожен апелянт, подаючи апеляційну скаргу, мав сплатити судовий збір у сумі 5043 гривні 12 копійок, а саме: ОСОБА_6 мав сплатити 5043 гривні 12 коп. судового збору за подання апеляційної скарги, а ОСОБА_2, враховуючи її часткову сплату (704 грн.) - ще 4339 гривень 12 копійок.

Таким чином, оскільки сторони уклали мирову угоду та не вирішили питання розподілу судових витрат, з відповідача ОСОБА_3 підлягають відшкодуванню на користь ОСОБА_2 - 1344 гривні ( 640+704 грн) та стягненню на користь держави: за вимогам до суду першої інстанції: 3944,66 + 4584,66 = 8529,32, за подачу апеляційної скарги - (9169,32х110% ) - 704= 9382,25 грн.

Окрім цього, з урахуванням вимог ст. 142 ЦПК України, обставин повного визнання позивачем позову в місцевому суді, та укладення мирової угоди в суді апеляційної інстанції, з відповідача необхідно достягнути на користь держави недоплачений судовий збір в сумі 8955,78 грн.

Керуючись ст. ст. 373,377, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Мирову угоду від 06 березня 2018 року, укладену між ОСОБА_6, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у відповідності з вимогами якої:

-у власність ОСОБА_6 та ОСОБА_2 виділяється частину житлового будинку (позначено на технічному паспорті під літерою А-1) по АДРЕСА_1, яка складається з приміщень, а саме: коридор 2-1 пл. 5,5 кв.м, кімната №2-2 пл.11,5 кв.м, кімната 2-3 пл. 24 кв.м, кімната 2-4 пл. 13,2 кв.м, санвузол 2-5 пл. 4,5 кв.м, кухня 2-6 площею 13,8 кв.м, коридор 3-1 пл. 12,8 кв.м, кімната 3-2 пл. 16,2 кв.м, санвузол 3-3 пл. 3,9 кв.м, кухня 3-4 пл. 5,8 кв.м, їдальня 3-5 пл. 25,3 кв.м, кімната 3-6 площею 13, 9 кв.м, загальною площею 150,4 кв..м, огорожу №1, ворота огорожі № 2, та земельну ділянку площею 428 кв.м. знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та яка позначена зеленим кольором в Додатку №3 до висновку експертного будівельно-технічного та земельно-технічного дослідження №42, від 29 травня 2017 року;

-до складу спадкового майна, яке залишилось після смерті ОСОБА_8 входить частина житлового будинку , а саме тамбур1-1 площею 5.1 кв.м. кімната 1-2 площею 12,2 кв., кімнат 1-3 площею 7,6 кв.м, господарські будівлі сарай «И», сарай «К», огорожа № З, земельна ділянка площею 458 кв.м, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, яка позначена жовтим кольором в Додатку №3 до висновку експертного будівельно-технічного та земельно-технічного дослідження №42, від 29 травня 2017 року;

-ОСОБА_3 зобов'язалася протягом одного року отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_8;

-Позивачі зобов'язуються після затвердження мирової угоди отримати адресу на виділену в натурі частку житлового будинку та оформити технічну документацію на земельну ділянку площею 428 кв. м. за адресою АДРЕСА_1, яка позначена зеленим кольором в додатку № 3 до висновку експертного дослідження від 29 травня 2017 року № 42. -- затвердити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 21 листопада 2017 року - визнати нечинним.

Провадження у справі закрити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати в розмірі 1344 гривні.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави недоплачений судовий збір в сумі 8955,78 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення ( у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи - з дня складення повного судового рішення), шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений 07 березня 2018 року.

Головуючий суддя : /підпис/ П.С. Абрамов

Судді: /підпис/ О.І. Обідіна /підпис/ О.В. Прядкіна

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду

Полтавської області П.С. Абрамов