Справа № 308/6248/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

01 березня 2018 року м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі:

Головуючого - судді Фазикош Г. В.

суддів Собослоя Г. Г., Готри Т. Ю.

з участю секретаря Чучки Н. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 17 жовтня 2017 року, ухвалене суддею Світлик О. М., по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа - орган опіки та піклування виконкому Ужгородської міської ради, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей, -

В С Т А Н О В И В :

В червні 2017 року ОСОБА_2 пред'явила позов до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей.

Свої вимоги мотивувала тим, що 26 лютого 2000 року вона уклала шлюб з відповідачем, про що зроблено актовий запис № 74 у відділі реєстрації актів громадського стану Ужгородської міської ради. Від даного шлюбу сторони мають двох дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають разом з матір'ю та знаходяться на її утриманні.

Шлюб існує формально, фактичні шлюбні відносини припинено. Примирення та збереження сім'ї є неможливим. Спору щодо місця проживання дітей та щодо поділу майна між сторонам немає

У зв'язку з цим позивачка просила укладений шлюб розірвати, а дітей залишити проживати разом з матір'ю.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 17 жовтня 2017 року позов задоволено частково. Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 26 лютого 2000 року у відділі реєстрації актів громадського стану Ужгородської міської ради за актовим записом № 74, розірвано. Місце проживання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, визначено разом з матір'ю. В решті вимог відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

На це рішення відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Просить рішення скасувати та закрити провадження у справі у зв'язку з примиренням сторін. Зазначає, що на момент ухвалення судового рішення він з позивачкою примирився та продовжує проживати спільно однією сім'єю.

У судовому засіданні в суді апеляційної інстанції позивачка ОСОБА_2 проти скарги заперечила та просили її відхилити.

Відповідач ОСОБА_1 надіслав заяву про відкладення розгляду справи, оскільки його представник ОСОБА_5 задіяний в слідчих діях у прокуратурі Закарпатської області та не зможе прийняти участь у справі, однак жодних доказів цього не надав. Крім того, розгляд справи відкладався неодноразово по причині неявки сторін, а тому колегія суддів розцінює такі дії відповідача та його представника як намагання затягнути розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Згідно ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ч. 1 ст. 24 СК України).

Шлюб припиняється внаслідок його розірвання (ч. 2 ст. 104 СК України). Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України).

У відповідності до ч. 1 ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч. 2 ст. 112 СК України).

З матеріалів справи слідує, що 26 лютого 2000 року сторони уклали шлюб, про що зроблено актовий запис № 74 у відділі реєстрації актів громадського стану Ужгородської міської ради. Від даного шлюбу вони мають двох дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають разом з матір'ю.

Шлюб існує формально, фактичні шлюбні відносини припинено. Примирення та збереження сім'ї є неможливим. Спору щодо поділу майна між сторонам немає.

Відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що він примирився з позивачкою та продовжує проживати спільно однією сім'єю.

Позивачка ОСОБА_2 подала заперечення на апеляційну скаргу, в якому зазначила, що думка відповідача про примирення є помилковою. Позивачка проживає у своїх батьків разом з дітьми, у неї склалися неприязні відносини з відповідачем, подальше спільне життя є неможливим.

За цих обставин вірно місцевий суд прийшов до висновків про необхідність розірвання шлюбу.

Згідно статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

З висновку органу опіки та піклування виконкому Ужгородської міської ради від 10.10.2017 року № 490/12-34 слідує, що позивачка ОСОБА_2 проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1. За цією ж адресою зареєстровані її сини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, а також проживає та зареєстрований батько дітей ОСОБА_1

Позивачка ОСОБА_2 є матеріально забезпеченою. З 22.10.2010 року працює на посаді керівника відділення ПАТ «А-Банк», по місцю роботи характеризується з позитивної сторони.

03 жовтня 2017 року питання щодо визначення місця проживання дітей розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Ужгородського міськвиконкому. Під час розгляду даного питання встановлено, що діти проживають разом з матірю за вищевказаною адресою. Батько дітей ОСОБА_1, будь-яких заперечень щодо визначення місця проживання його синів разом з матірю ОСОБА_2 не надав.

Виходячи з вищенаведених обставин, враховуючи інтереси дітей, орган опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, разом з матір'ю ОСОБА_2 за адресою її місця проживання.

Що стосується неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, то місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Висновки місцевого суду щодо місця проживання дітей відповідають вимогам закону, зроблені з урахуванням віку дітей та висновків органу опіки та піклування.

Рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування немає.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 17 жовтня 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 06 березня 2018 року.

Головуючий ____________

Судді ____________

____________