АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 654/1448/16-ц Головуючий в І інстанції: Ширінська О.Х. Номер провадження: 22-ц/791/290/18 Доповідач: Вейтас І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючогоВейтас І.В.,
суддів: Бездрабко В.О.,
Радченка С.В.,
секретар - Зварич С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5, який діє від імені ОСОБА_6, на рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 08 листопада 2017 року в справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, треті особи: приватні нотаріуси Херсонського міського нотаріального округу - Воєводіна Наталя Миколаївна, Воєводін Микола Микитович, Ведмідська Марина Олексіївна, Нікодон Ольга Олександрівна про визнання правочинів удаваними, визнання договору купівлі-продажу недійсним та витребування майна з чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2016 року ОСОБА_6 звернулася до суду з вище вказаним позовом та після уточнення позовних вимог просила:

1. Визнати удаваними договори дарування від 24.10.2013 року, посвідчені приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Ведмідською М.О., зареєстровані в реєстрі за № 1515, № 1517, які укладені між ОСОБА_7 як дарувальником та ОСОБА_6 як обдарованою; договір позики від 24.10.2013 року, укладений між ОСОБА_7, як позикодавцем, та ОСОБА_6 як позичальником, визнавши їх договором купівлі-продажу частини кафе-бару «ІНФОРМАЦІЯ_1» літ.А, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та земельної ділянки площею 0,0260 га, кадастровий номер НОМЕР_1, на якій розташовано кафе - бар і яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, за ціною позову 1 198 950 грн., що на день укладення складало еквівалент 150 000 доларів США, з відстрочкою платежу до 01.07.2014 року, укладеним між ОСОБА_12, як продавцем, та ОСОБА_6, як покупцем;

2. Визнати удаваними договір дарування від 17.02.2014 року, укладений між ОСОБА_8, як дарувальником, та ОСОБА_6, як обдарованою, договір позики від 17.02.2014 року, укладений між ОСОБА_9, як позикодавцем, та ОСОБА_6, як позичальником, договір позики від 17.02.2014 року, укладений між ОСОБА_10, як позикодавцем, та ОСОБА_6, як позичальником, визнавши їх договором купіль-продажу 1/2 частини кафе - бару «ІНФОРМАЦІЯ_1» літ.А, та земельної ділянки, площею 0, 0259 га, кадастровий номер НОМЕР_2, на якій розташовано кафе-бар і яка знаходиться за адресою : АДРЕСА_1, за ціною позову 1 1447283, 75 грн., що на день укладення складало еквівалент 167 500 доларів США, з відстрочкою платежу на сім місяців, укладеним між ОСОБА_8, як продавцем, та ОСОБА_6, як покупцем;

3. Визнати недійсним договір іпотеки від 24.03.2013 року, укладений між ОСОБА_7, як іпотекодержателем, та ОСОБА_6, як іпотекодавцем, посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Ведмідською М.О. і зареєстрований в реєстрі з № 1521.

4. Визнати недійсним іпотечний договір від 17.02.2014 року, укладений між ОСОБА_17 як іпотекодержателем та ОСОБА_6 як іпотекодавцем, посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_18 і зареєстрований в реєстрі з № 76;

5. Визнати недійсним іпотечний договір від 17.02.2014 р., укладений між ОСОБА_17, як іпотекодержателем, та ОСОБА_6, як іпотекодавцем, посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_19 і зареєстрований в реєстрі з № 78.

6. Визнати недійсним іпотечний договір від 17.02.2014 року, укладений між ОСОБА_9, як іпотекодержателем, та ОСОБА_6, як іпотекодавцем, посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_19 і зареєстрований в реєстрі з № 80.

7. Визнати недійсним договір купівлі-продажу від 17.11.2014 року кафе-бару «ІНФОРМАЦІЯ_1» , укладений між ОСОБА_10 і ОСОБА_9, посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Воєводіним М.М. і зареєстрований в реєстрі з № 1122.

8. Витребувати від ОСОБА_11 на користь ОСОБА_6, а саме: кафе-бар «ІНФОРМАЦІЯ_1» літ. А, загальною площею 329,0 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, земельної ділянки площею 0,0260 га, кадастровий номер НОМЕР_1, та земельної ділянки площею 0, 0259 га , кадастровий номер НОМЕР_3, на якій розташовано кафе-бар і які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

9. Скасувати рішення індексний номер 25967402 від 09.11.2015 року про державну реєстрацію права власності ОСОБА_11 на кафе-бар «ІНФОРМАЦІЯ_1» літ. А, прийняте приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Нікодон О.О. при посвідчення договору купівлі-продажу від 09.11.2015 року, зареєстрований в реєстрі за № 1751.

10. Скасувати рішення індексний номер 25969001 від 09.11.2015 року про державну реєстрацію права власності ОСОБА_11 на земельну ділянку площею 0,0259 га, кадастровий номер НОМЕР_3, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, прийняте приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Нікодон О.О. при посвідчення договору купівлі-продажу від 09.11.2015 року, зареєстрований в реєстрі за № 1752, а також відповідний запис речових прав на нерухоме майно.

11. Скасувати рішення індексний номер 25968350 від 09.11.2015 року про державну реєстрацію права власності ОСОБА_11 на земельну ділянку

площею 0, 0260 га , кадастровий номер НОМЕР_1, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, прийняте приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Нікодон О.О. при посвідчення договору купівлі-продажу від 09.11.2015 року, зареєстрований в реєстрі за № 1753, а також відповідний запис речових прав на нерухоме майно.

Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 08 листопада 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_5, який діє від імені ОСОБА_6, в апеляційній скарзі вказує, що судом першої інстанції помилково не застосовано до спірних правовідносин норми матеріального права, якими передбачені підстави визнання договорів недійсними та просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Відгуки на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходили.

Відповідно до п. 8, 9 ч.1 розд. XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України в редакції від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується. Справи у судах апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. У зв'язку з цим справа підлягає розгляду Апеляційним судом Херсонської області в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України в редакції від 3 жовтня 2017 року.

Позивач ОСОБА_6 та її представник належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи не з'явилися в судове засідання, ОСОБА_6 звернулась до суду з заявою про відкладення розгляду справи в зв'язку з відпусткою її представника - адвоката ОСОБА_5. Колегія суддів вважає що вказані в заяві ОСОБА_6 причини неявки в судове засідання є неповажними, при цьому колегія суддів бере до уваги те, що розгляд справи вже було відкладено за клопотаннями представника позивача 31 січня 2018 року та 28 лютого 2018 року з причин визнаних судом поважними, позивач мала можливість з'явитися до судового засідання, мала можливість звернутися за наданням правової допомоги, тому колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутності позивача та її представника.

Інші учасники справи належним чином повідомлені про час та дату розгляду справи, тому колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у їй відсутності.

Заслухавши доповідача, пояснення представників відповідача ОСОБА_11, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи слідує, що 24.10.2013 року ОСОБА_7 згідно нотаріально посвідчених договорів дарування подарувала ОСОБА_6 1/2 частину кафе-бару «ІНФОРМАЦІЯ_1» літ. «А», розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,0260, кадастровий номер НОМЕР_1 за цією ж адресою (а.с.9,10 т.1).

24.10.2013 року між ОСОБА_7 (позикодавець) та ОСОБА_6 (позичальник) укладено нотаріально посвідчений договір позики грошових коштів в сумі 439 615 грн на строк до 01.07.2014 року. В пункті 2 вказаного договору зазначено, що грошові кошти, які є предметом цього договору, передані позикодавцем та одержані позичальником до підписання цього договору (а.с.11 т.1).

На забезпечення виконання договору позики від 24.10.2013 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 24.10.2013 укладено договір іпотеки за яким предметом іпотеки є 1/2 частини кафе-бару «ІНФОРМАЦІЯ_1» літ. «А», розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 0,0260 за цією ж адресою (а.с.12,13 т.1)

17.02.2014 року ОСОБА_8 за нотаріально посвідченими договорами дарування подарувала ОСОБА_6 1/2 частину кафе-бару «ІНФОРМАЦІЯ_1» літ. «А», розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,0259 га кадастровий номер НОМЕР_3 за цією ж адресою (а.с.14,15 т.1)

17.02.2014 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_6 було укладено нотаріально посвідчений договір позики, за умовами якого ОСОБА_9, позичила ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 972 056, 25 грн. на строк до 20 09.2014 року (а.с.16)

На підтвердження отримання коштів за вище зазначеним договором позики позивачка надала ОСОБА_9 власноручно написану розписку від 17.02.2014 року (зі справи № 654/1191/15-ц, а.с. 63) (а.с. 253 т.2).

17.02.2014 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_9, в забезпечення виконання ОСОБА_6 своїх зобов'язань за договором позики від 17.02.2014 року, укладено договір іпотеки предметом якого є 1/2 частина кафе-бару «ІНФОРМАЦІЯ_1» літ. «А», розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 0,0259 га кадастровий номер НОМЕР_3 за цією ж адресою (а.с.17-19 т.1)

ОСОБА_7 17.02.2014 року надала нотаріально посвідчену згоду на повторну передачу майна в іпотеку (а.с.114 т.2)

Також, 17.02.2014 року між відповідачем ОСОБА_10 та позивачкою ОСОБА_6 укладено нотаріально посвідчений договір позики, відповідно до якого ОСОБА_10, позичив ОСОБА_6 475 227,50 грн. на строк до 15.09.2014 року. За умовами п.1 договору ОСОБА_6 отримала кошти до підписання цього договору.

На підтвердження отримання коштів за вище зазначеним договором позики позивачка надала ОСОБА_10 власноручно написану розписку від 17.02.2014 року (зі справи № 654/1191/15-ц, а.с. 64) (а.с.254 т.2).

17.02.2014 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_10 в забезпечення виконання позивачкою своїх зобов'язань за договором позики від 17.02.2014 року, укладено договір іпотеки предметом якого є кафе-бар «ІНФОРМАЦІЯ_1» літ. «А», розташованого за адресою: АДРЕСА_1, земельна ділянка площею 0,0260, кадастровий номер НОМЕР_1 та земельна ділянка площею 0,0259 га кадастровий номер НОМЕР_3 за цією ж адресою, який був посвідчений нотаріально приватним нотаріусом Воєводіною Н.М., зареєстровано в реєстрі за № 76 (а.с 21-23 т.1).

В пункті першому вказаного договору сторони визначили заставну вартість предмета іпотеки в розмірі 316 912,00 грн.

Відповідно до п. 15 договору іпотеки сторони погодили, що у випадку порушення основного зобов'язання або умов цього договору, іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення, в якій зазначає стислий зміст порушення, вимога про виконання порушених зобов'язань, не менш ніж у 30-денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання вимоги про усунення порушення. Якщо протягом встановленого строку вимога про усунення порушення залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки.

Також в пункті 17.1 зазначеного вище договору іпотеки сторони погодили можливість продажу предмету іпотеки іпотекодержателем третій особі, умови такого продажу та у відповідності до п. 24 договору погодили, що оригінали правовстановлюючих документів на іпотечне майно до закінчення договору іпотеки знаходяться в іпотекодержателя.

Чоловік позивачки ОСОБА_22 17.02.2014 року надав нотаріально посвідчену згоду на укладення його дружиною зазначених вище договорів позики.

17.11.2014 року між відповідачами ОСОБА_10 та ОСОБА_9 було укладено договір купівлі-продажу предмета іпотеки, а саме: кафе-бару «ІНФОРМАЦІЯ_1» літ. «А», розташованого за адресою: АДРЕСА_1, площею 329 кв. м за ціною 655 368,00 грн, що еквівалентно 42 528,75 доларів США на момент укладення договору купівлі-продажу, який посвідчено приватним нотаріусом Воєводіним М.М. (а.с.92-96 т.2)

09.11.2015 р. ОСОБА_9 відчужила спірне нерухоме майно на користь ОСОБА_11, уклавши з ним договори купівлі-продажу кафе-бару «ІНФОРМАЦІЯ_1», земельної ділянки площею 0,0259 га, кадастровий номер НОМЕР_3, земельної ділянки площею 0,0260 га, кадастровий номер НОМЕР_1, які посвідчені приватним нотаріусом Нікодон О.О. та зареєстровані в реєстрі за №1751; № 1752, № 1753 відповідно.

Відповідно до статті 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили.

Якщо буде встановлено, що правочин вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

За удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину.

Установивши під час розгляду справи, що правочин вчинено для приховання іншого правочину, суд на підставі статті 235 ЦК України має визнати, що сторони вчинили саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемним або про визнання його недійсним.

Відповідно до вимог статті 60 ЦПК України позивач, заявляючи вимогу про визнання правочину удаваним, має довести: 1) факт укладення правочину, що, на його думку, є удаваним; 2) спрямованість волі сторін в удаваному правочині на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж тих, що передбачені насправді вчиненим правочином, тобто відсутність у сторін іншої мети, ніж намір приховати насправді вчинений правочин; 3) настання між сторонами інших прав та обов'язків, ніж тих, що передбачені удаваним правочином.

Оскільки згідно із частиною першою статті 202, частиною третьою статті 203 ЦК України головною вимогою для правочину є вільне волевиявлення та його відповідність внутрішній волі сторін, які спрямовані на настання певних наслідків, то основним юридичним фактом, що суд повинен установити, є дійсна спрямованість волі сторін при укладенні договору, а також з'ясування питання про те, чи не укладено цей правочин з метою приховати інший та який саме.

Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач вказала, що 24.10.2013 року укладаючи договори дарування, позики та іпотеки між нею та ОСОБА_7 насправді був прихований договір купівлі-продажу вказаного майна у кредит з відстроченням платежу до 01.07.2014 року.

Відповідно до ч.2 ст.235 ЦК України якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регул юються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Однак позивач звернувшись до суду з позовом про визнання договорів дарування, позики та іпотеки укладених між нею та ОСОБА_7 24.10.2013 року удаваними, не ставить вимог щодо вирішення спору, щодо прихованого договору купівлі-продажу вказаного майна у кредит з відстроченням платежу.

Позивач не надає доказів укладення такого договору, як і не надає доказів виконання договору купівлі-продажу у кредит з відстроченням платежу. Позов ОСОБА_7, на який посилається позивач не є належним та допустим доказом вчинення удаваного правочину, оскільки рішення суду за даним позовом не ухвалено.

Позивач також вказала, що 17.02.2014 року укладаючи договори дарування між нею та ОСОБА_8, договори позики та іпотеки між нею і ОСОБА_17 та між нею і ОСОБА_9,насправді також був прихований договір купівлі-продажу вказаного майна з відстроченням платежу.

Позивач також не надала доказів укладення такого договору, як і не надала доказів виконання договору купівлі-продажу у кредит з відстроченням платежу.

Натомість, в матеріалах справи наявні копії розписок ОСОБА_6 надані ОСОБА_9 та ОСОБА_10 датовані 17.02.2014 року про отримання коштів в сумі 972 056, 25 грн та 475 227,50 грн, відповідно (а.с. 253, 254 т.2).

Крім того, рішенням Комсомольського районного суду м.Херсона від 05 лютого 2016 року стягнуто з ОСОБА_23 на користь ОСОБА_9 заборгованість за вказаним договором позики від 17.02.2014 року в сумі 2 807 550 гривень.

Вказані обставини свідчать про відсутність підстав визнавати вказані договори дарування та позики удаваними, а відповідно і договори іпотеки недійсними.

Судом першої інстанції правильно відмовлено в задоволенні похідних вимог позивача про визнання недійсними договору купівлі-продажу предмета іпотеки укладеного 17.11.2014 року між відповідачами ОСОБА_10 та ОСОБА_9 та витребування від ОСОБА_11 на користь ОСОБА_6 спірного майна. Доводи апеляційної скарги такі висновки суду не спростовують, не містять посилання на нові факти або засоби доказування, які мають значення для справи.

Зважаючи на наведені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки рішення суду постановлено правильно у відповідності до вимог норм матеріального та процесуального права, в межах заявлених вимог, на підставі наданих сторонами доказів, досліджених в судовому засіданні.

За таких обставин підстав для скасування чи зміни рішення суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.367, п.1ч.1 ст.374, ст. 375, ст. 382 ЦПК України колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, який діє від імені ОСОБА_6, залишити без задоволення.

РішенняГолопристанського районного суду Херсонської області від 08 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.В.Вейтас

Судді: В.О.Бездрабко

С.В.Радченко

Повне судове рішення складено 26 березня 2018 року

Суддя: І.В. Вейтас