Справа № 445/1406/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2018 року Золочівський районний суд Львівської області

в складі судді Сивак В. М.

з участю секретаря Захарчук Н.Я.

за участю: позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золочеві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратили право на користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації ,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом в якому просила суд визнати таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - квартирою, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_4 та зняття його з реєстрації. Позовні вимоги мотивавані тим, що позивачу ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про право власності на квартиру, що видане 09.06.1999 року органом приватизації Об'єднанням "Райагробуд" належить частка на праві спільної часткової власності у розмірі 1/5 у квартирі, що знаходиться за адресою: м. Золочів, вул. Гайдамацька 12/19. Одночасно вона також є власником ще однієї частки у розмірі 1/5 вищезгадної квартири, що раніше належала ОСОБА_4 (відповідачу) на праві спільної часткової власності, яка була придбана позивачкою в порядку реалізації майна з прилюдних торгів. У вищезгаданій квартирі, співвласниками нерухомого майна є також ОСОБА_6, ОСОБА_7, яким належить по 1/5 частки у праві спільної часткової власності квартири. ОСОБА_8, якому належала також частка у розмірі 1/5 квартири помер 24.09.2010 року. Також зазначає, що відповідач втратив право власності на квартиру, що раніше йому належала в обсязі 1/5 частки, в результаті примусового виконання рішення про стягнення за борговоми зобов'язаннями. Починаючи з початку 2012 року відповідач припинив проживати у квартирі, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, не отримує кореспондаенцію, особистих речей немає, не бере участі в утриманні приміщення.

В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просили позов задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 позов не визнав, вказав, що він не проживає в вказаній квартирі, тому що позивачка його не пускає. Підтвердив, що дійсно з 2012 року проживає у сестри.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані в ній докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 264 ЦПК України, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ч.5. даної статті передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи , а ч.6 що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.7ст. 81 ЦПК Українисуд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1ст. 76 ЦПК України).

Судом встановлено, що в квартирі яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровано ОСОБА_7, ОСОБА_5 ОСОБА_8, ОСОБА_6 що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім'ї.

З ОСОБА_5 ОСББ "Берегиня-Золочів" № 17 , вбачається, що в квартирі, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_2 не проживає більше трьох років.

Таким чином суд вважає, що відповідач втратив право користуватись квартирою яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3.

Відповідно до ст.9 ЖК України ніхто не може бути обмежений у праві користуватися жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку або законом.

Виходячи з аналізу даної норми, для визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням необхідними є дві умови: не проживання особи в жилому приміщенні більше одного року та відсутність поважних причин.

Пленум Верховного Суду України в п.10 Постанови від 12 квітня 1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз'яснив судам, що у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

З матеріалів справи, а саме: позовної заяви та акту обстеження приміщення квартири АДРЕСА_4 № 17 вбачається, що відповідач ОСОБА_2 не проживає в даній квартирі більше трьох років.

Відповідно до вимог ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 383 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Згідно п.2 ст.386 ЦК України власник який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або право користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Враховуючи вищенаведене, суд, приходить до висновку, що позов слід задоволити, позбавити відповідача права користування житловим приміщенням, та зняти його з реєстрації за місцем проживання.

У звязку із задоволенням позову з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму сплаченого судового збору в розмірі 640,00 грн.

Керуючись ст.ст. 12,13,81,263-265,268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право на користування квартирою, яка знаходяться за адресою: АДРЕСА_5.

Зняти з реєстрації ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 640,00 грн. сплаченого судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Апеляційного суду Львівської області.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя ОСОБА_9