Справа № 562/2570/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.03.2018 року Здолбунівський районний суд

Рівненської області

в складі: головуючого судді Шуляка А.С.

при секретарі Дацишин Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Здолбунів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином,-

встановив:

В поданій до суду позовній заяві позивач ОСОБА_1 вказує на те, що 27 квітня 2014 року близько 19:50 год. по вул.Шкільна в с.Здовбиця Здолбунівського району Рівненської області відповідач ОСОБА_2 кинув в автомобіль, яким він керував камінь в результаті чого пошкодив лобове скло та передню частину даху автомобіля. Матеріальний збиток спричинений неправомірними діями відповідача становить 5374 грн. 30 коп. Крім того також вказує на те, що він поніс моральну шкоду, в звязку з неможливістю користуватися автомобілем і відповідно не отримував дохід від надання послуг з перевезень у ФОП ОСОБА_3 Також було підірвано його ділову репутацію. Відповідач не бажає вибачитися перед ним, відшкодувати заподіяні збитки, чим принижує його людську гідність. Розмір моральної шкоди визначив в сумі 12000 грн.

В судовому засіданні позивач та його представник вимоги позову підтримали повністю та просять задовільнити їх.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав та пояснив суду, що його вини в заподіянні матеріальної шкоди ОСОБА_1 не має. Шкода у вигляді пошкодження виникла внаслідок протиправних дій самого позивача ОСОБА_1 Так, 27.04.2014 року в с.Здовбиця, Здолбунівського району, Рівненської області, біля магазину «Діана», у нього виник конфлікт з позивачем. Під час конфлікту позивач намагався нанести йому тілесні ушкодження, але оскільки він перебував в стані алкогольного спяніння, то не втримавши рівновагу впав. Він його притиснув до землі та запропонував заспокоїтися та йти додому, оскільки в іншому випадку він буде змушений викликати працівників ДАІ. Позивач сів в автомобіль, а він з братом пішли в напрямку вул.Шкільна в с.Здовбиця, Здолбунівського району, Рівненської області. Проте, позивач ОСОБА_1 розвернувши автомобіль почав їх з братом наздоганяти, спрямовуючи автомобіль на них. Вони заскочили на подвіря і позивач проїхав повз них. Розвернувшись в кінці вулиці та побачивши, що вони вийшли на вулицю, набираючи швидкість намагався знову наїхати на них. Помітивши це він взяв камінь з землі і махнув позивачу, щоб той зупинився. Проте, позивач продовжував рух і він підкинув камінь вверх та знову заскочив у двір. Позивач наїхав на камінь та зупинився. Після цього він викликав працівників ДАІ.

Вважає, що він здійснював право на самозахист, а тому підстав для відшкодування заподіяної шкоди не має.

Просить суд в позові відмовити.

Вислухавши пояснення сторін та їх представників, свідків, дослідивши інші докази по справі суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково.

Допитаний в судовому засіданні, як свідок позивач ОСОБА_1 дав суду пояснення, що відповідач ОСОБА_2 заподіяв йому збитки, кинувши в його автомобіль камінь в результаті чого було пошкоджено переднє лобове скло та передня частина даху автомобіля. Пояснення відповідача про те, що він намагався на нього наїхати автомобілем не відповідає дійсності, оскільки будь-яких таких дій він не вчиняв і не мав наміру вчиняти.

Свідок ОСОБА_4 пояснив суду, що 27 квітня 2014 року прогулюючись по вулиці він побачив, як позивач, керуючи автомобілем «Renaul Master» розвернувся на перехресті вулиці Зацерківя і почав рухатися вверх по вул.Шкільна. Попереду йшов відповідач. Позивач набираючи швидкість спрямував автомобіль на відповідача. Щоб якось зупинити автомобіль відповідач підняв камінь, показав його для водія. Оскільки, водій не зупинявся, то відповідач підкинув камінь вверх, а сам відійшов в сторону. Автомобіль наїхав на камінь та зупинився.

Що стосується пояснень свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, то вони прибули на місце події вже після того, як автомобіль було пошкоджено і самої події не бачили.

Також свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що між сторонами виникла суперечка під час якої вони штовхали один одного. Проте, як саме було пошкоджено автомобіль позивача він не бачив.

Заперечуючи позов відповідач сам факт заподіяння шкоди не заперечує, а вказує лише на те, що шкоду він заподіяв при здійсненні ним права на самозахист від протиправних посягань позивача, а тому, відповідно ч.1 ст.1169 ЦК України, підстав для її відшкодування не має.

Проте, відповідачем дана обставина в судовому засіданні не доведена.

Так, відповідач відповідаючи на запитання дав суду пояснення, що камінь він підкинув за метрів 10-15 до автомобіля і у нього була можливість відійти в сторону, щоб уникнути наїзду. Проте, вважав, що позивач може в подальшому продовжувати рух та заподіяти негативні наслідки для когось.

За таких обставин суд вважає, що відповідач міг уникнути конфлікту без заподіяння шкоди автомобілю позивача, а отже його дії є неправомірними.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно висновку експерта № 33 від 06.05.2014 року матеріальний збиток, заподіяний власнику автомобіля НОМЕР_1, спричинений внаслідок пошкодження переднього лобового скла та передньої частини даху автомобіля, що мав місце 27.04.2014 року складає 5374,30 грн.

Збитки заподіяні позивачу відповідачем на даний час не відшкодовані.

За таких обставин позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди в сумі 5374,30 грн. підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ст.ст.23, 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Суд приходить до висновку, що відповідачем була завдана позивачу моральна шкода, яка полягає у душевних переживаннях, моральних стражданнях, втраті звичайного способу життя, необхідності відновлення здоровя через психологічний зрив, викликаний пошкодженням майна та неможливістю тимчасово ним користуватися та отримувати дохід, у порушенні нормальних життєвих звязків.

При визначенні розміру моральної шкоди суд керується ст.23 ЦК України і вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 3000,00 грн.

Керуючись ст.ст.12, 81, 82, 263, 265 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовільнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_3) в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 5374 (п"ять тисяч триста сімдесят чотири) грн. 30 коп. та 3000 (три тисячі) грн. 00 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_3) 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп. в рахунок відшкодування сплаченого при подачі позову судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскарженим в апеляційний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається в апеляційний суд Рівненської області через Здолбунівський районний суд Рівненської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя