Провадження №2/428/148/2018
23 березня 2018р. Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі:
судді Юзефовича І.О.
при секретарі Продченко О.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сєвєродонецька цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частку житлового будинку з будівлями та спорудами, визнання права власності на 1/2 частку земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, визнання права власності на 1/2 частку земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, визнання права власності на 1/2 частку гаража , визнання права власності на 1/2 частку квартири,
ОСОБА_1 звернулась до Сєвєродонецького міського суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частку житлового будинку з будівлями та спорудами, визнання права власності на 1/2 частку земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, визнання права власності на 1/2 частку земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, визнання права власності на 1/2 частку гаража, визнання права власності на 1/2 частку квартири, мотивуючи вимоги тим , що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 26.08.1997р. по 07.02.2017р.. За час шлюбу сторонами було придбано жилий будинок з будівлями і спорудами у с. Боровеньки Кремінського району Луганської області, земельні ділянки, гараж та квартиру у м. Сєвєродонецьк Луганської області. Оскільки сторони не дійшли згоди щодо поділу зазначеного майна, ьл ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом і просить суд визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку житлового будинку з будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку та госпбудівель, площею 0,1155 за адресою: АДРЕСА_1; визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,3408га за адресою: АДРЕСА_1; визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку гаражу за адресою: АДРЕСА_2; визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку квартири за адресою: АДРЕСА_3; судові витрати покласти на позивача та відповідача в рівних частках.
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала, проти заочного рішення не заперечувала.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджено матеріалами справи, про причини неявки до суду не повідомив, відзиву на позов до суду не надходило.
У зв'язку з неявкою у судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось.
Оскільки позивач ОСОБА_1 в наданій до суду заяві не заперечувала проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, судом 23.03.2018р. на підставі ст.ст. 280, 281 ЦПК України було винесено ухвалу про заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи , суд вважає , що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, яким ЦПК України викладено в новій редакції.
Згідно пп. 9 п. 1 Розділу XIII Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Главою 8 Сімейного кодексу України регулюється право спільної сумісної власності подружжя.
Згідно із ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Згідно із ч. 1 ст. 69 Сімейного кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Статтею 71 Сімейного кодексу України встановлено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто Використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.
Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов'язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім'ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об'єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11).
Зі змісту п.п. 23, 24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї.
Відповідно до п. 30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 Сімейного кодексу.
При цьому суд враховує правові позиції ВСУ з аналогічних спорів, в яких ВСУ роз'яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя.
З матеріалів справи встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про одруження серія НОМЕР_4, виданого 26.08.1997р. Сєвєродонецьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану Луганської області, актовий запис №611, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 одружились, прізвище дружини після одруження - ОСОБА_2. Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу серія НОМЕР_3, виданого 07.02.2017р. Сєвєродонецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, актовий запис №8, шлюб між чоловіком ОСОБА_2 і дружиною ОСОБА_1 розірвано. Після державної реєстрації розірвання шлюбу їй присвоюється прізвище ОСОБА_1. Відповідно до копії договору купівлі-продажу серія НОМЕР_5, посвідченого 22.08.2008р. приватним нотаріусом Кремінського районного нотаріального округу Луганської області Карпенком І.В., реєстр №476, ОСОБА_1 купила житловий будинок з будівлями і спорудами із земельною ділянкою для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель площею 0,2500га (0,1155га кадастрова ний номер НОМЕР_6) та земельною ділянкою для ведення особистого селянського господарства площею 0,2063га (0,3808га кадастрова ний номер НОМЕР_7), які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1. Зазначене право власності зареєстровано у Державному реєстрі правочинів, що підтверджується Витягом №6412016 від 22.08.2008р. та Державними актами на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_8 від 13.04.2010р. та серія НОМЕР_12 від 13.04.2010р.. Відповідно до копії інформаційної довідки №97472544 від 15.09.2017р., сформованої державним реєстратором Набатовою В.В. Сєвєродонецькою міською радою Луганської області, гараж НОМЕР_13 (літер «Г,г») АДРЕСА_2, загальною площею 22,1кв.м., належить ОСОБА_2 на праві приватної власності частка 1/1 на підставі свідоцтва про право власності серія НОМЕР_9 від 14.07.2006р.. Відповідно до копії інформаційної довідки №51738340 від 18.01.2016р., сформованої ОСОБА_6 Сєвєродонецьке міське управління юстиції Луганської області, квартира АДРЕСА_2, загальною площею 38,6кв.м., житловою площею 23,2кв.м., належить на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 по 1/2 частці на підставі дублікату договору дарування, виданого 16.12.2015р. приватним нотаріусом Сердюк Н.І..
Отже, судом встановлено, що спірні жилий будинок з будівлями і спорудами, земельні ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку та госпбудівель, для ведення особистого селянського господарства, а також квартира була придбана сторонами в період перебування у зареєстрованому шлюбі та згідно зі ст. 60 СК України має вважатися спільним сумісним майном подружжя. З огляду на зазначене, враховуючи, що підстав для відступлення від засад рівності часток подружжя не має, суд, приходить до висновку, що обставини, викладені позивачем ОСОБА_1 в обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в матеріалах справи, а тому позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частку житлового будинку з будівлями та спорудами, визнання права власності на 1/2 частку земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, визнання права власності на 1/2 частку земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, визнання права власності на 1/2 частку гаража , визнання права власності на 1/2 частку квартири, підлягає задоволенню.
На підставі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При розподілі судових витрат суд враховує, те, що позивачем ОСОБА_1 сплачено судовий збір у загальному розмірі 4364,48грн., що документально підтверджено матеріалами справи, при цьому суд також враховує прохання позивача ОСОБА_1 про покладення судових витрат на сторони в рівних частках, а отже з відповідача ОСОБА_2 підлягає до стягнення на користь позивача сума сплаченого судового збору у розмірі 2182,24грн..
Керуючись ст.ст. 12, 13, 15, 43-44, 47-49, 247, 258-259, 263-265, 268, 280-283, 352, 354 ЦПК України , ст.ст. 60,69,70-71 СК України , суд -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частку житлового будинку з будівлями та спорудами, визнання права власності на 1/2 частку земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, визнання права власності на 1/2 частку земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, визнання права власності на 1/2 частку гаража , визнання права власності на 1/2 частку квартири, задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, і.н. НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3, паспорт серія НОМЕР_10, виданий Сєвєродонецьким МВУМВС України в Луганській області 09.09.1999р.) право власності на 1/2 частку жилого будинку з будівлями і спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.
Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, і.н. НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3, паспорт серія НОМЕР_10, виданий Сєвєродонецьким МВУМВС України в Луганській області 09.09.1999р.) право власності на 1/2 частку земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку та госпбудівель площею 0,1155га (кадастровий номер: НОМЕР_6), розташованої за адресою: АДРЕСА_1.
Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, і.н. НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3, паспорт серія НОМЕР_10, виданий Сєвєродонецьким МВУМВС України в Луганській області 09.09.1999р.) право власності на 1/2 частку земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,3408га (кадастровий номер: НОМЕР_7), розташованої за адресою: АДРЕСА_1.
Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, і.н. НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3, паспорт серія НОМЕР_10, виданий Сєвєродонецьким МВУМВС України в Луганській області 09.09.1999р.) право власності на 1/2 частку гаражу НОМЕР_13 (літер «Г,г», загальною площею 22,1кв.м.), розташованого за адресою: АДРЕСА_2.
Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, і.н. НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3, паспорт серія НОМЕР_10, виданий Сєвєродонецьким МВУМВС України в Луганській області 09.09.1999р.) право власності на 1/2 частку квартири НОМЕР_14 (загальною площею 38,6кв.м., жилою площею 23,2кв.м.), розташованої за адресою: АДРЕСА_3.
Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1., і.н. НОМЕР_2, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3, паспорт серія НОМЕР_11, виданий Сєвєродонецьким МВУМВС України в Луганській області 16.10.1996р.) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, і.н. НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3, паспорт серія НОМЕР_10, виданий Сєвєродонецьким МВУМВС України в Луганській області 09.09.1999р.) суму сплаченого судового збору у розмірі 2182,24грн..
Копію заочного рішення надіслати відповідачу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в загальному порядку безпосередньо до апеляційного суду Луганської області шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя