Справа № 357/3388/17 Головуючий у І інстанції
Провадження № 22-з/780/30/18 Доповідач у 2 інстанції Матвієнко Ю. О.
Категоія 02.04.2018
ПОСТАНОВА

(додаткова)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2018 року Апеляційний суд Київської області в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого - судді: Матвієнко Ю.О.,

суддів: Волохова Л.А., Мельника Я.С.,

при секретарі: Удовиченко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області заяву Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Кіровоградського обласного управлінняпро ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Кіровоградського обласного управління, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання недійсними договору про переведення боргу та договору поруки,

ВСТАНОВИВ:

В березні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Кіровоградського обласного управління, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, в якому, збільшивши позовні вимоги, просила суд визнати недійсними договір про переведення боргу № 1 від 18.03.2011 року, укладений між нею, ОСОБА_2, та ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Кіровоградського обласного управління ВАТ «Державний ощадний банк України», та договір поруки № 9 від 18.03.2011 року, укладений між нею, ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Кіровоградського обласного управління ВАТ «Державний ощадний банк України», а також стягнути з ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Кіровоградського обласного управління ВАТ «Державний ощадний банк України» на свою користь грошову суму в розмірі 12 779,23 дол. США, що сплачена в рахунок погашення основного боргу, суму відсотків у розмірі 8 398,89 дол. США, а також сплачену по кредиту пеню в розмірі 422,72 дол. США, на загальну суму 21 600,84 дол. США, що в еквіваленті дорівнює 585 922 грн. 78 коп.

Свої вимоги ОСОБА_2 обґрунтовувала тим, що 15.03.2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 137, відповідно до умов якого остання отримала кредитні кошти строком до 15.03.2014 року в розмірі 50 600 доларів США на придбання автомобіля ТOYOTA RAV 4 шляхом перерахування кредитних коштів в іноземній валюті з кредитного рахунку позичальника на поточний рахунок продавця товару ЧП Орлов на підставі платіжного доручення позичальника, для здійснення оплати за автомобіль згідно договору купівлі-продажу автомобіля №22 від 14.03.2007 року.

З метою забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_3 за кредитним договором, 15.03.2007 року між нею та ВАТ «Державний ощадний банк України» було укладено договір застави вищевказаного автомобіля.

18.03.2011 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Кіровоградського обласного управління (кредитор), ОСОБА_3 (первісний боржник) та ОСОБА_2 (новий боржник) було укладено договір про переведення боргу № 1 до кредитного договору № 137 від 15.03.2007 року, відповідно до умов якого первісний боржник ОСОБА_3 перевела на позивача ОСОБА_2, як нового боржника, борг (грошове зобов'язання) у розмірі 25 666,02 дол. США, що виник на підставі п. 1.1 основного договору.

Позивач вважала, що при оформленні зазначених документів вона набула право власності на автомобіль. Крім того, під час оформлення переуступки боргу, 11.03.2011 року нею банку було надано заяву, в якій вона просила надати дозвіл на проведення процедури переуступки боргу за кредитним договором №137 від 15.03.2007 року, а також переоформити всі необхідні документи на право власності на заставне майно: автомобіль марки ТOYOTA RAV 4, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1. Більше того, 10.08.2010 року, до укладення оспорюваного договору про переведення боргу, ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Кіровоградського обласного управління своїми довідками, адресованими МРЕВ ДАІ м. Кіровограда та МРЕВ ДАІ м. Біла Церква, надав дозвіл на переоформлення автомобіля ТOYOTA RAV 4, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, на нового боржника ОСОБА_2

Оспорюваний договір було вчинено на підставі розписки і позивач ОСОБА_2 вважала, що ця розписка та договір про переведення боргу є документами, які підтверджують її право власності на автомобіль. Однак, укладення вищевказаного договору не було спрямовано на придбання автомобіля, хоча банку була відома мета цього правочину, при цьому, одержуючи від позивача відсотки та тіло кредиту, банк в силу вимог Закону України «Про захист прав споживачів» не роз'яснив ОСОБА_2, що отримує від неї кошти не в рахунок продажу товару, а також те, що вона не є власником спірного автомобіля, що, на думку позивача, свідчить про нечесну підприємницьку діяльність з боку банку.

Таким чином, позивач, укладаючи 18.03.2011 року договір про переведення боргу, діяла під впливом помилки, оскільки вважала, що здійснює оплату за автомобіль та набуває право власності на нього, що згідно вимог ст.229 ЦК України є підставою для визнання вищевказаного правочину недійсним. При цьому позивач просила визнати недійсним і договір поруки від 18.03.2011 року, оскільки він укладений на забезпечення договору про переведення боргу, який є недійсним.

Крім того, ОСОБА_2, посилаючись на інститут реституції щодо повернення сторін в попередній стан, просила стягнути з ПАТ «Державний ощадний банк України» на свою користь сплачені нею 21 600,84 дол. США, що в еквіваленті дорівнює 585 922,78 грн., та складається з грошової суми в розмірі 12 779,23 дол. США, сплаченої в рахунок погашення основного боргу, суми відсотків у розмірі 8398,89 дол. США, а також сплаченої по кредиту пені в розмірі 422,72 дол. США.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 серпня 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано недійсним договір про переведення боргу № 1 від 18.03.2011 року, укладений між ОСОБА_2, ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Кіровоградського обласного управління ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_3

Визнано недійсним договір поруки № 9 від 18.03.2011 року, укладений між ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Кіровоградського обласного управління ВАТ «Державний ощадний банк України».

Стягнуто з ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Кіровоградського обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_2 грошову суму в розмірі 19 275 доларів США, що становить 521 196 грн.

В іншій частині вимог провадження закрито.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 30 листопада 2017 року апеляційну скаргу ПАТ «Державний ощадний банк України» задоволено, рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 серпня 2017 року скасовано та ухвалено по справі нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

02 березня 2018 року до апеляційного суду надійшла заява ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Кіровоградського обласного управління про ухвалення додаткового рішення, яку заявник обґрунтовував тим, що апеляційний суд, ухвалюючи рішення про задоволення його скарги та скасування рішення суду, не вирішив питання про судові витрати, понесені ним по справі.

Заслухавши доповідь доповідача, обговоривши доводи заяви, апеляційний суд дійшов висновку про її задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки рішенням апеляційного суду від 30 листопада 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено, тобто рішення ухвалене на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Кіровоградського обласного управління, яким по справі понесені судові витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги в розмірі 7 141 грн. 15 коп. (а.с.171), вищевказані витрати покладаються на позивача ОСОБА_2 та підлягають стягненню з неї на користь відповідача згідно вимог ст. 141 ЦПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 141, 270 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В :

Заяву Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Кіровоградського обласного управління про ухвалення додаткового рішення - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Кіровоградського обласного управління понесені по справі судові витрати в розмірі 7 141 грн. 15 коп.

Додаткове рішення може бути оскаржено.

Головуючий :

Судді :