Справа № 147/100/18
Провадження № 2/147/196/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.03.2018 року Тростянецький районний суд Вінницької області в складі: головуючого судді Волошина І.А.,

за участі секретаря Чудак Г.І.,

розглянувши у порядку спрощеного провадження в смт.Тростянець цивільну справу за позовом керівника Бершадської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Тростянецької районної ради, комунальної установи «Тростянецька центральна районна лікарня» до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на лікування особи, потерпілої від злочину,-

ВСТАНОВИВ:

Керівник Бершадської місцевої прокуратури радник юстиції ОСОБА_2 в інтересах держави в особі Тростянецької районної ради, комунальної установи «Тростянецька центральна районна лікарня» звернулись до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на лікування особи, потерпілої від злочину, в якому зазначили, що вироком Тростянецького районного суду Вінницької області по справі №147/1514/16-к від 17.07.2017 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.122 ч.1 та ч.1 ст.125 КК України. Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 20.10.2017 року вирок Тростянецького районного суду Вінницької області відносно ОСОБА_1 залишено без змін.

Так судом встановлено, що 01.11.2016 року близько 16.50год. 01.11.2016 року, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, ОСОБА_1 проходив повз домогосподарства своєї односельчанки ОСОБА_3, яка являється людиною похилого віку та помітив, як остання перебуває на подвір'ї вказаного домогосподарства разом зі своїм співмешканцем ОСОБА_4 В ОСОБА_1 виник умисел на спричинення ОСОБА_3 тілесних ушкоджень. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_1 вільно зайшов на подвір'я приватного домогосподарства, підійшов до ОСОБА_3 та з метою спричинення тілесних ушкоджень, умисно наніс їй кілька ударів кулаками обох рук в область обличчя та шиї і таким чином заподіяв ОСОБА_3 згідно висновку судово-медичної експертизи №256 від 02.11.2016 середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження по критерію тривалого розладу здоров'я більш як 21 день у вигляді закритих переломів тіла нижньої щелепи зліва і кісток носа, закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку, множинні синці (гематоми-клінічно) ділянок обличчя і шиї.

Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_3 перебувала на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Тростянецької ЦРЛ з 01.11.2016 року по 18.11.2016 року. Згідно інформації Тростянецької ЦРЛ хворою ОСОБА_3 проведено 18 ліжко-днів на стаціонарному лікуванні. Вартість одного ліжко-дня під час лікування потерпілого складала 140,63 грн. Тобто, на її лікування закладом витрачено 2531,34 грн. (140,63 грн. х 18 ліжко/днів = 2531,34 грн).

Під час досудового слідства та за час судового розгляду на підставі обвинувального акта ОСОБА_1 витрати на лікування не відшкодовано. На даний час також кошти не відшкодовано, тому керівник Бершадської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Тростянецької районної ради, КУ «Тростянецька ЦРЛ» просять стягнути з ОСОБА_1 на користь Тростянецької ЦРЛ 2531,34грн. витрат на лікування потерпілого від злочину ОСОБА_3

Ухвалою суду від 16.02.2018 року даний позов прийнято до розгляду, провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення осіб (а.с. 37).

Відповідачем надано на адресу суду заяву, в якій він позов визнає повністю (а.с.44).

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що вироком Тростянецького районного суду Вінницької області у справі № 147/1514/16-к від 17.07.2017 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 122 та ч. 1 ст. 125 КК України. Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 20.10.2017 вирок Тростянецького районного суду від 17.07.2017 відносно ОСОБА_1 залишено без змін (а.с.13-15, 23-26).

Згідно із ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно з довідкою Тростянецької центральної районної лікарні №01-12/387 від 29.08.2017 року, ОСОБА_3 знаходилась на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Тростянецької ЦРЛ з діагнозом «ЗЧМТ, струс головного мозку, перелом нижньої щелепи, носа» з 01.11.2016 року по 18.11.2016 року. Вартість одного ліжко-дня становить 140,63грн. Загальна вартість лікування становить 2531,34грн.(а.с.19).

Відповідно до вимог частини 7 статті 128 КПК України, особа, яка не предявила цивільного позову в кримінальній справі, має право предявити його в порядку цивільного судочинства.

Установленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, що виникають із відшкодування шкоди і регулюються статтею 121 Конституції України, ст.ст.22,23,1166,1167 ЦК України.

Статтею 131-1 Конституції України на органи прокуратури покладається представництво інтересів держави в суді у випадкам, визначених законом.

Статтею 56 ЦПК України встановлено, що у випадках, встановлених законом, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до суду із заявами про захист прав, свобод та інтересів інших осіб або державних чи суспільних інтересів та брати участь у цих справах. При цьому органи державної влади, органи місцевого самоврядування повинні надати суду документи, що підтверджують наявність передбачених законом підстав для звернення до суду в інтересах інших осіб.

У визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший субєкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Тростянецька ЦРЛ являється комунальною установою, фінансується за рахунок місцевого бюджету, в суд з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування ОСОБА_3 не зверталася, відповідно не відшкодування витрат на лікування особи потерпілої від кримінального правопорушення, зачіпає інтереси держави, тому за змістом ч. 4 ст. 23 ЗУ "Про прокуратуру" у даному цивільно-правому спорі наявні підстави для представництва прокурором в суді держави в особі Тростянецької ЦРЛ.

Відповідно до ч.1 ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» № 11 від 07.07.1995 року, судам слід мати на увазі, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров'я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній.

Згідно абз. 2 п. 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року, визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання.

Згідно із п. 3 вищезазначеного Порядку визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров'я або прокурора. У разі, коли при ухвалені вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами.

Приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи, що в судовому засіданні на підставі зібраних по справі доказів установлено, що закладом охорони здоров'я, в якому перебувала на лікуванні потерпіла ОСОБА_3 витрачено державні кошти, розмір яких підтверджено дослідженими по справі доказами, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з ОСОБА_1 витрачених коштів у розмірі 2531,34грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тобто з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 1762грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 19, 141,247,259, 263-268, 273, 274,279, 354, 355 ЦПК України, ст.1206 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, на даний час утримується у Вінницькій виправній колонії №86, витрати на лікування потерпілої від злочину ОСОБА_3 в сумі 2531грн. 34коп.(дві тисячі пятсот тридцять одна гривня 34коп.) на користь Комунальної установи «Тростянецька центральна районна лікарня» (код 01982666, р/р 7689, МФО 802015 в УДКСУ у Тростянецькому районі (призначення платежу: за перебування ОСОБА_3 на лікуванні в комунальній установі).

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні 00коп.) на користь держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду Вінницької області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено 13.03.2018 року.

Суддя