Справа № 308/2662/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

05 березня 2018 року м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі:

головуючого: судді Джуги С.Д.

суддів : Куштана Б.П., Мацунича М.В.

при секретарі : Волощук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, інтересах якої діє ОСОБА_2, на рішення Ужгородського міськрайонного суду, яке постановлено 08 листопада 2017 року суддею Леміш О.М., у справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі Філії - Закарпатське обласне управління ПАТ "Державний ощадний банк України", Приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Кішкіна Дениса Володимировича про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,-

в с т а н о в и в :

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом.

В обґрунтування позову зазначає, що між нею та ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі Філії - Закарпатське обласне управління ПАТ "Державний ощадний банк України" (далі Банк) укладено договір відновлювальної кредитної лінії №81305 від 13.05.2008р., згідно з яким Банк надав позивачу кредит. В забезпечення виконання зобов'язань між позивачем та Банком було укладено іпотечний договір №908 від 13.05.2008 року, відповідно до якого в іпотеку передано нерухоме майно, а саме: житловий будинок, що складається з трьох кімнат, загальною площею 228.7 кв.м, житлова площа - 47.9 кв.м., що розташований на земельній ділянці площею 0.0585 га. за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1. В подальшому між сторонами підписано додаткову угоду №1 до договору, в якому встановлено розмір відсоткової ставки до 18%. 16.12.2013р. Банк без належного повідомлення її як іпотекодавця, звернувся до приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Кішкіна Д.В. із заявою за № 13/738 про вчинення виконавчого напису нотаріуса щодо звернення стягнення на належне їй нерухоме майно. 30.01.2014 р. приватним нотаріусом Кішкіним Д.В. за № 195 вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на вище зазначений житловий будинок та земельну ділянку. Позивач зазначає, що про вчинення виконавчого напису йому стало відомо на початку квітня 2014 року з позовної заяви про виселення позивача та членів його родини з сім'ї. До заяви про вчинення виконавчого напису було додано: оригінал іпотечного договору від 13.05.2008 року, копію договору відновлювальної кредитної лінії від 13.05.2008 року №1305, копію заяв про видачу готівки, копію рішення Ужгородського міськрайонного суду від 26.10.2012 р, розрахунок заборгованості станом на 02.08.2013 року, копію вимоги про усунення порушення зобов'язання від 30.08.2013 року за №13/509, копію повідомлення про вручення відправлення спецзв'язку №558, копію довіреності. Разом з тим, нотаріусу не подані документи, які б підтверджували змінену відсоткову ставку за користування кредитом із 16,5% до 18% (станом на 17.09.2008). При цьому розрахунок заборгованості станом на 02.08.2013 р., поданий нотаріусу, виходячи із відсоткової ставки за користування кредитом в розмірі 18%. Позивач вважає, що в разі неподання підтверджуючого документу щодо зміни відсоткової ставки, розрахунок заборгованості, а в подальшому і вчинений виконавчий напис базується на непідтверджених документах, адже нотаріус чітко бачив суперечність між встановленою відсотковою ставкою зазначеною у договорі (16%) і розрахунком заборгованості, де беззаперечно та достовірно зазначена інша відсоткова ставка (18%). Нотаріусу не подано оригіналу кредитного договору, а тому він не мав права взяти до уваги розрахунок заборгованості наданий банком станом на 02.03.2013р.Також позивач вказує, що в абзаці 2 виконавчого напису від 30.01.2014 року нотаріус необґрунтовано констатує, що строк платежу по зобов'язаннях, які виникли на підставі договору кредитної лінії та іпотечного договору настав 18 листопада 2013 року. Дана дата не підтверджується ні умовами договору, ні заявою про вчинення виконавчого напису. Нотаріусом у виконавчому написі від 30.01.2014 р. неправомірно зазначено про стягнення з позивача 1172,25 грн. сплачених стягувачем в якості оплати нотаріусу за вчинення цього виконавчого напису, в той час як на момент вчинення виконавчого напису такі кошти сплачені не були і не могли бути зазначені як такі, що підлягають стягненню з позивача.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 08 листопада 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2, просить зазначене рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що суд не врахував і не дав належної правової оцінки обставинам, які наведені позивачем в обґрунтування заявленого позову.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник ПАТ "Державний ощадний банк України" просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Приватний нотаріус Кішкін Д.В. надіслав до суду заяву, в якій заперечує апеляційну скаргу, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи і перевіривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Відмовляючи в заявленому позові, суд першої інстанції виходив з того, що нотаріусу для вчинення виконавчого напису були надані всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості, а тому він правомірно, з дотриманням вимог чинного законодавства вчинив виконавчий напис та звернув стягнення на предмет іпотеки.

З такими висновками не погоджується апеляційний суд, виходячи з наступного.

Матеріалами справи встановлено, що 13.05.2008р між ОСОБА_1 та ВАТ «Державний ощадний банк України» перейменований у ПАТ «Державний ощадний банк України» (надалі Банк) укладено договір відновлювальної кредитної лінії №81305 від 13.05.2008р., згідно з яким Банк надав позивачу кредит в розмірі 1 000 000,00 грн. на споживчі потреби, з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 12.05.2018 року з 16,5% річних (а.с.17-19).

В забезпечення виконання зобов'язання між позивачем та Банком укладено іпотечний договір №908 від 13.05.2008 року, відповідно до якого позивачем в іпотеку передано належне йому на праві власності нерухоме майно: житловий будинок, загальною площею 228,7 кв. м, та земельну ділянку, площею 0,0585 га, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 (13-16).

17.09.2008 року між ОСОБА_1 та Банком укладено додаткову угоду до кредитного договору, відповідно до п.1.1 якої сторони дійшли згоди про зміну процентної ставки за користування кредитом в розмірі 18% річних (а.с.12).

У зв'язку з порушенням Позичальником умов Кредитного договору Банк 05 липня 2012 року звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості станом на 25.06.2012р. в розмірі 1 341 477,81 грн., з яких: 999 600,00 грн. - основного боргу; 323 920.44 грн. - заборгованість по відсотках; 6 545,81 грн. - пеня за несвоєчасне погашення кредиту; 11411,56 грн. - пеня за несвоєчасне погашення відсотків.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 жовтня 2012 року у справі №712/12632/12, позовні вимоги Банку задоволено.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 16.08.2016 року змінено рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 жовтня 2012 року та викладено його резолютивну частину в наступній редакції: стягнуто з позивача на користь Банку заборгованість в розмірі 1 323 520,44 грн. неповернутого кредиту і несплачених відсотків та пеню у сумі 17 957,37 грн. та 3219 грн. судового збору. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

30.08.2013 року Банк звернувся до позивача з вимогою про необхідність сплатити протягом 30 календарних днів непогашену заборгованість станом на 02 серпня 2013 року, а саме прострочену заборгованість по відсотках у розмірі - 77 673,84 грн. та пеню в розмірі - 39 550,89 грн., всього - 117 227,73 грн.(а.с.36).

Дану вимогу ОСОБА_1 отримала 18.10.2013 року, що підтверджується повідомленням про вручення відправлення спецзв'язку (а.с.37).

16.12.2013 року Банк звернувся із заявою до приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Кішкіна Д.В. про вчинення виконавчого напису з метою звернення стягнення на предмет іпотеки для погашення боргу по кредиту в розмірі 117 224,73 грн. (а.с.11)

30.01.2014 р. приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Кішкіним Д.В. за № 195 вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на вище зазначений житловий будинок та земельну ділянку.

Згідно з вказаним виконавчим написом за рахунок коштів від реалізації вказаного нерухомого майна запропоновано задовольнити вимоги Банку станом на 02.08.2013 року у розмірі 117 224,73 грн., з яких : заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 77 673,84 грн. (період нарахування з 26 червня 2012 року по 30 листопада2012 року); нарахована пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 30 148,80 грн. (період нарахування з 02 серпня 2012 року по 01 серпня 2013 року); нарахована пеня за несвоєчасне погашення відсотків по кредиту 9 402,09 грн. (період нарахування з 02 серпня 2012 року по 02 серпня 2013 року). Стягнення за даним виконавчим написом проводиться за строк з 26 червня 2012 року по 02 серпня 2013 року. Окрім цього, за рахунок коштів, отриманих від реалізації вказаного нерухомого майна підлягають задоволенню вимоги Банку у розмірі - 1172,25 грн. сплачених Банком в якості плати нотаріусу за вчинення цього виконавчого напису. У виконавчому написі вказано, що строк платежу за зобов'язаннями ОСОБА_1 за договором відновлювальної кредитної лінії №81305 від 13.05.2008р. та іпотечниим договором №908 від 13.05.2008 року настав 18 листопада 2013 року.(а.с.9)

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно ст. 32 вказаного Закону у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

Тобто, вказаними нормами передбачено право іпотекодержателя розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса у разі незадоволення іпотекодавцем вимоги іпотекодержателя про виконання порушеного боржником зобов'язання у тридцятиденний строк.

Відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Згідно з підпунктом 2.1 п.2 Глави 16 Розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року №296/5 (надалі Порядок), для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата ті місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має проводитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити ти іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

Відповідно до п.п.3.1,3.2,3.5 Глави 16 Розділу 11 Порядку, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

Згідно з п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» (далі - Перелік) для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Тобто, вказаними приписами законодавства встановлено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів та перевіряє щоб документи, з яких обчислена заборгованість, не були спірні.

З матеріалів справи вбачається, що приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису в підтвердження наявності заборгованості було надано заяву про вчинення виконавчого напису з додатками : оригінал іпотечного договору від 13.05.2008 року; копія договору відновлювальної кредитної лінії від 13.05.2008 року №81305; заява про видачу готівки; копія рішення Ужгородського міськрайонного суду від 26.10.2012 року за № 712/12632/12; розрахунок заборгованості станом на 02.08.2013 року з підтверджуючими документами; копія вимоги про усунення порушення зобов'язання від 30 серпня 2013 року за №13/509; копія повідомлення про вручення відправлення спецзв'язку №558; копія довіреності (а.с.10-11).

Таким чином матеріалами справи стверджено, що нотаріусу для вчинення виконавчого напису не подано документи, які б підтверджували змінену відсоткову ставку за користування кредитом із 16,5% до 18%, а саме додаткову угоду №1 від 17вересня 2008 року до договору відновлювальної кредитної лінії від 13.05.2008 року №81305 від 13 травня 2008 року. Разом з тим розрахунок заборгованості станом на 02.08.2013 року нотаріусу подано, виходячи з відсоткової ставки за користування кредитом в розмірі 18 %. В заяві про вчинення виконавчого напису Банк також посилався виключно на договір відновлювальної кредитної лінії від 13.05.2008 року №81305, в якому вказана відсоткова ставка за користування кредитом у розмірі 16,5% річних, натомість жодним чином не зазначено про укладення додаткової угоди №1 від 17.09.2008 року про зміну відсоткової ставки на 18 %.

Зі змісту виконавчого напису вбачається, що нотаріус при вчиненні виконавчого листа також не посилався і не зазначав про додаткову угоду №1 від 17 вересня 2008 року.

З врахуванням наведеного, апеляційний суд констатує, що нотаріусу для вчинення виконавчого напису не подані документи, передбачені Переліком, які підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Більше того, з поданих нотаріусу документів з врахуванням зазначеної стягувачем ставки у розмірі 16,5 % річних, очевидно вбачається спір щодо правильності нарахування заборгованості за кредитним договором.

За вказаних обставин не заслуговують на увагу з цього приводу заперечення Банку, оскільки вони повністю спростовуються вищенаведеними матеріалами справи.

Згідно умов договору відновлювальної кредитної лінії від 13.05.2008 року №81305 (п.п.1.2, 1.5.1) фактична заборгованість за кредитом підлягає погашенню щомісячно ануїтетними платежами, починаючи з червня місяця 2010 року. Проценти нараховуються на фактичний залишок заборгованості за кредитом, починаючи з дати видачі кредиту до моменту закінчення терміну, на який надано кредит.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 жовтня 2012 року у справі №712/12632/12, стягнуто з позивача на користь Банку заборгованість в розмірі 1 323 520,44 грн. неповернутого кредиту і несплачених відсотків та пеню у сумі 17 957,37 грн. Дане рішення нотаріусу додано до заяви про вчинення виконавчого напису. Однак, стягувачем не подано нотаріусу жодних документів про стан виконання даного рішення та про фактичний залишок заборгованості за кредитом для пітвердження факту безспірності заборгованості, хоча дані обставини безпосередньо впливають на правильність нарахування заборгованості по відсотках та пені. Нотаріус при вчиненні виконавчого напису дані обставини залишив поза увагою, не перевірив щоб документи, з яких обчислена заборгованість, не були спірні.

Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

У виконавчому написі зазначено, що строк платежу за зобов'язаннями за договором відновлювальної кредитної лінії від 13.05.2008 року №81305 та іпотечним договором настав 18 листопада 2013 року. Однак, даний строк нотаріусом визначено безпідставно, оскільки такий строк у вказаних договорах не зазначено, про нього не вказано і на нього не посилався сам стягувач (Банк) у заяві про вчинення виконавчого напису. У виконавчому написі нотаріусом значено, що стягнення за даним виконавчим написом проводиться за строк з 26 червня 2012 року по 02 серпня 2013 року.

Нотаріусом у виконавчому написі від 30.01.2014 р. зазначено про стягнення з позивача 1172,25 грн. сплачених стягувачем в якості оплати нотаріусу за вчинення цього виконавчого напису. Однак, з платіжного доручення №25279029 вбачається, що такі кошти нотаріусу були сплачені 31.01.2014 року, на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису такі кошти сплачені не були і не могли бути зазначені як такі, що підлягають стягненню з позивача.

Суд першої інстанції при розгляді справи вищенаведені вимоги закону та обставини справи не врахував, не перевірив належним чином доводів боржника і не дав їм правильної юридичної оцінки та дійшов помилкових висновків, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом вчинено на законних підставах з дотриманням встановленого законом порядку та необґрунтовано відмовив у заявленому позові.

Відповідно до приписів ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зважаючи на викладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням у даній справі нового рішення про задоволення позову з вищенаведених підстав.

Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За подачу позову позивачем сплачено 640 грн. судового збору, а за подачу апеляційної скарги - 704 грн. Загальний розмір судових витрат понесених позивачем становить 1344 грн. Дана сума підлягає стягненню з обох відповідачів в рівних частинах.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_1, інтересах якої діє ОСОБА_2, - задовольнити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 08 листопада 2017 року - скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Кішкіним Денисом Володимировичем 30.01.2014 року за №195 про звернення стягнення на житловий будинок за адресою : АДРЕСА_1 41 та земельну ділянку площею 0,0585 га., кадастровий номер НОМЕР_1, визнати таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі Філії - Закарпатське обласне управління ПАТ "Державний ощадний банк України", Приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Кішкіна Дениса Володимировича на користь ОСОБА_1 по 662 грн. з кожного понесених судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 13 березня 2018 року.

Головуючий:

Судді: