Справа №480/1836/17 19.03.2018
Провадження №22-ц/784/445/18
Справа №480/1836/17 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - Лисенко П.П.
Провадження №22-ц/784/445/18
П О С Т А Н О ВА

іменем України

19 березня 2018 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Лисенка П.П.,

суддів: Галущенка О.І., Самчишиної Н.В.,

із секретарем судового засідання - Андрієнко Л.Д.,

без участі позивача та її представника, належним чином повідомлених про час та місце розгляду заяви, переглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3 ухвалу Миколаївського районного суду Миколаївської області про повернення позовної заяви, яка постановлена 07 листопада 2017 року у приміщенні Миколаївського районного суду Миколаївської області під головуванням судді Терентьєва Г.В., у порядку цивільного судочинства за позовною заявоюОСОБА_2 до ОСОБА_4 про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, -

у с т а н о в и л а :

05 жовтня 2017 року ОСОБА_2 пред'явила до ОСОБА_4 зазначений позов, який обґрунтовувала наступним.

07 листопада 2014 року вона уклала шлюб з ОСОБА_4, в якому ІНФОРМАЦІЯ_1 народила дочку ОСОБА_5.

За час шлюбу, подружжя набули у спільну сумісну власність два комп'ютери, які відповідач привласнив.

Посилаючись на викладені обставини, позивач просила провести поділ їх спільного майна, визнавши за нею право особистої приватної власності на один з комп'ютерів, а у разі його відсутності, стягнути його вартість.

Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 11 жовтня 2017 року позовну заяву та заяву про забезпечення позову було залишено без руху у зв'язку з її невідповідністю вимогам ст. 119 ЦПК України, а саме відсутності вартості спільного майна та визначення ціни позову, та несплатою судового збору. У зв'язку з цим, позивачу надано строк, в п'ять днів з дня отримання названої ухвали, для виправлення вказаних в ній недоліків.

Пославшись на невиконання названих вимог, суд своєю ухвалою від 07 листопада 2017 року визнав позовну заяву неподаною і повернув її позивачеві.

ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 подали на цю ухвалу апеляційну скаргу, в якій просили її скасувати та вирішити питання по суті позовних вимог.

В обґрунтування скарги посилалися на те, що висновок суду суперечить положенням чинного процесуального законодавства.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Залишаючи позовну заяву ОСОБА_2 без руху та надаючи їй строк для усунення недоліків, районний суд виходив з того, що по ній не може бути відкрито провадження, оскільки вона не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України (в редакції, яка діяла на момент пред'явлення позову).

Повертаючи позовну заяву ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що і у визначений ним строк, позивач не усунула зазначені недоліки, а це позбавляє його можливості відкрити провадження у справі і вирішити справу по суті.

Колегія суддів з таким висновком районного суду не погоджується, вважає його помилковим, необґрунтованим і незаконним, виходячи з наступного.

За Конституцією України, ст.43 ЦПК України та ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожній особі, як фізичній так і юридичній, а також державі гарантовано судовий захист їх інтересів.

Кожна особа при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Суд зобов'язаний поважати честь і гідність усіх учасників цивільного процесу і здійснювати правосуддя на засадах їх рівності перед законом і судом.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості (ст.ст.5,6,12 ЦПК України).

В світлі виписаного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не виконав вимог процесуального законодавства й порушив право юридичної особи на захист її інтересів.

Пред'явлення позову (заяви) - це процесуальна дія, яка має здійснюватися у порядку, передбаченому ЦПК України.

Стаття 175 ЦПК України передбачає перелік вимог, яким повинна відповідати позовна заява (заява), а саме: вона повинна містити ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі; ціну позову щодо вимог майнового характеру, чіткий виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, з зазначенням доказів, що підтверджують кожну обставину, а також повинні додаватися документи, що підтверджують сплату судового збору.

Зі змісту ст.ст.175, 177 ЦПК України вбачається, що позовна заява може бути визнана неподаною і повернута, у разі, якщо вона подана без додержання вимог, передбачених ст.175 ЦПК України та не оплачена судовим збором, а позивач на вимогу судді і у встановлений законом строк, не усунув недоліків позовної заяви, або не сплатив необхідних судових витрат.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені ст.ст.175 і 177 ЦПК України, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Про повернення позовної заяви суддя постановляє ухвалу.

Проте, по даному позову таких обставин не було.

Дійсно, відсутність в позовній заяві визначення ціни позову може бути підставою для залишення позовної заяви без руху, з подальшим її поверненням позивачеві, у разі не усунення названого недоліку.

Разом з тим, за ч. 2 ст.176 ЦПК України, якщо на момент пред'явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

Суд 1 інстанції не звернув на таке уваги, не визначив ціни позову та не запропонував позивачеві сплатити, виходячи з неї, судовий збір, що не можна вважати вірним.

Більше того, як вбачається з матеріалів справи, на виконання ухвала суду про залишення позовної появи без руху, 24 жовтня 2017 року позивач надіслала клопотання про звільнення її від сплати судового збору (а.с.10).

Проте, суд першої інстанції не звернув на це уваги і, не вирішивши вказане клопотання ОСОБА_2 - передчасно повернувши позовну заяву.

За такого, оскаржена ухвала підлягає скасуванню на підставі ст. 379 ЦПК України з направленням матеріалів справи до того ж суду для вирішення питання щодо відкриття провадження у справі у відповідності до закону.

При цьому, в апеляційної інстанції немає законних підстав для зміни підсудності позову, у зв'язку з чим у названій вимозі позивача та її представника слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 367-368, 374, 379, 381-382 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Ухвалу Миколаївського районного суду Миколаївської області від 07 листопада 2017 року скасувати.

Позовну заяву ОСОБА_2 разом з доданими до неї документами направити до того ж суду першої інстанції для повторного вирішення питання про відкриття по ній провадження.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає.

Головуючий П.П. Лисенко

Судді: О.І. Галущенко

Н.В. Самчишина

_________________________________________________________________

Повний текст постанови складено 19 березня 2018 року