АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/122/14-ц Номер провадження 22-ц/786/544/18Головуючий у 1-й інстанції Кулешова Л.В. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі: головуючого судді: Карпушина Г.Л.; суддів: Хіль Л.М., Абрамова П.С., при секретарі: Діхтяр Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою Шевченківського відділу Державної виконавчої служби міста Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 28 грудня 2017 року по справі за скаргою ОСОБА_2 про визнання неправомірною бездіяльність державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Дуки Олени Сергіївни та зобов'язання вчинити певні дії, заінтересована особа - ОСОБА_4,-

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вищезазначеною скаргою. В обґрунтування скарги посилалася на те, що в провадженні Шевченківського ВДВС міста Полтава ГТУЮ у Полтавській області на примусовому виконанні перебуває зведене виконавче провадження №46564114 з виконання виконавчого листа №2/554/110/2014, виданого 21.01.2015 року Октябрським районним судом м. Полтави, про стягнення з ОСОБА_4 на її користь боргу. Вказувала, що при виконанні виконавчого провадження державний виконавець Дука О.С. допустила порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження». Так, в порушення вимог ст.9 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець не внесла ОСОБА_4 до Єдиного реєстру боржників. При ознайомленні з матеріалами зведеного виконавчого провадження №4664114 було встановлено, що державним виконавцем в порушення вимог ст.ст.18,48 Закону України «Про виконавче провадження» не було своєчасно проведено перевірку щодо виявлення рахунків боржника, виявлення нерухомого та рухомого майна боржника, інформації про його доходи. В порушеннявимогст.53 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець не витребувала у ОСОБА_5 відомості про належне ОСОБА_4 майно та грошові кошти. Також зазначила, що 25 червня 2015 року державним виконавцем було складено акт опису та арешту майна боржника будинку по АДРЕСА_1, але відсутні дані про отримання цієї постанови зберігачем майна ОСОБА_5 При виїзді до будинку вона бачила невідомих чоловіків, які зазначили, що вони орендують житло, та за вказаною адресою проводилися будівельні роботи з демонтажу господарських будівель. Вказане свідчить про те, що зберігач майна ОСОБА_5 не здійснює ніяких заходів по збереженню майна та ціни на майно боржника знижується через подібні дії. Тому вважає, що у державного виконавця Дуки О.С. достатній обсяг прав, передбаченийст.18 Закону України «Про виконавче провадження» для здійснення примусового виконання судових рішень. В зв'язку з чим, просила суд: провести перевірку законності дій державного виконавця по виконавчому провадженню №46564114; визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Дуки О.С., що полягає у невжитті передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів примусового виконання рішень, несвоєчасному та неповному обсязі вчиненні виконавчих дій при виконанні зведеного виконавчого провадження; зобов'язати державного виконавця вжити заходи для виконання рішень судів про стягнення з ОСОБА_4 боргу на її користь.

У листопаді 2017 року, ОСОБА_2 уточнила свої вимоги та остаточно просила суд: визнати неправомірною бездіяльність та зобов'язати державного виконавця звернути стягнення на арештоване майно боржника ОСОБА_4 - 1/2 частину будинку, розташованого по АДРЕСА_1 м. Полтава; визнати неправомірною бездіяльність та зобов'язати державного виконавця витребувати відомості від доньки боржника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 відомості про належне боржнику майно та грошові кошти, які можуть знаходитися на її зберіганні; визнати неправомірною бездіяльність та зобов'язати державного виконавця провести заміну ОСОБА_5, яка є зберігачем майна боржника, на іншу особу.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 28 грудня 2017 року скаргу ОСОБА_2 - задоволено частково.

Визнано неправомірною бездіяльність державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Дуки Олени Сергіївни в частині непроведення виконавчих дій з примусової реалізації належного боржнику ОСОБА_4 майна.

Зобов'язано державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, в провадженні якого перебуває зведене виконавче провадження ВП №46564114, провести виконавчі дії зі звернення стягнення на належне боржнику ОСОБА_4 майно, в тому числі на ? частину житлового будинку, АДРЕСА_1

У задоволенні решти вимог скарги відмовлено.

З даною ухвалою суду не погодився Шевченківський відділ Державної виконавчої служби міста Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області та подав на неї апеляційну скаргу, в якій прохав скасувати ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 28 грудня 2017 року, та винести ухвалу, якою відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_2 в повному обсязі. Апелянт вважає, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та винесеною з порушенням норм процесуального права.

Зміст доводів до апеляційної скарги зводиться до того, що державний виконавець, за відсутності дозволу органу опіки і піклування, позбавлений можливості подати заявку на реалізацію арештованого майна, оскільки за вказаною адресою зареєстрована та відповідно має право на користування арештованим майном малолітня онука боржника. Вчинення дій без врахування вимог «Порядку реалізації арештованого майна» затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.06.2016 року №2831 є прямим порушенням вимог закону.

Заявником подано відзив на апеляційну скаргу в якому, остання підтримуючи висновки суду першої інстанції прохала апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 28 грудня 2017 року залишити без змін.

Заінтересована особа по справі - боржник ОСОБА_4 подав письмове клопотання, яким підтримав апеляційну скаргу та прохав її задовольнити.

Судове засідання проводилося в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін по справі, за участі представників заявника, апелянта та заінтересованої особи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що зявилися, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що в провадженні державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Дуки О.С., яка була звільнена згідно з наказом від 18.07.2017 року (а.с.165), перебувало зведене виконавче провадження №46564114 з примусового виконання до складу якого входять три виконавчих провадження про стягнення з ОСОБА_4 боргу на користь ОСОБА_2

Так, державним виконавцем Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ - Дукою О.С. були винесені постанови про відкриття виконавчих проваджень: 23 вересня 2015 року - ВП №48788640 про стягнення боргу у сумі 93689,04 грн., 09 лютого 2015 року - ВП №46366298 про стягнення боргу у сумі 6904,86 грн. та ВП № 46366690 про стягнення боргу у сумі 290486,27 грн. (а.с.33,37,43).

Постановою державного виконавця від 16.02.2015 року було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника ОСОБА_4 (а.с.52). В рамках зведеного виконавчого провадження було проведено електроні торги (аукціон) з реалізації належного боржнику автомобіля НОМЕР_1 (а.с.70) та стягувачу ОСОБА_2 від реалізації майна було перераховано 70663,40 грн. (а.с.71). Згідно з платіжним дорученням №6690 від 26.10.2015 року ОСОБА_2 було перераховано 700 грн. (а.с.72).

Згідно з актом опису й арешту майна від 25.06.2015 року було описано та накладено арешт на майно боржника будинок № АДРЕСА_1, який було передано на відповідальне зберігання ОСОБА_5, яка була попереджена про кримінальну відповідальність за розтрату, відчуження чи підміну описаного майна (а.с.80-82). Державним виконавцем здійснювалися запити щодо встановлення осіб, які зареєстровані у зазначеному будинку (а.с.84-87,129-131).

Згідно з ксерокопією домової книги для прописки (реєстрації) громадян, які проживають в АДРЕСА_1 у вказаному будинку зареєстровані ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка є дочкою ОСОБА_5.( а.с.135-136,138).

Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 02.06.2017 року позовні вимоги ОСОБА_2, як кредитора, задоволені в частині виділу в натурі частки майна боржника ОСОБА_4 у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 для звернення стягнення на неї; виділено у власність ОСОБА_4 в натурі 1/2 частка зазначеного житлового будинку (а.с.168-170).

У своїй заяві від 18.10.2017 року стягувач ОСОБА_2 просила державного виконавця виставити на прилюдні торги 1/2 частку будинку по АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_4, для часткового погашення боргу (а.с.205).

У запереченнях проти скарги державний виконавець посилається на те, що не було отримано згоди органу опіки та піклування за реалізацію вищевказаного будинку.

Так, згідно з листом виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради від 25.05.2017 року Шевченківський ВДВС міста Полтава був повідомлений, що надання дозволу на реалізацію нерухомого майна, а саме будинку АДРЕСА_1 в м. Полтаві не передбачено постановою Кабінету Міністрів України №866 від 24.09.2008 року «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини» ( а.с.250). Крім того листом 16.06.2017 року державного виконавця повідомлено, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини» дозвіл на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, право власності або право користування яким має дитина, надається лише при подачі обома батьками відповідних заяв та пакету документів. Батьки ОСОБА_6 до служби у справах дітей не зверталися (а.с.252).

Задовольняючи частково скаргу ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що примусова реалізація майна за рішенням суду не є правочином, а є виконанням рішення суду, а тому згода органу опіки та піклування на реалізацію будинку у процесі виконання рішення суду непотрібна. Крім того, місцевий суд зазначив, що в даному випадку ставиться питання щодо реалізації не всього будинку, а 1/2 частки будинку, яка рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 02.06.2017 року виділена боржнику ОСОБА_4 в натурі, у зв'язку з чим не будуть порушені законні права та інтереси малолітньої дитини.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням вимог закону.

Згідно зі ст. 124 Конституції України та ст. 18 Цивільного процесуального кодексу України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України і виконуються в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Отже, завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом, тому перевірка вчинення таких дій державним виконавцем є фактичною перевіркою дотримання положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду й належного виконання рішення суду.

Права і обов'язки державного виконавця визначені у статті 18 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до цієї норми, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку. Звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (ч. 1 ст. 48 Закону).

Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Згідно вимог ст.61 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмеженооборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною.

Доводи апелянта про те, що через відсутність дозволу органу опіки і піклування вони не мають можливості реалізувати арештований будинок, оскільки в ньому проживає неповнолітня дитина, а відповідно в їх діях відсутня бездіяльність по виконанню рішення суду, є необгрунтованими.

Зважаючи на явне ухилення відповідних служб Шевченківської районної у м. Полтаві ради від виконання покладених на них обов'язків, державний виконавець всупереч вимог закону та наявних у нього прав і обов'язків, не повідомив про обставини, що склалися стягувача, та не забезпечив вжиття спільних заходів до усунення перешкод у проведенні реалізації майна боржника у судовому порядку.

Безпідставно, не було взято до уваги державним виконавцем, рішення Апеляційного суду Полтавської області від 02.06.2017 року, відповідно до якого за позовом стягувача належна ОСОБА_4 ? частина житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 була виділена в натурі. Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки ставиться питання, щодо реалізації не всього будинку, а лише щодо виділеної в натурі його 1/2 частини, порушення гарантованого права малолітньої онуки боржника на користування зазначених житло не відбудеться.

За таких обставин, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги, які є фактичним повторенням доводів заперечення на скаргу, суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, а тому задоволенню вони не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.375, ст. ст. 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Шевченківського відділу Державної виконавчої служби міста Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області - залишити без задоволення.

Ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 28 грудня 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови суду виготовлено 28 березня 2018 року.

Головуючий: /підпис/ Г.Л. Карпушин

Судді: /підпис/ Л.М. Хіль /підпис/ П.С. Абрамов

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області Г.Л. Карпушин

З оригінаолом згідно: