Справа №751/7952/17
Провадження №2/751/113/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2018 року місто Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Ченцової С. М.

секретаря Сащенко О.М.,

з участю: позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства «ПАССЕРВІС» ВАТ «Чернігівавтосервіс» про стягнення моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ДП «Пассервіс» ВАТ «Чернігівавтосервіс про стягнення з відповідача у відшкодування моральної шкоди 2000 гривень.

Заявлені вимоги мотивує тим, що 02.07.2017 року біля 12-55 год. на зупинці громадського транспорту «Войкова» зайшов в автобус № 25 та надав водієві посвідчення інваліда 2 групи. Проте, водій заявив що йому це посвідчення не цікаве, якщо він хоче їхати безкоштовно, то нехай йде на тролейбус. Позивач запитав у водія коли змінили правила перевезення пасажирів, на що отримав відповідь, що водієві байдуже що він говорить, він безкоштовно не возить і не повезе. Позивач намагався довести водієві, що він не правий, що він має право на безкоштовний проїзд даним видом транспорту, але водій в черговий раз, в грубій формі відповів що якщо хоче їхати безкоштовно нехай іде на тролейбус, він не поїде, поки ОСОБА_1 не заплатить або не вийде.

Зазначає, що в салоні автобусу знаходилось чимало пасажирів і водій своєю поведінкою зробив їх заручниками ситуації , а ОСОБА_1 виставив як винуватця, тому йому, інваліду 2 групи з хворими ногами, довелося вийти з салону. 28.07.2017 року позивач отримав відповідь Управління транспорту та звязку Чернігівської міської ради на його скаргу від 06.07.2017 року, в якій зазначено що Управлінням транспорту та звязку спільно з перевізником ДП «Пассервіс» , який обслуговує міський автобусний маршрут № 25 проведено перевірку, такий випадок дійсно був. Водія ОСОБА_4 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та суворо попереджено про дотримання вимог чинного законодавства України про транспорт.

Враховуючи поведінку водія автобуса, позивачу було завдано моральної шкоди, яка полягала в тому, що позивач як інвалід 2 групи з хворими ногами вимушений був на очах багатьох пасажирів виправдовуватися перед водієм, доводити що він має право на безкоштовний проїзд, а потім був вимушений залишити салон автобусу. 12.09.2017 року представником позивача на адресу відповідача було направлено запит про надання інформації щодо притягнення водія ОСОБА_5 до дисциплінарної відповідальності, на який отримано відповідь про відмову у наданні інформації. Після цього відповідачу направлено лист-претензію з проханням відшкодувати моральну шкоду завдану позивачу неправомірними діями водія, як працівника ДП « Пассервіс» , на який також було отримано відмову з невідомих підстав, оскільки вказане у відповіді не відповідає дійсності.

Позивач зазначає, що для встановлення справедливості, повинен витрачати багато часу та зусиль, звертаючись до різних організацій, установ та в підсумку до суду. З урахуванням того що він є інвалідом 2 групи та йому дуже важко пересуватися, все викладене завдає ОСОБА_1 моральних страждань , які він оцінює в сумі 2000 гривень.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Додатково пояснив, що водій шантажував його пасажирами , які були в автобусі. Він розумів , що якщо не вийде, хтось із автобуса за нього заплатить , щоб автобус поїхав далі, тому вийшов. Зазначив , що відшкодування моральної шкоди не є головним для нього він звернувся до суду тому, що відповідач не хоче признати правди , щоб надалі водії не знущались із таких же пасажирів як він. Зазначив , що у випадку задоволення позову, віддасть гроші організації «Голос батьків», дітям , які потребують допомоги. На запитання представника відповідача пояснив, що в Україні діє кілька зразків пенсійного посвідчення, він долучив до позову посвідчення , яке отримав нового зразку з метою звільнення від судового збору.

Представник позивача в судовому засіданні просив задовольнити позов в повному обсязі. Зазначив що позивачу завдано моральної шкоди , яка полягає у душевних стражданнях яких він зазнав у звязку з протиправною поведінкою водія. В ситуації що склалась, щоб водій поїхав , або пасажири б висловлювали незадоволення або хтось із них заплатив би за позивача вартість квитка, що було б для нього теж принизливим. Щоб цього не сталось , він вимушений був вийти з автобуса, хоч для нього це було дуже важко, оскільки має травму спину, ушкоджені ноги , без палички не може пересуватись. Звернув увагу, що відповідач у висновку за результатами службової перевірки зазначив , що взяв до уваги пояснення ОСОБА_1, але позивачу було відмовлено у запитах та не запрошено з метою отримання пояснень.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, посилаючись на обставини викладені в запереченнях проти позову. Не заперечив , що в діях водія ОСОБА_6, який працює на підприємстві є порушення посадової інструкції водія щодо ввічливого спілкування з пасажирами, за що його було притягнуто до дисциплінарної відповідальності. Але в його діях відсутні порушення законодавства щодо пільгового перевезення пасажирів , тому просить у задоволенні позову відмовити.

Свідок ОСОБА_7 пояснив, що 02.07.2017 року, в обід він їхав в автобусі № 25 в сторону магазину «Будматеріали». Сидів за водієм, ближче до задніх дверей. На зупинці «Войкова» зайшли люди, після чого водій автобуса спілкувався з одним із пасажирів, який надав посвідчення та казав що у нього пільга на проїзд. Водій у відповідь сказав що безплатно не возив і возити не буде, для цього є тролейбус. Пасажир запитав чи відмінили пільги , так як він їхав в першій половині в такому ж автобусі безплатно. Розмова з водієм тривала не більше 5 хвилин , пасажири мовчали. Оскільки водій відмовився далі їхати, пасажир з автобуса вийшов, при цьому було видно як йому важко виходити із паличкою, та ще автобус високий. Коли пасажир виходив, він його впізнав, вони познайомились ще у 80-х роках за характером служби, підприємство де він працював обслуговувало автобус лабораторію , де керівником був позивач.

Вислухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача, свідка, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Взаємовідносини між перевізником та пасажиром , у тому числі й питання обслуговування пасажирів під час перевезень у громадському транспорті регулюються Правилами надання послуг пасажирського автомобільного транспорту , затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.1997 року № 176.

Відповідно до підп. 10 п.145 Правил , автомобільний перевізник зобовязаний здійснювати перевезення пасажирів з квитками і пасажирів , яким згідно із законодавством надано пільги щодо плати за проїзд.

Відповідно до підп. 1 п.158.та підп..2 п. 159 даних Правил, пасажир автобуса зобов'язаний за наявності права пільгового проїзду мати при собі відповідне посвідчення, на підставі якої надається пільга, та має право висувати вимоги до автомобільного перевізника щодо виконання ним умов договору перевезення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є особою з інвалідністю

II групи, трудове каліцтво, що підтверджується копією пенсійного посвідчення серії ААЇ 377633 (а.с. 10).

Відповідно ст. 38-1 до Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» №875-XI I від 21 березня 1991 року особи з інвалідністю II групи мають право на безплатний проїзд у пасажирському міському транспорті (крім таксі) за наявності посвідчення чи довідки, зазначених у цьому Законі.

02.07.2017 року водій ОСОБА_6 , який керував автобусом № 25 , що належить ДП «ПАССЕРВІС» ВАТ «Чернігівавтосервіс», відмовив пасажиру ОСОБА_1 як особі з II групою інвалідності у праві на безплатний проїзд та вимагав останнього або сплатити за проїзд , або вийти з автобуса, що підтверджується поясненнями самого позивача та свідка. Порушення водієм ОСОБА_6 своїх обовязків щодо безплатного перевезення пасажира пільгової категорії « інвалід 2 групи» підтверджується і листом Управління транспорту та звязку Чернігівської міської ради № 1-08/221 від 28.07.2017 року, надісланому на адресу ОСОБА_1

Дослідивши лист Управління транспорту та звязку Чернігівської міської ради направлений на адресу ДП « Пассервіс» ВАТ « Чернігівавтосервіс» від 18.07.2017 року з додатком звернення ОСОБА_1 ( а.с. 45-47) та відповідь відповідача, що міститься у листі від 26.07.2017 року, до якого не додано висновку службової перевірки ( а.с.48), суд дійшов висновку що відповідач свідомо не повідомив ні Управління , ні позивача на неодноразові його звернення про те, що за результатами перевірки було зроблено висновок, що в діях водія відсутні порушення законодавства щодо пільгового ( безплатного) перевезення пасажирів в автобусі міського маршруту загального користування № 25.

На адресу Управління транспорту та звязку Чернігівської міської ради , відповідач направив лист від 26.07.2017 року, де повідомив що водій автобусу СВ 6435 АА ОСОБА_6 02.07.2017 року допустив грубе і нетактовне спілкування з пасажиром похилого віку за що притягнутий до дисциплінарної відповідальності.

Лист-претензію від 6 жовтня 2017 року про відшкодування моральної шкоди, відповідач необґрунтовано залишив без задоволення ( а.с.9).

Дослідивши докази в сукупності , суд дійшов висновку, що позивачу ОСОБА_1 відповідачем завдана моральна шкода внаслідок порушення його прав.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає , зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує глибину та тривалість душевних страждань позивача, стан його здоровя, не визнання відповідачем протиправності поведінки його працівника щодо прав позивача та відмова від відшкодування завданої шкоди, тому виходячи із засад розумності та справедливості, вважає що розмір відшкодування моральної шкоди визначений позивачем - 2000 гривень відповідає моральним стражданням, яких позивач зазнав у звязку з неправомірною поведінкою щодо нього, тому позов підлягає задоволенню в повній сумі.

Керуючись статтями 23,1167 ЦК , статтями 259, 265, 268, 273, 310-314, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства «ПАССЕРВІС» ВАТ «Чернігівавтосервіс» про стягнення моральної шкоди - задовольнити.

Стягнути з Дочірнього підприємства «ПАССЕРВІС» ВАТ «Чернігівавтосервіс» (14037, м. Чернігів, вул. Громадська, буд. 39) на користь ОСОБА_1 (14000, м. Чернігів, вул. Транспортна, 4/1, РНОКПП: НОМЕР_1) у відшкодування моральної шкоди 2000 грн. (дві тисячі грн.)

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - суддя С. М. Ченцова