У Х В А Л А

06.03.2018 Справа №607/3774/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі : головуючого Грицака Р.М. з участю секретаря Чех Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі подання старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального Управління юстиції у Тернопільській області про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України,-

В С Т А Н О В И В:

До Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області надійшло подання старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального Управління юстиції у Тернопільській області ОСОБА_2І про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України шляхом заборони перетинати державний кордон України до повного виконання своїх зобовязань за виконавчими документами виданих Тернопільським міськрайонним судом. В обґрунтування заявленого подання зазначає, що на виконанні Відділу примусового виконання рішень перебуває зведене виконавче провадження №46853900 з примусового виконання виконавчих документів про стягнення з ОСОБА_1 на користь фізичних та юридичних осіб коштів у сумі 4 842163,51 грн. Державним виконавцем накладено арешт на все нерухоме майно боржника. Згідно відповідей на запити державного виконавця, встановлено, що пенсії боржник не отримує, за трудовим та цивільно-правовим договором не працює, відкритих рахунків у банках та інших фінансових установах не має, за боржником зареєстровано один транспортний засіб та 1/2частина житлового будинку по вул. Канадська, 29 в м. Тернополі. Однак боржником будь-яких дій, спрямованих на виконання рішень суду, не здійснено, станом на 06.03.2018 року сума коштів, які підлягають до стягнення з боржника становить 4 842163,51 грн. Відповідно до ч. 4 ст. 441 ЦПК України, ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця. Державний виконавець Гулька В.І. в судовому засіданні підтримав внесене ним подання та просить його задовольнити. Заслухавши пояснення державного виконавця, дослідивши та оцінивши подані докази суд встановив наступні обставини: На примусовому виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Тернопільській області перебуває зведене виконавче провадження ЗВП №46853900 з примусового виконання виконавчих документів про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в користь юридичних осіб, фізичних осіб у сумі 4842163,51 грн. Постановою начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області від 18.12.2017р. зведене ВП №46853900 про стягнення з ОСОБА_1 передано для подальшого виконання у відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Тернопільській області. Керуючись статтями 17, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону України «Про виконавче провадження», яка діяла на момент проведення виконавчих дій, далі - Закон) 09.12.2014р., 04.02.2015р., 19.02.2015р., 03.04.215р., 16.05.2015р., 17.04.2015р., року державним виконавцем винесено постанови про відкриття виконавчого провадження, якими надано строк для самостійного виконання протягом 7-ми днів. Копії даних постанов скеровано на адреси сторін виконавчого провадження для відома та виконання та 22.01.2018р. повторно рекомендованою кореспонденцією з повідомленням. В ході виконання ЗВП №46853900 з примусового виконання виконавчих документів про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в користь юридичних осіб, фізичних осіб державним виконавцем вчинено запити до Пенсійного фонду України, Державної податкової служби України з метою одержання інформації про джерела отримання доходів боржника, отримання пенсії, наявності зареєстрованих розрахункових рахунків в банківських установах та інформації про місце роботи боржника. 27.12.2017р. державним виконавцем вчинено запит в Управління Державної міграційної служби України в Тернопілььскій області з метою отримання інформації чи документований боржник паспортом для виїзду за кордон. 27.12.2017р. державним виконавцем направлено запити до Регіонального сервісного центру МВС України в Тернопільській області, Головного управління держгеокадастру, держпродспорживслужби в Тернопільській області, з метою виявлення майна зареєстрованого за ОСОБА_1. Згідно відповіді Управління Пенсійного фонду України, боржниця ОСОБА_1 пенсії не отримує та за трудовими чи цивільно-правовими договорами не працює. Згідно відповіді Державної фіскальної служби України № від 16.01.2018 року відкриті рахунки в банківських установах відсутні. 04.01.2018р. у Відділ надійшла відповідь Регіонального сервісного центру МВС України в Тернопільській області згідно якої встановлено, що за ОСОБА_3 зареєстровано на праві власності один транспортний засіб, а саме автомобіль марки ВАЗ 2107, 1991 року випуску. Згідно відповіді держпродспорживслужби в Тернопільській області за ОСОБА_3 с/г техніка не зареєстрована. Згідно відповіді Управління держпраці в Тернопільській області за ОСОБА_3 технологічні транспортні засоби не зареєстровано. Згідно повідомлення ТзОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» № 02/07-2 від 02.01.2018р. за ОСОБА_3 зареєстровано ? частина житлового будинку №29 по вулиці Канадській у м. Тернополі. Згідно відповіді Головного управління держгеокадастру у Тернопільській області за боржником не зареєстровані земельні ділянки. Згідно відповіді Національної комісії з ціних паперів та фондового ринку боржник немає зареєстрованих цінних паперів. Згідно відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації № 0.184-4513/0/15-18 від 25.01.2018р. боржник неодноразово перетинає кордон України. У відповідності до приписів статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" 15.01.2018р., боржнику ОСОБА_1 направлено рекомендованою поштою вимогу державного виконавця про виклик, якою зобов'язано божника зявитись у відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області (м. Тернопіль, вул. Грушевського, 8, каб. 211) 17.01.2018, в 11-00 год. для надання пояснень про причини невиконання рішення суду. 17.01.2018 року ОСОБА_1 вимоги державного виконавця не виконала, а саме на виклик держаного виконавця не зявилася, про що складений акт державного виконавця від 18.01.2018 року. Відповідно до ч.5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» боржник зобов'язаний утримуватись від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення, допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій, своєчасно з'являтися на вимогу виконавця, надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Однак, незважаючи на те, що боржник обізнаний про свої обов'язки та про наявність виконавчого провадження, останнім не вчинено жодних дій, спрямованих на виконання (повне або часткове) рішення.

Так, боржником вчиняються наступні дії (бездіяльність), що свідчать про навмисне (свідоме) невиконання останнім, покладених на нього обов'язків: не з'являється на виклики державного виконавця, не сплачує заборгованість по рішенню суду, яке набрало законної сили, не надає перелік майна, на яке можливо звернути стягнення для погашення існуючої заборгованості.

Зазначене підтверджується доданими до подання письмовими доказами, а саме: копії виконавчого документу, копія постанови про відкриття виконавчого провадження, копія постанови про накладення арешту на майно боржника, копії запитів до реєструючих органів та відповідей на них, постанова про розшук майна боржника.

Державним виконавцем, зі свого боку, вжито усіх, передбачених чинним законодавством заходів примусового виконання рішення, однак, у зв'язку зі свідомим невиконанням боржником своїх обов'язків, які він має змогу виконати, та зобов'язань, покладених на нього рішенням, останнє досі залишається невиконаним. Зазначене має негативні наслідки, як для стягувача, так і держави в цілому, оскільки реальне виконання рішення суду є одним з показників ефективності роботи державних органів та сприяє зміцненню авторитету держави.

Згідно п. 19 ч. 3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець, під час здійснення виконавчого провадження має право, у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів. Відповідно до ч. 1 та ч.3 ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Відповідно до ч.2 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо: діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобовязання, до виконання зобовязань, або розвязання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобовязань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України; він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобовязань; щодо нього подано цивільний позов до суду до закінчення провадження у справі. Згідно п.8 ч.1 ст.19 Закону України «Про Державну прикордонну службу України», на Державну прикордонну службу відповідно до визначених законом завдань покладається запобігання та недопущення вїзду в Україну або виїзду з України осіб, яким згідно із законодавством не дозволяється вїзд в Україну або яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України. Відповідно до п.4 ч.1 ст.20 Закону України «Про Державну прикордонну службу України», органам, підрозділам, військовослужбовцям, а також працівникам Державної прикордонної служби України, які відповідно до їх службових обовязків можуть залучатися до оперативно-службової діяльності, для виконання покладених на Державну прикордонну службу України завдань надається право не пропускати через державний кордон України осіб, яким за мотивованим письмовим рішенням суду та правоохоронних органів не дозволяється вїзд в Україну або тимчасово обмежено право виїзду з України; робити в документах зазначених осіб відповідні відмітки.

Враховуючи вищенаведене, вважаю, що подання старшого державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального Управління юстиції у Тернопільській області слід задовольнити, тимчасово обмежити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, у праві виїзду за межі України шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання своїх зобов'язань, покладених на неї виконавчими документами виданими Тернопільським міськрайонним судом.

Керуючись ст. 260, 441 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Подання задовольнити.

Тимчасово обмежити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, ІПН НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, у праві виїзду за межі України, без вилучення паспортного документа до повного виконання зобовязання згідно зведеного виконавчого провадження ВП №46853900 з примусового виконання виконавчих документів про стягнення з ОСОБА_1 на користь фізичних та юридичних осіб коштів у сумі 4 842163,51 грн.

Ухвалу направити підрозділу примусового виконання рішень Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального Управління юстиції у Тернопільській області, адміністрації Державної прикордонної служби України, Управлінню у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України в Тернопільській області.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями). Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області, відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, шляхом подачі апеляційної скарги в пятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено та вона підписана суддею 06 березня 2018 року.

СуддяОСОБА_4