Справа № 536/2187/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2018 року Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі: головуючого судді Клименко С.М.

за участю секретаря судового засідання Дяденко С.В.

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в приміщенні суду в залі судових засідань в місті Кременчуці справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, треті особи: приватний нотаріус Кременчуцького районного нотаріального округу ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 08 грудня 2017 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 сільської ради Кременчуцького району Полтавської області про визнання права власності на спадкове майно.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається, що 24 серпня 2015 року померла її мати ОСОБА_5, якій належав житловий будинок з господарськими будівлями в с. Недогарки вул. Приморська, 170 Кременчуцького району Полтавської області. За життя ОСОБА_5 склала заповіт, згідно якого заповіла їй все своє майно, в тому числі і на зазначений будинок з покладенням на неї зобовязання виплатити 1/3 частину його вартості ОСОБА_4. В передбачений законом строк вона звернулася до приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу ОСОБА_3 з заявою про прийняття спадщини та 06 жовтня 2016 року надала необхідні документи для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, але отримала відмову в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно та наявності розбіжностей в адресі знаходження нерухомого майна.

Просила суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в с. Недогарки вул. Приморська, 170 Кременчуцького району Полтавської області, який складається з житлового будинку літ. «А,а,а1,ап», сараю літ. «Б», сараю літ. «В», гаражу літ. «Г», літньої кухні-сараю літ. «Д», вбиральні літ. «Е», колонки питної літ. «к1», колодязя літ. «к», огорожі №3,4, в порядку спадкування після померлої 24 серпня 2015 року ОСОБА_5

Від представника позивача ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 надійшла заява про розгляд справи у її та позивача відсутність, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 сільська рада Кременчуцького району Полтавської області в судове засідання свого представника не направили, надали до суду заяву, в якій просили розглянути справу у їх відсутність, позов визнають, проти його задоволення не заперечують.

Третя особа приватний нотаріус Кременчуцького районного нотаріального округу ОСОБА_3 надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутність, у винесенні рішення покладається на розсуд суду.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність, проти задоволення позову не заперечує.

В відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України в звязку з визнанням позову відповідачем суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження.

Суд, дослідивши надані матеріали справи і оцінюючи все в сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стаття 263 ЦПК України передбачає, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 24 серпня 2015 року померла ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-КЕ № 301013, виданим 25 серпня 2015 року Виконавчим комітетом ОСОБА_2 сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, актовий запис № 21.

Згідно заповіту, посвідченого 04 серпня 2015 року секретарем Недогарківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області та зареєстрованим в реєстрі за № 84 ОСОБА_5 заповіла усе своє майно, в тому числі і житловий будинок в с. Недогарки вул. Приморська, буд. 170 Кременчуцького району Полтавської області позивачу ОСОБА_1 з покладенням на неї зобовязання сплатити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 вартість 1/3 частини житлового будинку та господарських споруд.

Статтею 1297 ЦК України встановлено обовязок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно.

З заявою про оформлення спадкових прав та видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом до приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_3 звернулася ОСОБА_1.

Спадкова справа реєстрована в Спадковому реєстрі за номером 58072616 відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 16.10.2015 р. № 41814207.

10 жовтня 2016 року приватний нотаріус ОСОБА_3 відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно та розбіжностями в поданих документах на нерухоме майно.

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Як вбачається з довідок Виконавчого комітету ОСОБА_2 сільської ради Кременчуцького району Полтавської області від 11 липня 2017 року за № 1519/02-22, 1520/02-22 згідно запису погосподарської книги сільської ради за 2011-2015 рр. за № 0406-3 ОСОБА_5 належав житловий будинок, 1958 року забудови з господарськими будівлями, розташований в с. Недогарки вул. Приморська, 170 Кременчуцького району Полтавської області, який до проведеної інвентаризації будинків по вулиці Приморській значився під номером 172, розташований на земельній ділянці площею 0,2500 га комунальної власності.

Згідно технічного паспорта виданого 01 липня 2016 року Комунальним підприємством «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації Полтавської обласної ради», інвентаризаційна справа № 167, зазначений житловий будинок, 1958 року забудови складається з житлового будинку літ. «А», погрібу під частино будівлі літ. «ап», прибудови літ. «а», прибудови літ. «а1», сараю літ. «Б», сараю літ. «В», гаражу літ. «Г», літньої кухні-сараю літ. «Д», убиральні літ. «Е», ганку літ. «аг», колодязя питного літ. «к», колонки питної літ. «к1», воріт та хвіртки №3, огорожі №4, інвентаризаційна вартість якого становить 155 556 грн.

Державна реєстрація зазначеного житлового будинку не була проведена.

Виходячи з нормативних актів, зокрема, змісту положень ЦК України 1963 року (глави 12), вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затвердженими центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

При таких обставинах суд приходить до висновку, що житловий будинок з господарськими будівлями в с. Недогарки вул. Приморська, 170 Кременчуцького району Полтавської області належав померлій 24 серпня 2015 року ОСОБА_5, тому ОСОБА_1 набуває на нього право власності в порядку спадкування.

Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Пунктом 21 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федоренко проти України» від 30 червня 2006 року визначено, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності.

Керуючись ст.ст. 13, 81, 200, 259, 263-265 ЦПК України ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Кременчуцького району Полтавської області про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в с. Недогарки вул. Приморська. 170 Кременчуцького району Полтавської області, який складається з житлового будинку літ. «А», погібу під частино будівлі літ. «ап», прибудови літ. «а», прибудови літ. «а1», сараю літ. «Б», сараю літ. «В», гаражу літ. «Г», літньої кухні-сараю літ. «Д», убиральні літ. «Е», ганку літ. «аг», колодязя питного літ. «к», колонки питної літ. «к1», воріт та хвіртки №3, огорожі №4 з зобовязанням сплатити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 вартість 1/3 частини житлового будинку та господарських будівель.

На рішення суду учасниками справи може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду Полтавської області.

СуддяОСОБА_8