АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження 22-ц/796/2443/2018 Доповідач - Рубан С.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2018 року Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Желепа О.В., Іванченко М.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 14 грудня 2017 року, постановлену у складі судді Макаренко І.О. в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 14 грудня 2017 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - повернуто позивачу для подачі до належного суду.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та направити справу для відкриття провадження до суду першої інстанції.

Зазначає, що позовну заяву подано до Шевченківського районного суду м. Києва, оскільки його місце проживання зареєстровано в Шевченківському районі м. Києва та відповідно до ч.2 ст.110 ЦПК України в редакції кодексу 2004 року встановлено, що позови про розірвання шлюбу за домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь - кого з них. Відповідну згоду від 01 грудня 2017 року власноруч підписану відповідачкою було додано до позовної заяви. Зазначає, що суд дійшов помилкового висновку, що така згода має бути нотаріально посвідчена. Крім того, суд помилково застосував положення ст.12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», оскільки відповідач проживає в тимчасово окупованому м. Донецьк, а ця стаття передбачає зміну підсудності виключно справ, що підсудні судам, які були розташовані на території АР Крим та м. Севастополь.

Відповідно до п.8 ч.1 Розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч.6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно - територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 Розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402 - VIII апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року.

Відповідно до ч.2 ст.369 ЦПК України розгляд апеляційної скарги проводиться без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

Повертаючи позовну заяву позивачу для подачі до належного суду, суд першої інстанції виходив з того, що справа не підсудна Шевченківському районному суду м. Києва, оскільки відповідач проживає за адресою: АДРЕСА_1. Підстави для застосування ч.2 ст.110 ЦПК України в редакції кодексу 2004 року відсутні, враховуючи, що згода ОСОБА_2 про розгляд справи за місцем проживання (реєстрації) ОСОБА_1 та визнання позовних вимог щодо розірвання шлюбу нотаріально не засвідчена та не може бути належним доказом волевиявлення особи.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Згідно ч.1 ст.109 ЦПК України в редакції кодексу 2004 року, позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому закономпорядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Відповідно до ч.2 ст.110 ЦПК України в редакції кодексу 2004 року, позови про розірвання шлюбуможуть пред'являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні дітиабо якщо він не може за станом здоров'я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

До позовної заяви ОСОБА_1 додав згоду ОСОБА_2 про розгляд справи за місцем проживання (реєстрації) ОСОБА_1 та визнання позовних вимог щодо розірвання шлюбу.

Однак, як вбачається із наданої до апеляційної скарги згоди ОСОБА_2 про розгляд справи за місцем реєстрації позивача та визнання позовних вимог, підпис ОСОБА_2 не посвідчено нотаріально, що позбавляє суд встановити дійсне волевиявлення відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції» у зв'язку з неможливістю здійснювати правосуддя окремими судами в районі проведення антитерористичної операції змінити територіальну підсудність судових справ, підсудних розташованим у районі проведення антитерористичної операції таким судам, та забезпечити розгляд цивільних справ, справ про адміністративні правопорушення, адміністративних справ, господарських справ і кримінальних проваджень місцевими та апеляційними судами, що визначаються Головою Верховного Суду.

Згідно розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2014 року № 2710/38-14 визначено територіальну підсудність цивільних справ підсудних Амвросіївському районному суду Донецької області Оріхівському районному суду Запорізької області.

Таким чином, ОСОБА_1 необхідно звернутися із позовною заявою про розірвання шлюбу до Оріхівського районного суду Запорізької області.

Доводи апеляційної скарги, що судом помилково не прийнято до уваги згоду ОСОБА_2 про розгляд справи за місцем проживання (реєстрації) ОСОБА_1 та визнання позовних вимог щодо розірвання шлюбу колегія суддів не приймає до уваги, оскільки підпис ОСОБА_2 на вказаній згоді не посвідчений нотаріально, тому у суду відсутні правові підстави вважати, що визнання позовних вимог та згода на розгляд справи за місцем реєстрації позивача надана саме відповідачем у справі.

Крім того, колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги щодо неправильного застосування судом першої інстанції норм Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», оскільки це не впливає на правильність висновку суду щодо непідсудності вказаної справи Шевченківському районному суду м. Києва.

Оскільки ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 375, 382-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 14 грудня 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 15 березня 2018 року.

Головуючий Судді