Провадження № 4-с/522/83/18
УХВАЛА

21 березня 2018 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Домусчі Л.В.

за участі секретаря Шевчик В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі справу за скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнісон Страхування » на дії державного виконавця , зацікавлена особа- Першого Приморського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_1, боржник ОСОБА_2 , -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся ПАТ «СК «Юнісон Страхування» зі скаргою на дії державного виконавця, зацікавлена особа - Першого Приморського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_1, боржник ОСОБА_2. Заявник просив скасувати Постанову про повернення виконавчого документу стягувачу від 21.12.2017 року, винесену заступником начальника Першого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси ГТУПЮ в Одеській області ОСОБА_1; зобовязати посадових осіб Першого Приморського ВДВС ГТУЮ в Одеській області здійснити необхідні дії по примусовому виконання виконавчого листа Приморського районного суду м. Одеси, справа № 522/21698/16-ц від 24.04.2017 року; зобовязати посадових осіб Першого Приморського ВДВС ГТУЮ в Одеській області повідомити ПАТ «СК «Юнісон Страхування» про результати здійснених виконавчих дій.

В обґрунтування скарги заявник зазначив, що з 04.09.2017 року старшим державним виконавцем Першого Приморського ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_1 здійснювалося виконавче провадження № 54615304 за виконавчим листом Приморського районного суду м. Одеси №522/21698/16-ц від 24.04.2017 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «СК «Юнісон Страхування» коштів в сумі 8271грн. У рамках виконавчого провадження було накладено арешт на майно боржника, однак інших заходів примусового виконання рішення суду, державним виконавцем проведено не було. Стягувач направляв до Відділу виконавчої служби відповідну скаргу. Дана скарга була проігнорована начальником ВДВС. Заявник звернув увагу, що боржник є військовослужбовцем, а отже отримує заробітну плату, на яку можливо звернути стягнення, у разі відсутності у боржника іншого майна, на яке можна звернути стягнення.

Ухвалою від 26.01.2018 року було відкрите провадження по справі.

Ухвалою суду від 06.02.2018 року було витребувано з Першого Приморського ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження по даній скарзі. Копія ухвали суду неодноразово направлялась на адресу Першого Приморського ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області на виконання, проте на час розгляду справи виконана не була та суду не повідомлено поважних причин неможливості її виконання.

У судове засідання 21.03.2018 року учасники справи не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Від ПАТ «СК «Юнісон Страхування» надходила заява про розгляд справи за їх відсутності.

У період з 22.03.2018 року по 29.03.2018 року суддя перебувала у відпустці.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, які є в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідного до ЦПК України, порушено їх права чи свободи.

З матеріалів справи судом встановлено, що Приморським районним судом м. Одеси 03.05.2017 року було видано виконавчий лист № 522/21698/16-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «СК «Юнісон Страхування» коштів у розмірі 8 271 грн.

Постановою від 04.09.2017 року старшим державним виконавцем Першого Приморського ВДВС м. Одеси ОСОБА_1 було відкрите виконавче провадження ВП №54615304 з примусового виконання виконавчого листа Приморського районного суду м. Одеси від 04.09.2017 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «СК «Юнісон Страхування» коштів у розмірі 8271, 00 грн..

Постановою від 04.09.2017 року старшим державним виконавцем Першого Приморського ВДВС м. Одеси ОСОБА_1 постановлено накласти арешт на майно, що належить боржнику.

Постановою від 21.12.2017 року заступником начальника Першого Приморського ВДВС м. Одеси ОСОБА_1 вирішено виконавчий документ повернути стягувачу, у звязку з тим, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення та тому, що в результаті вжитих виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, зясувати його місцезнаходження.

Згідно з вимогами статей 1, 5 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим законом випадках на приватних виконавців.

ОСОБА_2 того, виконання судових рішень - це заключна стадія цивільного процесу, а саме заключний етап у процесі реалізації захисту цивільних прав, у цьому випадку порушених прав стягувача, а згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини для визначення розумного строку розгляду справи включається період з надходження до суду позовної заяви й закінчується виконанням рішення суду.

Отже, завданням ДВС є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом, тому перевірка вчинених таких дій державним виконавцем є фактично перевіркою дотримання положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду й належного виконання рішення суду.

У відповідності до ст. 2 Закону, виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обовязковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та обєктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Статтею 10 Закону передбачено заходи примусового виконання рішень які є:1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно ст. 15 Закону скаржник є стороною виконавчого провадження, а саме стягувачем.

Згідно до положень ст. 18 Закону, виконавець зобовязаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; (ч.3 ст.18):

3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну;

4) за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв'язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду;

5) безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх;

6) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку;

7) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей;

8) здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв'язку з виконавчим провадженням;

16) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом;

17) застосовувати під час примусового виконання рішень фото- і кінозйомку, відеозапис;

18) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження;

21) отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком;

22) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Ч. 1 ст.6 згаданого Закону передбачено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч.2, 3 ст. 36 Закону розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням. У разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов'язковою для виконання поліцією.

Згідно п.2 ч.1 ст.37 Закону у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними;

Про наявність обставин, зазначених у пунктах 2 - 6 частини першої цієї статті, виконавець складає акт (ч.2 ст.37).

Згідно ч.5 ст.37 Закону повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Проте, як вбачається з копії оскаржуваної постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, посилання на складання відповідного акту відсутні та в постанові не розяснено стягувану його право повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом, у передбачених ЦПК України випадках.

Посилання заявника про те, що вони направляли на адресу Першого Приморського ВДВС м. Одеси скаргу про те, що державний виконавець не виконує своїх посадових обовязків, адже крім накладення арешту на майно боржника більше не вчинив жодних дій, які передбачені Законом України «Про виконавче провадження», підтверджується копією даної скарги від 09.10.2017 року, наявною в матеріалах справи з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, згідно якого Перший Приморський ВДВС м. Одеси отримав дану скаргу 20.10.2017 року.

Як зазначалося раніше, ухвалою суду від 06.02.2018 року було витребувано з Першого Приморського ВДВС м. Одеси копію виконавчого провадження, копію ухвали суду Перший Приморський ВДВС м. Одеси отримали 21.02.2018 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, проте витребувані судом матеріали надані не були до цього часу.

Отже, зі сторони зацікавленої особи до суду не надано доказів на спростування підстав скарги та тверджень заявника.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є преюдиціальним фактом, та не підлягає доказуванню.

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 11.08.2015 року ОСОБА_2 був притягнений до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України. В даній постанові зазначено, що ОСОБА_3 є військовослужбовець. Отже, останній отримує заробітну плату, на яку у відповідності до вимог та порядку ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження» може бути звернуто стягнення в рахунок забезпечення виконання рішення суду.

Таким чином суд погоджується з посиланням заявника на те, що державним виконавцем не було проведено належних дій для вживання передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. (ст. 18).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи викладене, суд вважає що скарга ПрАТ «СК «Юнісон Страхування» щодо винесення постанови про повернення виконавчого документу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, оскільки державним виконавцем не забезпечено належним чином в повній мірі відповідно до законодавства примусове виконання виконавчого листа, виданого Приморським районним судом м. Одеси від 03 травня 2017 року.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються курєром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стугувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Таким чином, вимога заявника, щодо інформування ПАТ «СК «Юнісон Страхування» про результати здійснений виконавчих дій, витікає з законодавства України і повинна виконуватися державними виконавцями, тому вирішення цього питання судом буде недоцільним.

Статтею 450 ЦПК України зазначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що скарга ПАТ «СК «Юнісон Страхування» є обґрунтованою та вирішено, що постанову заступника начальника Першого Приморського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_1 від 21.12.2017 року про повернення виконавчого документа ВП № 54615304 стягувану необхідно скасувати та зобовязати державних виконавців вчинити всіх дій передбачених Законом України «Про виконавче провадження».

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст. 124 Конституції України, ст.ст.2, 4, 10, 12, 48, 76, 81, 223, 247, 258, 259, 260, 263, 268, 447, 450-451, п. 9 ч.1 Перехідних Положень (розділ ХІІ) ЦПК України; ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 1, 2, 10, 13, 18, 28, 35, 36, 37, 41, 55, 74 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнісон Страхування » на дії державного виконавця , зацікавлена особа- Першого Приморського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_1, боржник ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову заступника начальника Першого Приморського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_1 від 21.12.2017 року про повернення виконавчого документа ВП № 54615304 стягувану скасувати.

Зобовязати заступника начальника Першого Приморського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_1 відновити провадження за виконавчим листом №522/21698/16-ц від 24.04.2017р. та вчинити виконавчі дії в повному обсязі, передбачені статтею 10, 18, 28, 36 Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі в 15 денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, а в разі її оскарження - після розгляду справи апеляційним судом, якщо вона не буде скасована.

Повний текст ухвали складено 30.03.2018 року.

Суддя Приморського районного

суду м. Одеси ОСОБА_4