Справа №442/1189/18
Провадження №2/442/905/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2018 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Нагірної О.Б..

за участю секретаря с/з- Харіва І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дрогобич в порядку спрощеного провадження цивільну справу № 442/1189/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням у зв'язку з відсутністю в ньому понад шість місяців без поважних причин, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернулася до суду із позовом до відповідача, просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинком по вул. Зеленій, 39 в с. Довге Гірське, Дрогобицького району, Львівської області. Свої вимоги мотивує тим, що вона є власником зазначеної нерухомості. Відповідач з 2007 року не проживає за місцем своєї реєстрації, його місце проживання позивачці не відоме, по сьогоднішній день добровільно не знявся з реєстрації. Таким чином така обставина перешкоджає позивачці у праві вільно користуватись своїм майном, а тому звертається до суду із даним позовом

Справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач в судове засідання не зявився, не повідомивши причин, хоча був своєчасно повідомлений про дату, час та місце слухання справи, зокрема шляхом оголошення на офіційному сайті Дрогобицького міськрайонного суду,відзиву не подав, а тому в силу ст.128 ЦПК України відповідач вважається повідомленим, на підставі ст. 223 ЦПК України, суд вважає є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, потрібність дачі особистих пояснень відповідачем відсутня, що дозволило суду за клопотанням позивача, згідно вимог ст. 211 ЦПК України, ухвалити рішення на підставі наявних у суду матеріалів.Небажання відповідачки надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, дає суду право при розгляді справи обмежитися доказами, наявними в матеріалах справи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши та перевіривши зібрані по справі докази, оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Згідно з вимогами статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження..

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.

З матеріалів справи встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 30.03.2007 року, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 02.04.2007житловий будинок по вул. Зелена, 39 с. Довге Дрогобицького району Львівської області належить Кілас («Міщатин» згідно копії свідоцтва про одруження) ОСОБА_3 (а/с 10-11).

Згідно копії будинкової книги у вказаному будинку значиться зареєстрованим відповідач ОСОБА_2 (а/ с8-9).

Як вбачається з акту обстеження факту не проживання громадянина ОСОБА_2 від 21.02.2018 року, складеного комісією в складі сільського голови та депутатів сільської ради Довжанської Гірської сільської ради, відповідач ОСОБА_2Є відсутній за місцем своєї реєстрації та не проживає у вищевказаному будинку з 2007 року (а/с 5).

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

При цьому, відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року Першого протоколу та протоколів № 2, № 4,№ 7 та № 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб

Відповідно до п.3 Листа ВССУ від 28.01.2013 року « Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» при розгляді справ про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, судам необхідно розрізняти правовідносини, які виникають між власником та колишнім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сімї, колишніми членами його сімї, а також членами сімї колишнього власника житла. У першому випадку власник житла має право вимагати визнання колишнього власника таким, що втратив право користування, та зняття його з реєстрації. При цьому втрата права користування житловим приміщенням є наслідком припинення права власності на житлове приміщення у колишнього власника житла.

У постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши водночас одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

З врахуванням наведеного, з метою недопущення подальшого порушення права позивача на вільне користування та розпорядження належним їй майном, суд приходить до висновку про підставність позовних вимог.

А тому, позовні вимоги слід задовольнити у повному обсязі та визнати відповідача таким, що втратив право на користування зазначеним житловим приміщенням.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 81, 141, 264, 265 ЦПК України , суд, -

УХВАЛИВ :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням будинком по вул. Зелена, 39 в с. Довге Дрогобицького району Львівської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошеннядо апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Нагірна О.Б.