Справа № 463/4679/17
Провадження № 2/463/657/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2018 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі:

головуючого судді Гирич С. В.

при секретарі судового засідання Граніч З.Ю.

в м. Львові

у підготовчому судовому засіданні,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до відповідачів про визнання за нею права власності в порядку спадкування на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1.

Ухвалою від 15.11.2017 року відкрито провадження у справі.

Позовні вимоги мотивує тим, що 28 квітня 2016 року померла її матір ОСОБА_4 За життя її матір не склала заповіту, а відтак спадкоємцями за законом є вона, її дочка, а також її внуки, відповідачі по справі, оскільки їх батько ОСОБА_5, син ОСОБА_4, помер до відкриття спадщини. Після смерті матері залишилося спадкове майно 1/3 частини квартири АДРЕСА_2. Відповідачі заяв про прийняття спадщини не подавали, тому вона є єдиною спадкоємицею. Вона вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки постійно проживала з матірю з 2002 року і до дня її смерті по місцю її проживання у ІНФОРМАЦІЯ_1, де здійснювала за нею постійний догляд. Оскільки заяву про прийняття спадщини в нотаріальну контору нею не подано, а адреса місця реєстрації її матері була іншою ніж місце її постійного проживання та смерті, вона позбавлена можливості оформити свої спадкові права та змушена звернутися до суду.

Представник позивача подав суду заяву, просить розгляд справи проводити за відсутності позивача, позовні вимоги задоволити повністю.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 подали суду відзив на позов у якому позовні вимоги ОСОБА_1 визнають повністю, не заперечують проти їх задоволення, просять справу розглядати у їх відсутності. Підтвердили, що з 2002 року померла ОСОБА_4, їх бабця, постійно проживала з позивачкою в квартирі АДРЕСА_3, де позивачка здійснювала за нею постійний догляд. Вони заяв про прийняття спадщини не подавали. Вважають, що єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_4 є позивачка ОСОБА_6, тому проти задоволення позову не заперечують.

У звязку з набрання законної сили Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 року та вступом в дію 15.12.2017 року нового Цивільного процесуального кодексу України, суд здійснював розгляд даної справи за правилами ЦПК України від 15.12.2017 року.

Оглянувши матеріали справи та додані до неї письмові документи, постановляючи рішення відповідно до ст.ст.265,280-282 ЦПК України, суд вважає, що позов слід задоволити виходячи з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до положень ст.16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Судом встановлено, що квартира №56 у м.Львові по вул.Пасічна,90 загальною площею 40 кв.м. належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4, ОСОБА_1 та ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру №ЛО1613 від 30.05.1995 року /а.с.5/

Як вбачається з долученої до матеріалів справи копії свідоцтва про смерть серії І-СГ №422654 ОСОБА_4 померла 28 квітня 2016 року про що складено актовий запис №322. /а.с.6/.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

У відповідності до ч.1 ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Статтями 370, 372 ЦК України визначено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності та поділ. У разі виділу частки із майна, поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Згідно п.17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи №5 від 07.02.2014р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» частка суб'єкта права спільної сумісної власності визначається, зокрема, при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_4 належить на праві спільної сумісної власності трьом співвласникам, один з яких, а саме ОСОБА_4 померла, а тому для оформлення спадкових прав слід визначити, що ОСОБА_4 на день її смерті, належала 1/3 частки у спірній квартирі.

Статею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Судом встановлено, що спадкоємцями ОСОБА_4, яка померла 28.04.2016 року є її дочка ОСОБА_1 та відповідачі по справі, внуки померлої ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на підставі ч.1 ст.1266 ЦК України, оскільки їх батько, син померлої, помер до відкриття спадщини.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом з спадкодавем на час відкриття спадщини важається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого ст.1270 ЦК України він не заявив про відмову від неї.

Як вбачається з матеріалів справи та стверджується поясненнями відповідачів, що долучені до матеріалів справи, померла ОСОБА_4, матір позивачки ОСОБА_1 ( свідоцтво про народження та свідоцтво про шлюб ( а.с.8-9) додається), постійно, з 2002 року і до дня смерті, проживала разом з нею в належній їй квартирі АДРЕСА_3, позивачка здійснювала за нею догляд, тому вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки заяву про відмову від спадщини не подавала. З врахуванням наведеного, для оформлення спадкових прав позивачки, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 2, 81, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

позов ОСОБА_1 ( 79000, АДРЕСА_5, ІПН НОМЕР_1) до ОСОБА_2 ( 79000, АДРЕСА_6, ІПН НОМЕР_2), ОСОБА_3 ( 79000, АДРЕСА_7) про визнання права власності на спадкове майно задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування, після смерті матері ОСОБА_4, що померла 28 квітня 2016 року на 1/3 частину квартири АДРЕСА_8.

Стягнути із ОСОБА_2 ( 79000, АДРЕСА_6, ІПН НОМЕР_2), ОСОБА_3 ( 79000, АДРЕСА_7) в рівних частинах на користь ОСОБА_1 ( 79000, АДРЕСА_5, ІПН НОМЕР_1) судовий збір в розмірі 320 грн.

Повернути позивачу ОСОБА_1 ( 79000, АДРЕСА_5, ІПН НОМЕР_1) з державного бюджету частину сплаченого 15.09.2017 року при поданні позову, судового збору - 320 грн.( квитанція №147, банк отримувача ГУ ДКСУ у Львівській області, рахунок отримувача - 0006)

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з часу складання повного судового рішення до Апеляційного суду Львівської області або через місцевий суд до Апеляційного суду Львівської області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Гирич С. В.