Справа №408/3998/17-ц
Провадження №2/408/425/18-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2018 року Біловодський районний суд Луганський області у складі:

Головуючого-судді Кускової Т.В.

при секретарі Сіпаковій Л.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Біловодськ Луганської області позовну заяву ОСОБА_1 (вул. 5-а Лінія, буд.44 кв.21 смт. Станиця-Луганська, Луганської області) до ОСОБА_2 (зареєстрованої за адресою: вул. 5-а Лінія, буд.44 кв.21 смт. Станиця-Луганська, Луганської області проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що їй на праві приватної власності належить квартира розташована за адресою: вул. 5-а Лінія, буд.44 кв.21 смт. Станиця-Луганська, Луганської області.

Вказувала, що 17.12.2011 року вона прописала в зазначену квартиру свою невістку ОСОБА_2, яка є відповідачем по даній справі. 16 червня 2014 року відповідач припинила відносини зі своїм чоловіком (сином позивача) ОСОБА_3 та уїхала у невідомому напрямку, а в липні 2016 року відповідач офіційно розірвала шлюб з ОСОБА_3

В 2016 році позивач звернулася до органі соціального захисту населення з питанням отримання субсидії, але їй було відмовлено.

Прохання позивача про добровільне зняття з реєстрації місця проживання відповідача, остання ігнорує.

У звязку з наведеним, посилаючись на норми матеріального права, просила суд визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житлом по вул. 5-а Лінія, буд.44 кв.21 смт. Станиця-Луганська, Луганської області.

Позивач надала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не зявилася, хоча про час та місце його проведення була повідомлена у встановленому порядку. Причини неявки в судове засідання не повідомила, не звернулися до суду з заявою про проведення судового розгляду справи без її участі, клопотань про відкладення судового засідання, чи відзиву на позов, до суду не подавала.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтвердили факт того, що відповідач дійсно не проживає з 16 червня 2014 року за адресою: вул. 5-а Лінія, буд.44 кв.21 смт. Станиця-Луганська, Луганської області

За таких обставин, суд приходить до висновку про вирішення справи у заочному розгляді, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням статті 280 Цивільного процесуального кодексу України.

У відповідності до вимог п. 9 Прикінцевих положень ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню.

Згідно ч. 1ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, судом встановлені наступні обставини.

Договором дарування від 19.10.1995 року підтверджується, що ОСОБА_6 подарував ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 6-7).

Із технічного паспорта на житловий будинок АДРЕСА_2, від 18.10.1995 року вбачається, що ОСОБА_6 був власником вказаного будинку до моменту укладення договору дарування (а.с. 8-10).

Згідно актів обстеження фактичного проживання особи ІНФОРМАЦІЯ_2 від 30 травня 2016 року та 31 червня 2017 року встановлено, що ОСОБА_2 за вказаною адресою не проживає з 16 червня 2014 року (а.с. 17-18).

На а.с. 38-56 містяться квитанції, що свідчать про сплату позивачем комунальних послуг АДРЕСА_2, реєстрація в якому відповідача створює для неї певні матеріальні труднощі.

Таким чином встановлено, що відповідач зареєстрована, однак не проживає ІНФОРМАЦІЯ_2 без поважних причин.

Також факт того, що відповідач ОСОБА_2 фактично не проживає за адресою вул. 5-а Лінія, буд.44 кв.21 смт. Станиця-Луганська, Луганської області підтверджується письмовими пояснення свідків ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_3 (а.с. 19,23,25)

Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Згідно ч. 2ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

В силу вимог ст. 391 ЦК України,ст.150 ЖК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд.

Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» зняття з реєстрації місця проживання відбувається, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщення.

Судом встановлено, що відповідач не проживає в будинку, своїх речей там не зберігає, житловою площею не цікавляться, витрати по його утриманню не несе, дій які б свідчили про намір та бажання зберегти за собою право користування жилим приміщенням, не вчинила.

За таких обставин, суд, оцінивши зібрані по справі докази приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Будь-яких доказів в спростування позовних вимог під час розгляду справи не подано, а судом не здобуто.

У звязку з цим суд приходить до висновку, що є достатні правові підстави для виправданого, тобто законного втручання у гарантоване ст. 8 Конвенції право кожного на повагу до свого житла для визнання відповідачів таким, що втратили право користування жилим приміщенням.

Аналізуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що в даному випадку мають місце порушення прав позивача зі сторони відповідача, які підлягають захисту, шляхом визнання відповідача ОСОБА_2 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_2.

На підставі наведеного, керуючись 12,81,206,259,263-265 ЦПК України, ст. 405 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 (28.12.1961р.н., зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3, вул. 5-а Лінія, 44/21, реєстрація за довідкою ВПО 69050, м. Запорожье-50, вул. Космічна, 104-а/14) такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №21 будинку №44 за адресою Луганська область, смт. Станиця Луганська.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою у порядку та строки, що передбачені ст. 284 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Луганської області шляхом подачі в тридцяти денний строк з дня отримання копії рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Кускова Т.В.