Справа № 163/2537/17
Провадження № 2/163/27/18
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2018 року Любомльський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Павлуся О.С.,

за участі секретаря Семенюк К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Любомль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головненської селищної ради Любомльського району Волинської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_2, про визнання права власності на нерухоме спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

29 вересня 2017 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання права власності на нерухоме спадкове майно.

Свій позов мотивує тим, що після смерті ОСОБА_3, яка померла 14 травня 2005 року, відкрилась спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по вулиці Лесі Українки, 41, в селищі Головне Любомльського району Волинської області.

Позивач зазначає, що являється спадкоємцем другої черги за законом після смерті сестри ОСОБА_3 Спадщину прийняв, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживав та був зареєстрований разом із спадкодавцем. Крім нього, спадкоємцями другої черги є його сестра ОСОБА_4 та брат ОСОБА_2, проте вони відмовились від прийняття своєї частки у спадщині, крім того ОСОБА_4 померла 02 грудня 2016 року. Інших спадкоємців немає. Вказує, що оформити свої спадкові права належним чином не має можливості, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно.

Просить визнати за ним право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_3, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться по вулиці Лесі Українки, 41 в селищі Головне Любомльського району Волинської області.

В судове засідання сторони не зявились. Позивач в позовній заяві просив розгляд справи проводити у його відсутності, представник відповідача - Головненської селищної ради Любомльського району Волинської області подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вказавши, що вони проти задоволення позову не заперечують.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, ОСОБА_2 в судове засідання також не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та дату розгляду справи, в канцелярію суду подав заяву, завірену секретарем Головненської селищної ради Любомльського району Волинської області, про розгляд справи у його відсутності, одночасно вказавши, що позов підтримує.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України судове засідання проводиться без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

З довідки виданої виконавчим комітетом Головненської селищної ради Любомльського району Волинської області 06 червня 2017 року за №1198, вбачається, що по вулиці Лесі Українки, 41 в селищі Головне Любомльського району Волинської області постійно проживала і була зареєстрована ОСОБА_3, а відповідно до довідки №1197 від 06.06.2017 року житловий будинок, який знаходиться за вищевказаною адресою, був побудований ОСОБА_3 у 1965 році.

ОСОБА_3 померла 14 травня 2005 року, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЕГ №006828.

Таким чином, після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться по вулиці Лесі Українки, 41, в селищі Головне Любомльського району Волинської області.

Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Спадкодавець ОСОБА_3 заповіту на випадок своєї смерті не залишила.

Спадкоємці, передбачені ст.ст.1241, 1261 ЦК України відсутні.

Згідно ст.1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Матеріалами справи доводиться та обставина, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем другої черги за законом після смерті ОСОБА_3, відповідно як брат спадкодавця. Даний факт стверджується копією свідоцтва про народження серії І-ЕГ №396187 та копією свідоцтва про народження серії ЯС №424109. Інші спадкоємці за законом ОСОБА_2, ОСОБА_4, кожен зокрема, подали нотаріусу заяви про відмову від прийняття спадщини, що залишилася після смерті ОСОБА_3 Разом з цим, спадкоємець ОСОБА_4 02 грудня 2016 року померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЕГ №196231.

ОСОБА_2, у відповідності до ст. 1269 ЦК України, фактично спадщину прийняв, оскільки подав до нотаріуса заяву про прийняття спадщини за законом. Проте постановою державного нотаріуса від 29.06.2017 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по вулиці Лесі Українки, 41, в селищі Головне Любомльського району Волинської області останньому було відмовлено, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів.

Згідно матеріалів спадкової справи №114/2008 інших спадкоємців немає.

Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на нерухоме майно, то спадкоємець також не набуває права власності в порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно.

Частиною 3 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 цього Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

З технічного паспорта на обєкт нерухомого майна вбачається, що нерухомі обєкти, які знаходяться по вулиці Лесі Українки, 41, в селищі Головне Любомльського району Волинської області були побудовані в 1955, 1965, 1989 та 1990 роках.

На час побудови спірного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами питання державної реєстрації права власності на нерухоме майно регулювалося Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР, і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, що передбачала державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно. Виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Закону України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Стаття 328 ЦК України вказує на те, що право власності набувається на підставах, які не заборонені законом.

Представник відповідача у своїй заяві, поданій до суду, позов визнав, що в силу ст. 82 ЦПК України, дає підстави суду вважати доведеними обставини, на які посилається позивач, як такі, що не підлягають доказуванню.

Таким чином, проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що слід визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_3, яка померла 14 травня 2005 року, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться по вулиці Лесі Українки, 41 в селищі Головне Любомльського району Волинської області.

Керуючись ст. ст.12, 13, 81, 89, 200, 206, 263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_3, яка померла 14 травня 2005 року, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться по вулиці Лесі Українки, 41, в селищі Головне Любомльського району Волинської області.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Любомльський районний суд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1, що проживає ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП - НОМЕР_1.

Відповідач: Головненська селищна рада Любомльського району Волинської області, що знаходиться за адресою: вулиця Лесі Українки, 2, смт. Головне Любомльського району Волинської області, 44323.

Головуючий: суддя О.С. Павлусь