Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Провадження №2/300/77/2018

Справа №300/150/18

14.03.2018 року смт. Воловець

Воловецький районний суд Закарпатської області в особі судді: Конепуд В.І., з участю секретаря с/з Щербей А.Є., представника позивача ОСОБА_2, третьої особи ОСОБА_3, розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Воловець цивільну справу за позовом ОСОБА_2 поданої в інтересах ОСОБА_4 до Біласовицької сільської ради Воловецького району, треті особи: Воловецька державна нотаріальна контора, ОСОБА_3, про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача ОСОБА_2 звернулася до суду з вищезазначеним позовом.

Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер чоловік ОСОБА_4 - ОСОБА_5. Після смерті ОСОБА_5 залишилося спадкове майно, що складалося із грошових вкладів з належними до них відсотками та компенсаціями, на суму 8675,20 грн. Після звернення ОСОБА_4 до Воловецької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, державним нотаріусом 20.09.2012 року заведена спадкова справа №83/2012 за спадкодавцем ОСОБА_5, дружині ОСОБА_4 та дочці ОСОБА_3 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частину майна ОСОБА_5, яке складалося з грошових вкладів. Пізніше стало відомо, що спадкодавцю ОСОБА_5 як члену колективного сільськогосподарського підприємства колгоспу «Латориця» на підставі рішення Воловецької райдержадміністрації від 11.06.1997 року №219 був виданий сертифікат на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2 площею 1,15 га, що розташована на території Біласовицької сільської ради Воловецького району. На момент відкриття спадщини ОСОБА_4 не було відомо про існування сертифікату на земельну частку (пай). 11.01.2018 року ОСОБА_4 звернулася до державного нотаріуса Воловецької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусом їй було відмовлено. Через цю обставину позивач не може оформити спадщину, тому просить суд визнати за нею право власності на земельну частку (пай) площею 1,15 га, що розташована на території Біласовицької сільської ради Воловецького району Закарпатської області згідно сертифікату серії НОМЕР_2 виданого 17.06.1997 року в порядку спадкування.

Представник позивача ОСОБА_2 у підготовчому судовому засіданні позов підтримала, просила позовні вимоги задоволити.

Представник відповідача голова Біласовицької сільської ради Воловецького району ОСОБА_6 в підготовче судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, щодо задоволення позову не заперечує.

Завідуюча Воловецькою державною нотаріальною конторою в підгтовче судове засідання також не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі. В поданій заяві також зазначено, що за померлим ОСОБА_5 заведено спадкову справу за №83/2012 на підставі заяви про прийняття спадщини, яку подали ОСОБА_4 та ОСОБА_3, заповітів на випадок смерті ОСОБА_5 не складав.

Третя особа ОСОБА_3 в суді щодо задоволення позовних вимог не заперечила та підтвердила, що на дане спадкове майна не претендує.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідач позов визнав повністю, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.206 ЦПК України визнання ними позову прийнято судом.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.223 ЦПК України необов'язковим відібрання особистих пояснень від усіх учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін та визнання позову відповідачем, суд вважає за можливе у підготовчому судовому засіданні ухвалити рішення про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів особи може бути, як встановлено п.1 ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України- визнання права.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 як члену колективного сільськогосподарського підприємства колгоспу «Латориця» на підставі рішення Воловецької райдержадміністрації від 11.06.1997 року №219 був виданий сертифікат на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2 площею 1,15 га, що розташована на території Біласовицької сільської ради Воловецького району.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер ( свідоцтво про смерть серіїНОМЕР_3 від 23.11.1998 року ) і після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно в тому числі на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2 площею 1,15 га, що розташована на території Біласовицької сільської ради Воловецького району.

На випадок своєї смерті ОСОБА_5 заповітне розпорядження не залишив.

ОСОБА_4 доводилася дружиною спадкодавцю ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_4 від 02.12.1984 року.

Згідно пунктів 1, 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року цей Кодекс набирає чинності з 1 січня 2004 року і застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Аналогічні роз'яснення містить пункт 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13, правова позиція Верховного Суду України, викладена у постанові від 18 грудня 2013 року у справі № 6-138 цс13, згідно яких відносини спадкування регулюються правилами ЦК України 2003 року.

Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику в справах про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

За загальними положеннями про спадкування за ЦК УРСР 1963 року, зокрема згідно з ст. 524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця (ст. 525 ЦК УРСР).

Згідно з ч.1 ст. 529 ЦК УРСР в редакції 1963 року, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Статтею 548 ЦК УРСР передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Стаття 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року: визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

За змістом зазначеної норми вбачається, що прийняття особою спадщини обумовлюється постійним проживанням спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини

Таким чином, ОСОБА_4 вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки проживали разом із спадкодавцем ОСОБА_5 на час його смерті, підтвердженням чого є довідка Біласовицької сільської ради Воловецького району №277 від 21.02.2018 року.

Інший спадкоємець за законом першої черги - дочка позивача ОСОБА_3 відмовилася від своєї частки в спадщині на користь позивача ОСОБА_4

Звернення позивача до суду з вимогою визнання права власності на спадкове майно зумовлене порушенням її права на отримання власності в порядку спадкування згідно відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в її користь.

П. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Відповідно до п. 1 ст. 1 Закону України « Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»від 05.06.2003 року № 899-1У право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідчену сертифікатом чи Державним актом.

З урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Таким чином, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов представника позивача ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом є обгрунтованим, підтвердженим належними та допустимими доказами, тому підлягає до задоволення.

Позивач при поданні позову до суду сплатила судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп. (квитанція №6 від 23.02.2018 року ).

Згідно ч.1 ст.142 ЦПК України та ч.3 ст.7 ЗУ "Про судовий збір", у зв'язку з визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, позивачу слід повернути з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 352 грн. 40 коп.

Судових витрат до стягнення позивачем не заявлено.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст.10, 12, 13, 18, 81, 142, 200, 206, 223, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст.16, 328, 392 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 поданої в інтересах ОСОБА_4 до Біласовицької сільської ради Воловецького району, треті особи: Воловецька державна нотаріальна контора, ОСОБА_3, про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом - задоволити повністю.

Визнати за ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на спадкове майно - на земельну частку (пай) площею 1,15 га, що розташована на території Біласовицької сільської ради Воловецького району Закарпатської області згідно сертифікату серії НОМЕР_2 виданого 17.06.1997 року на підставі рішення Воловецької районної державної адміністрації, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Повернути ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1) з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого 23 лютого 2018 року за квитанцією №6 в сумі 704,80 грн., тобто в розмірі 352 грн. 40 коп.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано в апеляційний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий:

Суддя: Конепуд В.І.