АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/1479/18 Суддя доповідач Коваленко І.П.
Категорія: Спори про право власності та інші речові права про приватну власність
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2018 року

м. Харків

Апеляційний суд Харківської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Коваленко І.П

суддів Овсяннікової А.І., Сащенко І.С.,

за участі секретаря Дмитренко А.Ю.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 24 листопада 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/8 частину квартири в порядку спадкування за законом, визнання частково недійсним свідоцтва про право на власності на квартиру, визнання виданим свідоцтва про право власності на 7/8 частин квартири, визнання частково недійсним договору дарування, визнання укладеним договору дарування, визнання частково недійсним договору купівлі-продажу квартири, визнання укладеним договору купівлі-продажу, витребування частини майна із чужого незаконного володіння,

УС Т А Н О В И В:

У вересні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/8 частину квартири в порядку спадкування за законом, визнання частково недійсним свідоцтва про право на власності на квартиру, визнання виданим свідоцтва про право власності на 7/8 частин квартири, визнання частково недійсним договору дарування, визнання укладеним договору дарування, визнання частково недійсним договору купівлі-продажу квартири, визнання укладеним договору купівлі-продажу, витребування частини майна із чужого незаконного володіння.

Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 09 жовтня 2015 року відкрито провадження за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/8 частину квартири в порядку спадкування за законом, визнання частково недійсним свідоцтва про право на власності на квартиру, визнання виданим свідоцтва про право власності на 7/8 частин квартири, визнання частково недійсним договору дарування, визнання укладеним договору дарування, визнання частково недійсним договору купівлі-продажу квартири, визнання укладеним договору купівлі-продажу, витребування частини майна із чужого незаконного володіння.

У листопаді 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову.

В обґрунтування якої вказав, що предметом спору є квартира АДРЕСА_1. В провадженні Московського районного суду м. Харкова знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності, вселення та зняття з реєстраційного обліку. Провадження у даній справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням по справі за позовом ОСОБА_2

Однак, не зважаючи на це, ОСОБА_4 вжив заходи щодо зняття з реєстрації з місця проживання ОСОБА_2, змінив замки вхідних дверей квартири та підключив систему охорони. Крім того, зазначає, що у спірній квартирі вже проживають сторонні особи, яким ОСОБА_4 здав квартиру в оренду з усіма особистими речами позивача - меблями, технікою, одягом, тощо.

Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 24 листопада 2017 року заяву про забезпечення позову задоволено. Заборонено ОСОБА_4 та ОСОБА_1 чинити перешкоди в здійсненні ОСОБА_2 права проживання в АДРЕСА_2 до розгляду справи по суті.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування ухвали суду першої інстанції та постановлення нової ухвали, якою відмовити позивачу ОСОБА_2 в задоволенні заяви про забезпечення позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на незаконність, необґрунтованість ухвали, постановленої з порушенням вимог процесуального права.

Апелянт зазначав, що при вирішенні заяви, суд має брати до уваги не тільки інтереси позивача, а й інтереси третіх осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку з застосуванням відповідних заходів, оскільки позивач не є і ніколи не був власником спірної квартири, тому він не має права користування даною квартирою.

Судом також не враховано, що коли позивач проживав в спірній квартирі, це завдавало шкоди йому, як власнику, оскільки він не сплачував житлово-комунальні платежі та не допускав його, як власника, до квартири.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України(в редакції, чинній на момент постановлення оскаржуваної ухвали), суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Згідно ч. 3 ст. 151 ЦПК України(в редакції, чинній на момент постановлення оскаржуваної ухвали), забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

За змістом ч. 3 ст. 152 ЦПК України(в редакції, чинній на момент постановлення оскаржуваної ухвали), види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

З матеріалів справи, зокрема, зі змісту позовної заяви слідує, що предмет даного позову полягає у визнанні права власності на 1/8 частину квартири в порядку спадкування за законом, визнанні частково недійсним свідоцтва про право на власності на квартиру, визнанні частково недійсним договору дарування та договору купівлі-продажу квартири, визнанні укладеним договору купівлі-продажу, витребуванні частини майна із чужого незаконного володіння, а саме квартири АДРЕСА_1.

Отже, задоволення заяви про забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_4 та ОСОБА_1 чинити перешкоди в здійсненні ОСОБА_2 права проживання в АДРЕСА_2 до розгляду справи по суті не є співмірними заявленим вимогам та є вирішенням справи по суті.

З огляду на вищенаведене колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції, якою задоволено заяву про забезпечення позову підлягає скасуванню з відмовою у задоволенні заяви.

Керуючись ст. ст. 149, 150, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Московського районного суду м.Харкова від 24 листопада 2017 року - скасувати.

Ухвалити постанову, якою в задоволенні заяви про забезпечення позову ОСОБА_2 шляхом заборони ОСОБА_4 та ОСОБА_1 чинити перешкоди в здійсненні ним права проживання в АДРЕСА_3 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 06 березня 2018 року

Головуючий - І.П. Коваленко

Судді А.І. Овсяннікова

І.С. Сащенко