АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2018 року

м. Харків

Справа №638/12206/17

Провадження №22ц/790/784/18

Апеляційний суд Харківської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Коваленко І.П

суддів Овсяннікової А.І., Сащенко І.С.,

за участі секретаря Дмитренко А.Ю.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 жовтня 2017 року (суддя - Шестак О.І.) по справі за позовом ОСОБА_2 до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова Міністерства оборони України про визнання наймачем і права користування реконструйованих приміщень квартири,-

У С Т А Н О В И В:

У серпні 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова Міністерства оборони України про визнання наймачем і права користування реконструйованих приміщень квартири.

В обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що 18.10.2006 р. вона за спеціальним ордером №104 отримала у Харківській квартирно-експлуатаційній частині кімнати АДРЕСА_5, площею 42,4 кв.м. зі складом родини 4 особи (ОСОБА_3 - син, ОСОБА_4 - дружина сина, ОСОБА_5 - онука). ІНФОРМАЦІЯ_3 у її сина народився син ОСОБА_6.

21.01.2010 р. вона на підставі Рішення КЕВ про забезпечення військовослужбовців Харківського гарнізону житловими приміщеннями за адресою: АДРЕСА_1, отримала ще дві кімнати АДРЕСА_6. На засіданні житлової комісії гарнізону 23.09.2010 р. було погоджено приєднання кімнати №4 (17,5 кв. м.) та обмін кімнати №5 на кімнату №3 ОСОБА_2 зі складом сім'ї 5 осіб за адресою: АДРЕСА_2 (кімнати АДРЕСА_10 - 60 кв.м).

Позивач зазначала, що вона з родиною зареєстровані і постійно мешкають за вказаною адресою.

В 2014 р. вона самовільно зробила реконструкцію квартири, а саме: були виконані будівельні роботи з перепланування, включаючи частковий розбір перегородок на ділянці приміщень XII та IV з метою приєднання до приміщення III та переобладнано під кухню.

Посилаючись на Технічний висновок з обстеження будівельних конструкцій і інженерних комунікацій реконструйованої квартири АДРЕСА_11 для оцінювання можливості збереження і подальшої експлуатації під житло, за грудень 2016 р., виконаного експертом, зазначала, що технічний стан будівельних конструкцій обстеженої частини будівлі - забезпечує несучу здатність, достатню для збереження виконаних робіт і подальшої експлуатації приміщень за своїм функціональним призначенням, як житла; виконані роботи з часткового перепланування існуючих приміщень - не впливають негативно на несучу здатність будівельних конструкцій будівлі; виконані будівельні роботи з будівельною готовністю об'єкту 100%, відповідають вимогам діючих будівельних норм та правил і не порушують прав власників примикаючих ділянок будівлі.

Згідно викопіювання поверхового плану та експлікації квартири, виконаного КП «ХМ БТІ» від 18.10.2016 р., загальна площа її кімнат в реконструйованій квартирі складає 87,3 кв.м, а саме: житлової кімнати, площею 17,7 кв.м (№1); житлової кімнати, площею 12,3 кв.м (№2); житлової кімнати, площею 12,4 кв.м (№3); житлової кімнати, площею 18,3 кв.м. (№4); коридору, площею 10,8 кв.м (№II); кухні, площею 11,6 кв.м. (№III); вбиральні, площею 1,9 кв.м (№X); душової, площею 1,1 кв.м (XI); вмивальника, площею 1,2 кв.м (№ XII).

Посилаючись на ч. 2 ст. 331 ЦК України, зазначала, що можна вважати реконструкцію квартири, зробленої нею шляхом виконання будівельних робіт з перепланування, включаючи частковий розбір перегородок на ділянці приміщень XII та IV з метою приєднання до приміщення III та переобладнання під кухню такою, що фактично відбулася і не порушує прав власників (користувачів) інших жилих приміщень будинку.

З дня отримання в користування кімнат в квартирі АДРЕСА_13 та до теперішнього часу за вказаною адресою вона вправно виконує обов'язки з утримання в належному стані житлової площі, несе всі витрати з оплати за житло, інші комунальні послуги, з утримання прибудинкової території тощо, тобто, фактично має статус наймача житла в квартирі АДРЕСА_13 за вказаною адресою.

Її сім'я, яка проживає разом з нею, користується всіма правами і несе всі обов'язки, які витікають з договору найму жилого приміщення в указаній квартирі згідно норм житлового законодавства.

В зв'язку з цим просила визнати її, ОСОБА_2, основним наймачем та право користування за нею і її сім'єю (ОСОБА_3 - син, ОСОБА_4 - дружина сина, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 - онука, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 - онук) приміщень реконструйованої квартирі АДРЕСА_13, яка утворилася шляхом виконаних будівельних робіт з перепланування, включаючи частковий розбір перегородок на ділянці приміщень XII та IV з метою приєднання до приміщення III та переобладнання під кухню у будинку АДРЕСА_12 яка складається з: житлової кімнати, площею 17,7 кв.м. (№1); житлової кімнати, площею 12,3 кв.м. (№2); житлової кімнати, площею 12,4 кв.м. (№ 3); житлової кімнати, площею 18,3 кв.м. (№4); коридору, площею 10,8 кв.м. (№II); кухні, площею 11,6 кв.м.(№III); вбиральні, площею 1,9 кв.м. (№X); душової, площею 1,1 кв.м. (XI); вмивальника, площею 1,2 кв. м. (№XII), усього загальною площею 87,3 кв. м.

05.10.2017 р. представник КЕВ м. Харків подав до суду заперечення на позовну заяву і просив в задоволенні позовних вимог відмовити.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова Міністерства оборони України в судовому засіданні позовні вимоги визнав, проти їх задоволення не заперечував.

Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 05 жовтня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 до квартирно-експлуатаційного відділу м.Харкова Міністерства оборони України про визнання наймачем і права користування реконструйованих приміщень квартири - задоволено.

Визнано ОСОБА_2 основним наймачем та право користування за нею і її сімєю (ОСОБА_3 - син, ОСОБА_4 - дружина сина, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, - онука, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, - онук) приміщень реконструйованої квартири АДРЕСА_13, яка утворилась шляхом виконаних будівельних робіт з перепланування, включаючи частковий розбір перегородок на ділянці приміщень ХІІ і ІV з метою приєднання до приміщення ІІІ і переобладнання під кухню в будинку АДРЕСА_14, яка складається з: - житлової кімнати, площею 17,7 кв.м (№1); - житлової кімнати, площею 12,3 кв.м (№2); - житлової кімнати, площею 12,4 кв.м (№3); - житлової кімнати, площею 18,3 кв.м (№4); - коридору, площею 10,8 кв.м (№IІ); - кухні, площею 11,6 кв.м(№III); - вбиральні, площею 11,9 кв.м (№X); - душової, площею 1,1 кв.м (№ХІ); - вмивальника, площею 1,2 кв.м (№ХІІ), усього загальною площею 87,3 кв.м.

В апеляційній скарзі КВЕ м.Харків Міністерства оборони України просить скасувати рішення суду та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Вважає рішення суду необґрунтованим та таким, що постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також невідповідності висновків суду обставинам справи.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що ОСОБА_2 звернулася до Дзержинського районного суду м. Харкова до КЕВ м. Харків з позовною заявою про визнання права користування переобладнаної і частково перепланованої квартири та наймачем квартири.

КЕВ м. Харків заперечує проти позовних вимог в повному обсязі, виходячи з наступного.

Будівля №2-А по вул. 23-го Серпня в м. Харкові є власністю Держави України в особі Міністерства Оборони України та знаходиться на балансі та в оперативному управлінні КЕВ м.Харків.

18.10.2006 р. на підставі рішення КЕВ про забезпечення житловими приміщеннями працівник ЗСУ ОСОБА_2 тимчасово забезпечена житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_15, розподілено 3 кімнати №1,2,5 в вищезазначеному будинку, загальною площею 42,4 кв.м.

Згодом, згідно протоколу Житлової комісії гарнізону №2 від 23 вересня 2010 року, до житлової площі яка використовується ОСОБА_2 приєднано кім №4 (17,5 m2) та замінено кімнату №5 на кімнату №3.

Таким чином на законних підставах ОСОБА_2 може використовувати лише кімнати №1,2,3,4 загальною площею 60,7 кв.м.

Згідно матеріалів позовної заяви ОСОБА_2 самовільно, без згоди власника та наймодавця житлового будинку та згоди інших співмешканців, захопила приміщення загального користування, а саме: коридору площею 10,8 кв.м. (№ II), кухні площею 11,6 кв.м (№ II), вбиральні, площею 1,9 кв.м. (№Х) душової, площею 1,1 кв. м. (№ IX), вмивальника площею 1,2 кв.м (№ХІІ), тобто загальна площа самовільно захоплених приміщень складає 26,6 кв.м. ОСОБА_2 грубо порушує права інших співмешканців та власника будівлі.

Так, на думку апелянта судом першої інстанції були зроблені хибні висновки, які не відповідають обставинам справи, не були взяті до уваги обставини, що мають істотне значення для вирішення справи, порушенні норми матеріального та процесуального права, через що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення, яким позов ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з його доведеності позивачем, проте колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він не відповідає вимогам закону та обставинам справи.

Згідно з ч. 1 ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом.

Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі.

Відповідно до ч. 1 ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також: у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності невстановлена судом.

Згідно до ст. 61 ЖК України, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем і громадянином, на ім'я якого видано ордер.

Відповідно до статті 63 ЖК України, предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок.

Не можуть бути самостійним предметом договору найму: жиле приміщення, яке хоч і є ізольованим, проте за розміром менше від встановленого для надання одній особі (частина перша статті 48), частина кімнати або кімната, зв'язана з іншою кімнатою спільним входом, а також підсобні приміщення ( кухня, коридор, комора тощо).

Стаття 100 ЖК України передбачає, що виконання наймачем робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребують отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об'єкта в експлуатацію не потребується.

Виконання робіт, визначених частиною першою цієї статті, внаслідок яких змінюється площа, кількість чи склад приміщень у будинках державного чи громадського житлового фонду, допускається за письмовою згодою наймодавця (орендодавця), якщо інше не передбачено договором найму (оренди).

Відповідно до статті 103 ЖК України, договір найму жилого приміщення може бути змінено тільки за згодою наймача, членів його сім'ї і наймодавця.

Судом встановлено, що Спеціальним ордером № 104 від 18.10.2006 р. ОСОБА_2 з родиною, яка складається з чотирьох чоловік, надано право займання трьох кімнат №№ 1, 2, 5 площею 42,4 м2 в квартирі АДРЕСА_3. Ордер виданий на підставі рішення начальника гарнізону від 26.09.2006 р.

З зазначеного ордеру також вбачається склад родини ОСОБА_2 з правом на житлову площу: ОСОБА_3 - син, ОСОБА_4 - дружина сина, ОСОБА_5 - онука.

Відповідно до свідоцтва про народження у ОСОБА_3.(батько) і ОСОБА_4 (мати) народилась дитина - ОСОБА_6, про що зроблено відповідний актовий запис за №2923.

Рішенням Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова про забезпечення військовослужбовців Харківського гарнізону житловими приміщеннями в гуртожитку для тимчасового проживання від 21.01.2010 р. ОСОБА_2 отримала право на кімнати №№3, 4, з обміном кімнати №3 на кімнату №5. З зазначеного рішення вбачається, що склад родини ОСОБА_2 - 5 осіб.

З витягу з протоколу №2 засідання житлової комісії гарнізону від 23.09.2010 р. вбачається, що вказаним протоколом постановлено погодити приєднання кімнати №4 (17,5 м2) і обмін кімнати №5 на кімнату №3 працівнику ЗС України ОСОБА_2 (КЕВ м. Харків) (склад сім'ї 5 осіб) за адресою: АДРЕСА_4 (кімнати АДРЕСА_10 - 60,0 м2).

Позивач вказує, що в 2014 р. вона самовільно зробила реконструкцію квартири, а саме: були виконані будівельні роботи з перепланування, включаючи частковий розбір перегородок на ділянці приміщень ХІІ і ІV з метою приєднання до приміщення ІІІ і переобладнано під кухню.

Згідно Технічного висновку з обстеження будівельних конструкцій і інженерних комунікацій самовільно реконструйованої квартири № 23 ( приміщення №№ 1,2,3,4, П,Ш,1У,Х, Х1, ХП) по АДРЕСА_16 для оцінювання можливості збереження і подальшої експлуатації під житло, вбачається: - в цілому технічний стан основних несучих і огороджувальних будівельних конструкцій і інженерних комунікацій самовільно реконструйованої квартири за вказаною адресою - відповідає категорії ІІ і характеризується як задовільний; - технічний стан будівельних конструкцій обстеженої частини будівлі забезпечує несучу здатність, достатню для збереження виконаних робіт і подальшої експлуатації приміщень за своїм функціональним призначенням, як житла; - виконані роботи з часткового перепланування існуючих приміщень не впливають негативно на несучу здатність будівельних конструкцій будівлі; - виконані будівельні роботи відповідають вимогам діючих будівельних норм та правил і не порушують прав власників примикаючих ділянок будівлі; - будівельна готовність об'єкту - 100%.

Згідно викопіювання поверхового плану та експлікації квартири, виконаного КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради від 18.10.2016 р., загальна площа кімнат ОСОБА_2 в реконструйованій квартирі складає 87,3 кв.м, а саме:- житлової кімнати, площею 17,7 кв.м (№1); - житлової кімнати, площею 12,3 кв.м (№2); - житлової кімнати, площею 12,4 кв.м (№3); - житлової кімнати, площею 18,3 кв.м (№4); - коридору, площею 10,8 кв.м (№IІ); - кухні, площею 11,6 кв.м(№III); - вбиральні, площею 1,9 кв.м (№X); - душової, площею 1,1 кв.м (№ХІ); - вмивальника, площею 1,2 кв.м (№ХІІ).

В результаті реконструкції вказаних кімнат квартири, була утворена ізольована квартира, що підтверджується викопіюванням поверхового плану та експлікації квартири, технічним висновком з обстеження будівельних конструкцій і інженерних комунікацій реконструйованої квартири № 23 та збільшилась її площа на 26,6 кв.м.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції з посиланням на ч.ч. 2 ст.ст. 331, 383 ЦК України виходив з того, що проведена позивачем реконструкція частини квартири, не порушує прав власників (користувачів) інших жилих приміщень цієї квартири, позивач виконує свої обов'язки з утримання житла в належному стані, сплачує усі пов'язані з витрати і передбачені обов'язки наймача житлових приміщень.

Однак, з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується.

Так, суд першої інстанції не взяв до уваги, що в результаті самочинно проведеної позивачем реконструкції, визначеної у ч. 1 ст. 100 ЖК України, змінилася площа, кількість та склад приміщень у будинку державного житлового фонду, що були надані позивачу в користування на підставі договору найму, що згідно до ч. 2 цієї ж статті ЖК допускається лише за письмовою згодою наймодавця (орендодавця), якщо інше не передбачено договором найму (оренди). Однак такої письмової згоди позивач до суду не надав і в матеріалах справи вона відсутня.

При цьому передбачене у ч.2ст. 383 ЦК України право власника квартири на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, а також визначений у ч. 2 ст. 331 цього ж Кодексу порядок виникнення права власності на новостворене майно, - на позивача не поширюється, оскільки він не є власником вказаної квартири і при цьому не був дотриманий передбачений у ст.. 331 ЦК України порядок набуття права власності на новостворене майно.

У розумінні частини першої статті 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об'єкт, а й об'єкт нерухомості, який виник у результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови вже існуючого об'єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки внаслідок таких дій об'єкт втрачає тотожність із тим, на який власником (власниками) отримано право власності. Усі об'єкти нерухомого майна, які зведені після одержання акта приймання в експлуатацію, незалежно від того, значились вони до одержання акта приймання в проектній документації чи ні, вважаються самочинними (пункт 3.4.1 Методичних рекомендацій з питань технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 5 вересня 2003 року № 146.

Поняття реконструкції об'єкта нерухомості міститься в пункті 3 Державних будівельних норм України ДБН В.3.2-2-2009 «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт», затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку та будівництва України від 22 липня 2009 року № 295, відповідно до якого реконструкція - це така перебудова будинку, наслідком якої є зміна кількості приміщень, їх площі, геометричних розмірів та функціонального призначення, заміна окремих конструкцій.

Отже, норма частини першої статті 376 ЦК України застосовується й до випадків самочинної реконструкції об'єкта нерухомості, у результаті якої він набуває нових якісних характеристик (зміна конфігурації, площі та кількості приміщень, втручання в несучі конструкції, улаштування дверних прорізів у капітальних стінах тощо) (розділ 3.4 Методичних рекомендацій).

При цьому за змістом частини першої статті 376 ЦК України правила про самочинне будівництво і його наслідки поширюються на всі випадки будівництва (реконструкції) всіх типів будівель, споруд та іншого нерухомого майна.

Як вбачається з матеріалів справи згоди наймодавця (орендодавця) позивач не отримав, із письмовою заявою до КЕВ м. Харкова, як балансоутримувача, або Міністерства оборони України, як власника, вона не зверталась.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у позові.

Згідно ст. 141 ЦПК України, з ОСОБА_2 на користь Квартирно-експлуатаційного відділу м.Харкова підлягає стягненню судовий збір в сумі 704 гривні, сплачений при подачі апеляційної скарги.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, ст. 381, 382, 383, 384 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу квартирно-експлуатаційного відділу м.Харкова Міністерства оборони України - задовольнити.

Рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 05 жовтня 2017 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова Міністерства оборони України про визнання наймачем і права користування реконструйованих приміщень квартири - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Квартирно-експлуатаційного відділу м.Харкова судовий збір в сумі 704 гривні.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12 березня 2018 року.

Головуючий - І.П. Коваленко

Судді А.І. Овсяннікова

І.С. Сащенко