Справа № 453/815/17
№ провадження 2/453/69/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

20 березня 2018 року Сколівський районний суд Львівської області у складі: головуючого - судді Микитина В.Я.,

секретаря судових засідань Корнута Т.Б.,

позивача ОСОБА_2,

її представників ОСОБА_3, ОСОБА_4,

позивача ОСОБА_5,

його представника ОСОБА_6,

та представника відповідача Шуптара А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сколе Львівської області за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Завадківської сільської ради Сколівського району Львівської області в особі виконавчого комітету про встановлення факту набуття права власності на об'єкт нерухомого майна, визнання права власності на об'єкт нерухомого майна у порядку спадкування за законом і позовом ОСОБА_5 до Завадківської сільської ради Сколівського району Львівської області та ОСОБА_2, з участю третьої особи - ОСОБА_8 про встановлення факту прийняття спадщини, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_2 26.07.2017 року звернулася у суд з позовом до відповідача - Завадківської сільської ради Сколівського району Львівської області в особі виконавчого комітету, в якому просить встановити факт набуття її чоловіком ОСОБА_9 за життя права власності на житловий будинок АДРЕСА_1, а також визнати за нею право власності на вказаний житловий будинок у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_9, котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Ухвалою судді від 27.07.2017 року відкрито провадження у справі за вказаною позовною заявою та призначено справу до судового розгляду на 15.08.2017 року (а. с. 33).

У свою чергу, 14.09.2017 року у суд звернувся ОСОБА_5 як третя особа із самостійними вимогами на предмет спору, з позовом до відповідачів - Завадківської сільської ради Сколівського району Львівської області та ОСОБА_2, в якому просить встановити факт прийняття його батьком ОСОБА_10 спадщини, котра відкрилася після смерті бабці ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2. Судові витрати просить покласти на відповідача ОСОБА_2.

Ухвалою суду від 14.09.2017 року, постановленою у нарадчій кімнаті, обидва позови об'єднані в одне провадження (а. с. 73).

Ухвалою суду від 30.11.2017 року, постановленою усно із занесенням до журналу судового засідання, до участі у даній справі залучено ОСОБА_8 як третю особу без самостійних вимог на предмет спору.

Судові засідання у справі відбувались 15.08.2017 року, 14.09.2017 року, 27.10.2017 року, 30.11.2017 року, 23.01.2018 року, 20.02.2018 року та 20.03.2018 року.

У свою чергу, у зв'язку із набранням 15.12.2017 року чинності Закону України від 03.10.2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до ГПК України, ЦПК України, КАС України та інших законодавчих актів», котрим ЦПК України викладено у новій редакції, судом у засіданні 20.02.2018 року постановлено усно ухвалу із занесенням до журналу судового засідання, про продовження судового розгляду даної справи за правилами загального позовного провадження.

Позов ОСОБА_2 обґрунтовано тим, що бабусі її чоловіка ОСОБА_9 - ОСОБА_11 на відповідній правовій підставі належав житловий будинок, розташований у АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_11 померла, склавши перед смертю заповіт на користь свого онука (чоловіка позивача) ОСОБА_9. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9 помер, а позивач є єдиним спадкоємцем прав та обов'язків останнього, яка спадщину прийняла у встановленому порядку. Разом з тим, позивачу державним нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка на вищевказаний житловий будинок, оскільки позивачем не подано доказів належності такого майна спадкодавцю. Позивач зазначає, що її покійний чоловік за життя не скористався своїм правом оформлення права власності на спірний житловий будинок у порядку спадкування за заповітом після смерті своєї бабусі, однак прийняв спадщину, так як фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. З огляду на вказане, враховуючи ту обставину, що заповіт ОСОБА_11 на користь свого онука (чоловіка позивача) ОСОБА_9 до дня її смерті не змінювався та не скасовувався, а чоловік позивача за життя спадщину за заповітом після смерті бабусі прийняв у встановленому порядку, відтак позивач, яка у свою чергу прийняла спадщину за законом після смерті свого чоловіка, ставить вимогу про встановлення судом факту набуття її чоловіком права власності на спірний житловий будинок, після чого просить визнати за нею право власності на такий житловий будинок у порядку спадкування після смерті чоловіка.

Позов ОСОБА_5 обґрунтовано тим, що він є рідним братом нині покійного чоловіка ОСОБА_2 - ОСОБА_9. Позивач стверджує, що його брат ОСОБА_9, у користь якого їх бабусею ОСОБА_11 складено заповіт на належний їй на праві власності житловий будинок, розташований у АДРЕСА_1, спадщину у встановленому порядку не прийняв, так як фактично не вступив в управління та володіння спадковим майном, як і не подав у нотаріальну контору у визначений строк заяву про прийняття спадщини. Відтак, дружина його покійного брата ОСОБА_9 - ОСОБА_2 не може успадкувати після його смерті право на спірний житловий будинок, так як такий її чоловікові за життя не належав. Натомість позивач вказує, що оскільки ОСОБА_9 не прийняв спадщину за заповітом у встановленому порядку після смерті їх бабусі ОСОБА_11, то виникло право на спадкування за законом після смерті остатньої в інших спадкоємців, зокрема у їх батька ОСОБА_10, котрий був сином покійної ОСОБА_11 та після її смерті фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. Враховуючи ту обставину, що батько позивача ОСОБА_5 - ОСОБА_10 за життя також не скористався своїм правом оформлення права власності на спірний житловий будинок у порядку спадкування за законом після смерті своєї матері, а 13.10.2010 року помер, то позивачем ставиться вимога про встановлення факту прийняття спадщини ОСОБА_10 після смерті ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2.

ОСОБА_2 та її належно уповноважені представники - ОСОБА_3, ОСОБА_4 у судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_2 підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві (а. с. 2-4) та додаткових поясненнях до позовної заяви (а. с. 182-184), у позові ОСОБА_5 просили відмовити у повному обсязі у зв'язку з його безпідставністю. При цьому, самою ОСОБА_2, а також її належно уповноваженим представником ОСОБА_3, за їх згодою, суду надавалися пояснення про відомі їм обставини, що мають значення для справи, за правилами допиту свідків.

ОСОБА_5 та його належно уповноважений представник - ОСОБА_6 у судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_5 підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві (а. с. 61-63), у позові ОСОБА_2 просили відмовити у повному обсязі у зв'язку з його безпідставністю.

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_8 у судовому засіданні, котре відбувалося 20.02.2018 року, проти позову ОСОБА_2 заперечив у повному обсязі, а позов ОСОБА_5 підтримав у повному обсязі з підстав, наведених у письмових поясненнях третьої особи у справі від вказаного числа (а. с. 154-155). У подальшому подав клопотання від 20.03.2018 року (а. с. 194), у котрому просив закінчувати розгляд даної справи без його участі.

Належним чином уповноважений представник Завадківської сільської ради Сколівського району Львівської області - сільський голова Шуптар А.А. у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог ОСОБА_2 заперечив у повному обсязі з підстав, викладених у письмовому відзиві на вказаний позов від 15.08.2017 року (а. с. 37-38), а проти задоволення позовних вимог ОСОБА_5 не заперечував, так як підтвердив ту обставину, що спадщину після смерті ОСОБА_11, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, її онук ОСОБА_9 за заповітом не прийняв, а за належним їй на праві власності житловим будинком, розташованим у АДРЕСА_1 після смерті доглядав її син - ОСОБА_10, котрий проживав неподалік по-сусідству, разом із своїми синами (іншими онуками ОСОБА_11. Відтак вважає, що після смерті ОСОБА_10 (сина ОСОБА_11), котра настала у 2010 році, спірний житловий будинок повинен перейти у спадок синам останнього порівну.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши учасників справи, показання свідків, оцінивши зібрані письмові докази по справі, дійшов наступних висновків.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України вимоги про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у порядку окремого провадження.

Чинним ЦПК України (ст. 315 ЦПК України) передбачено можливість захисту цивільного права чи інтересу шляхом встановлення фактів, що мають юридичне значення, а також наведено перелік фактів, які можуть бути встановлені судом. Такий перелік не є вичерпним, оскільки за змістом ч. 2 згаданої норми у судовому засіданні можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як роз'яснюється у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01.01.2004 року тощо. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з'ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз'яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Оскільки встановлення фактів набуття права власності на об'єкт нерухомого майна та прийняття спадщини, яка відкрилася до 01.01.2004 року, у даному випадку пов'язується із наступним вирішенням спору про право, зокрема право на такий об'єкт нерухомого майна у порядку спадкування, у зв'язку з чим суд вважав за доцільне розглядати вказані вище вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_5 у порядку позовного провадження разом із вимогою про визнання права власності на домоволодіння у порядку спадкування.

По суті спору судом встановлено, що ОСОБА_11, яка проживала у АДРЕСА_2, - матір ОСОБА_10 та бабуся ОСОБА_9 (чоловіка позивача ОСОБА_2), ОСОБА_5 (позивача у справі), ОСОБА_8 (третьої особи у справі).

За життя ОСОБА_11 належав житловий будинок, розташований у АДРЕСА_1, що стверджується копією свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок, виданого 30.11.1989 року виконавчим комітетом Сколівської районної Ради народних депутатів Львівської області і зареєстрованого у реєстрі за № 64 (а. с. 5).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_11 померла, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1, виданого 03.03.1994 року Завадківською сільською радою Сколівського району Львівської області (а. с. 11).

Після смерті ОСОБА_11 відкрилась спадщина на спадкове майно, до складу якого входить і спірний житловий будинок АДРЕСА_1.

З матеріалів справи вбачається, що господарство ОСОБА_11 мало статус робітничого двору (а. с. 39), що також не заперечується сторонами.

Згідно з п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року правила книги шостої ЦК України застосовуються до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Це ж стосується і спадщини, яка відкрилася і була прийнята спадкоємцями після 01.01.2004 року. Якщо ж спадщина була прийнята до 01.01.2004 року, а також спадщина, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, то застосовується ЦК Української РСР у редакції 1963 року. Однак, при цьому правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 01.01.2003 року (а не раніше) і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529-531 ЦК Ураїнської РСР у редакції 1963 року.

Таким чином, до спірних правовідносин щодо прийняття спадщини, яка відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_2 після смерті ОСОБА_11, застосовуються положення ЦК Української РСР у редакції 1963 року.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК Української РСР у редакції 1963 року, спадкування здійснюється за законом чи за заповітом.

Як встановлено судом, 19.07.1984 року ОСОБА_11 у Завадківській сільській Раді народних депутатів склала заповіт на користь свого онука ОСОБА_9, котрий до дня смерті ОСОБА_11 нею не змінювався та не скасовувався (а. с. 14, 109).

Спадкоємство за заповітом врегульовувалося статтею 534 ЦК Української РСР у редакції 1963 року.

У свою чергу, у випадку неприйняття спадщини спадкоємцем за заповітом, спадкоємство повинно було б відбуватись за законом.

Згідно із вимогами ст. 529 ЦК Української РСР у редакції 1963 року, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, у рівних частках, діти, (чоловік) дружина і батьки померлого.

Як встановлено судом, спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_11, у випадку б неприйняття спадщини ОСОБА_9 за заповітом, були її діти, у тому числі і ОСОБА_10 (батько ОСОБА_9 (чоловіка позивача ОСОБА_2), ОСОБА_5 (позивача у справі) та ОСОБА_8 (третьої особи у справі)).

Разом з тим, у будь-якому випадку, за нормами ч. 1 ст. 548 вказаного Кодексу, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або із застереженнями.

Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК Української РСР у редакції 1963 року прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Частиною 3 ст. 553 ЦК Української РСР у редакції 1963 року передбачено, що спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття ним спадщини, вважається таким, що відмовився від спадщини. За змістом зазначеної статті спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно із ст. 549 ЦК Української РСР у редакції 1963 року спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Судом встановлено, що ОСОБА_9, як спадкоємець за заповітом, станом на день смерті ОСОБА_11 не проживав та не був зареєстрованим разом з нею у спірному житловому будинку, а проживав у м. Трускавець Львівської області, що стверджується копією будинкової книги для прописки громадян (а. с. 17-18), а також витягом із архівних книг по Завадківській сільській раді за 1992-1996 роки (а. с. 39-40, 110-111). У м. Трускавець Львівської області ОСОБА_9 також мав постійне місце праці у місцевому Будівельному управлінні (а. с. 163-165, 186-188). У свою чергу, батько позивача ОСОБА_5 - ОСОБА_10 (син спадкодавця ОСОБА_11О.) також станом на день смерті ОСОБА_11 не проживав та не був зареєстрованим разом з нею у спірному житловому будинку, а проживав с. Завадка (а. с. 39-40, 110-111), однак в іншому житловому будинку, що також не заперечувалося сторонами.

Як вбачається з відповіді Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області від 22.08.2017 року за вих. № 698/01-16 та Інформаційної довідки із спадкового реєстру від вказаного числа за № 48844139 (а. с. 54, 55), спадкова справа після смерті ОСОБА_11 не заводилася, відповідна інформація у Спадковому реєстрі відсутня. Відтак, ані ОСОБА_9 як спадкоємець за заповітом, а ні будь-хто з інших членів сім'ї, які б мали право на спадкоємство після смерті ОСОБА_11 за законом, із відповідними заявами про прийняття спадщини у державну нотаріальну контору за місцем її відкриття не зверталися.

Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, слід мати на увазі різні дії спадкоємця щодо управління, розпорядження і користування цим майном, підтримання його в належному стані.

У свою чергу, судом також не здобуто жодного належного та допустимого доказу про фактичне прийняття спадщини ОСОБА_9 за заповітом, як і будь-ким із дітей спадкодавця ОСОБА_11, у тому числі і її сином - ОСОБА_10 (батьком позивача ОСОБА_5) за законом, оскільки згідно із п. 124 діючої на той час Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій доказом вступу в управління чи володіння майном можуть бути: довідка управління будинками, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради депутатів трудящих про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взяте майно спадкодавця; довідка фінансового органу, органу держстраху чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов'язковому окладному страхуванню або збори; квитанція про сплату податку, платежу, збору; копія рішення суду, яке вступило в законну силу, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис в паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний у спадковому будинку у період шести місяців після дня смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може служити також наявність у спадкоємців ощадної книжки, квитанції про здані у ломбард речі, технічного паспорту на автомобіль чи мотоцикл або свідоцтва на моточовен та інших документів, виданих відповідними органами на ім'я спадкодавця на майно, користуватися яким можливо лише після належного оформлення прав на нього. Ці документи приймаються державним нотаріусом з урахуванням у кожному випадку усіх конкретних обставин і при відсутності заперечень з боку інших спадкоємців.

Так, будь-які із перелічених вище документів учасниками справи суду не надані, як і не надано доказів на підтвердження тієї обставини, що після смерті ОСОБА_11 з належного їй господарства будь-ким із спадкоємців забирались якісь речі. Натомість у матеріалах справи наявна довідка, видана виконавчим комітетом Завадківської сільської ради Сколівського району Львівської області 22.11.2017 року за вих. № 653 (а. с. 112), з якої вбачається, що згідно даних погосподарського обліку, голови двору у АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_11 немає, у такому господарстві ніхто не зареєстрований та не проживає.

Показання допитаних у судовому засіданні під присягою учасників справи - ОСОБА_2 та ОСОБА_3, а також свідків ОСОБА_12, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 про відомі їм обставини, котрі мають значення для справи, суд не приймає до уваги, так як такі лише підтверджують вжиття ОСОБА_10 та його синами, у тому числі й ОСОБА_9, по змозі, заходів з метою підтримання після смерті спадкодавця ОСОБА_11 спірного житлового будинку у належному стані, зокрема шляхом прибуття зрідка (раз чи декілька разів у році) на місце для перевірки схоронності такого будинку і наявного у ньому майна. Разом з тим, зазначені показання свідків аж ніяк не підтверджують дії вказаних спадкоємців щодо управління, розпорядження і користування цим майном, а особливо при відсутності інших у справі доказів з вказаного приводу.

Таким чином, виходячи з усього вище переліченого, учасниками справи не доведено суду тих обставин, що спадкоємець за заповітом ОСОБА_9, як і можливий спадкоємець за законом ОСОБА_10,вчинили передбачені законом дії, котрі б свідчили про прийняття ними спадщини після смерті спадкодавця ОСОБА_11, а, відтак, в силу положень ч. 3 ст. 553 ЦК Української РСР у редакції 1963 року, вони вважаються такими, що відмовилися від спадщини.

З огляду на вказане, немає підстав для встановлення фактів набуття ОСОБА_9 права власності на спірне домоволодіння, як і прийняття ОСОБА_10 спадщини у період з ІНФОРМАЦІЯ_2 по 02.09.1994 року, котра відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_2 після смерті ОСОБА_11, з огляду на що позовні вимоги ОСОБА_2 у наведеній частині та позовні вимоги ОСОБА_5 повністю задоволенню не підлягають.

Таким висновкам суду сприяло й встановлення судом тих обставин, що онук спадкодавця ОСОБА_11 - ОСОБА_9, на користь якого складено заповіт, з 04.06.1992 року, а, отже, й станом на дату відкриття спадщини після смерті бабусі, перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 (позивачем у справі), що стверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2, виданого повторно 04.03.2003 року Відділом РАГС міського управління юстиції м. Трускавця (а. с. 13). Як уже зазначалось вище, після укладення шлюбу подружжя ОСОБА_2 проживало у м. Трускавець Львівської області, спершу у гуртожитку, а згодом і в одержаній за місцем праці ОСОБА_9 квартирі. У свою чергу, син спадкодавця ОСОБА_11 - ОСОБА_10, як можливий спадкоємець за законом, станом на зазначену вище дату давно перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_15, подружжя яких, після укладення шлюбу, проживали по-сусідству - у АДРЕСА_3.

13.10.2010 року ОСОБА_10 помер, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3, виданого 14.11.2010 року Завадківською сільською радою Сколівського району Львівської області (а. с. 66).

04.11.2014 року ОСОБА_9 помер, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4, виданого 04.11.2014 року Відділом ДРАЦС РС Трускавецького міського управління юстиції у Львівській області (а. с. 12).

Позивач ОСОБА_2 є єдиним спадкоємцем прав та обов'язків після смерті свого чоловіка ОСОБА_9, яка у встановленому порядку прийняла спадщину. Однак, виходячи з того, що ОСОБА_9 за життя не набув права власності на житловий будинок АДРЕСА_1, то й немає підстав для визнання таких прав на спірне домоволодіння за його спадкоємцем.

Відтак, позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_9, котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_1, також задоволенню не підлягають.

Одночасно, у зв'язку із відмовою у позові ОСОБА_5 про встановлення факту прийняття спадщини його батьком ОСОБА_10, не підлягають до стягнення на його користь з відповідача й понесені судові витрати у справі.

Керуючись ст. ст. 5, 12-13, 89-90, 95, 141, 258-259, 264-265, 268 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Завадківської сільської ради Сколівського району Львівської області в особі виконавчого комітету про встановлення факту набуття ОСОБА_9 права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 та визнання права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_9, котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_1, - відмовити.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до Завадківської сільської ради Сколівського району Львівської області та ОСОБА_2, з участю третьої особи - ОСОБА_8 про встановлення факту прийняття ОСОБА_10 спадщини, котра відкрилася після смерті ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.Я. Микитин

Повне рішення складене 28 березня 2018 року