АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Провадження № 22-ц/796/2432/2018 Доповідач: Шебуєва В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Оніщука М.І., Українець Л.Д.,

секретар Майданець К.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Подільського районного суду м. Києва від 04 грудня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», третя особа: ОСОБА_3, про визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсним,-

в с т а н о в и в:

У вересні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (далі - ПАТ «Державний ощадний банк України»), третя особа: ОСОБА_3, про визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсним. Зазначила, що в 2008 році вона як суб'єкт підприємницької діяльності мала намір отримати кредит в розмір 2000000 грн. Керуюча філією Фастівського відділення ПАТ «Державний ощадний банк України» ОСОБА_3, яка була її знайомою, запевнила її, що зможе допомогти в отриманні кредиту. 29 серпня 2008 року між нею та Фастівським відділення ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі керуючої ОСОБА_3, був укладений та підписаний договір відновлювальної кредитної лінії № 3782 на суму 1900000 грн. строком до 29 серпня 2018 року. 29 серпня 2008 року між нею та ПАТ "Державний ощадний банк України" був укладений іпотечний договір на забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором. Для укладання даних договорів із м. Фастів у м. Київ приїхала керуюча Фастівською філією ВАТ «Державний ощадний банк України» ОСОБА_3 За умовами кредитого договору грошові кошти вона мала отримати готівкою в касі Фастівського відділення банку. Вона домовилася з ОСОБА_3, що приїде до м. Фастів наступного дня для отримання грошових коштів. Вранці наступного дня їй зателефонувала ОСОБА_3 та повідомила, що грошові кошти вона отримала та привезе їх в м.Київ. Грошові кошти ОСОБА_3 їй не віддала, але надала письмову розписку, що зобов'язується погашати кредит самостійно та віддасть ці кошти у подвійному розмірі через два роки. Хто погашав кредит їй не відомо. ОСОБА_2 просила визнати недійсними договір відновлювальної кредитної лінії та іпотечний договір від 29 серпня 2008 року на підставі ст. 230 ЦК України, оскільки вона не отримувала грошових коштів та була введена в оману представником банку.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 04 грудня 2017 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове про задоволення позовних вимог. Посилається на те, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Відмовляючи в задоволенні позову, суд не надав належної оцінки її доводам, що вона не отримувала кошти за кредитним договором. Керуюча філією Фастівського відділення ПАТ «Державний ощадний банк України» ОСОБА_3 використала їх на власний розсуд і вона ж здійснювала платежі в рахунок погашення заборгованості. Суд безпідставно послався як на підставу для відмови в задоволенні позову на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 11 березня 2014 року, оскільки вказаним рішенням не вирішувалося питання недійсності кредитного договору.

В апеляційній інстанції представники ПАТ «Державний ощадний банк України» просили залишити подану апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

В судове засідання позивачка ОСОБА_2 та третя особа ОСОБА_3 не з'явилися, повідомлені про місце і час розгляду справи, а тому судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи за їх відсутності.

Вислухавши пояснення представників ПАТ «Державний ощадний банк України», дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 29 серпня 2008 року між ВАТ «Державний ощадний банк України», в особі керуючої філією Фастівським відділенням м.Фастова ОСОБА_3,та ОСОБА_2, був укладений договір відновлювальної кредитної лінії № 3782. Відповідно до умов договору банк зобов'язався надати ОСОБА_2 кредит у вигляді кредитної лінії в сумі 1900000 грн. строком повернення до 29 серпня 2018 року, а ОСОБА_2 зобов'язалася прийняти, належним чином використати та повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 20 % річних, комісійні винагороди та інші платежі в порядку, на умовах та в строк визначені договором(а .с. 5-7).

В забезпечення виконання зобов'язань за договором відновлювальної кредитної лінії №378229 серпня 2008 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2, був укладенийіпотечний договір № 12996, відповідно до якого ОСОБА_2 передала в іпотеку банку земельну ділянку та розташоване на ній домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 8-10).

З'ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_2

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно з ч. 1 ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним.

Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Як на підставу для визнання недійсними договору відновлювальної кредитної лінії та іпотечного договору від 29 серпня 2008 року ОСОБА_2 посилалася на те, що вона не отримувала коштів за кредитним договором, була введена в оману керуючою філії Фастівським відділенням м. Фастова ОСОБА_3

Разом з тим, неотримання коштів за кредитним договором не є підставою для визнання його недійсним, оскільки це пов'язано з виконанням, а не укладенням договору.

Підставою для визнання недійсним правочину можуть бути обставини, що існували на час його вчинення .

ОСОБА_2 не було доведено введення її в оману щодо обставин, які вплинули на укладення нею з відповідачем кредитного та іпотечного договорів, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у позові.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим. Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, дана вірна оцінка наявним у матеріалах справи доказам, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Подільського районного суду м. Києва від 04 грудня 2017 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 14 березня 2018 року.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Оніщук М.І.

УкраїнецьЛ.Д.