Постанова

Іменем України

21 березня 2018 року

м. Київ

справа № 647/964/16-ц

провадження № 61-4390св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_3,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Бериславського районного суду Херсонської області у складі судді Корсаненкової О. О. від 16 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області у складі колегії суддів: Бугрика В. В., Лісової Г. Є., Семиженка Г. В., від 02 серпня 2016 року,

В С Т А Н О В И В :

17 травня 2016 публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення кредитної заборгованості.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 07 липня 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк») та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № DNXRF108950497, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 7 617 грн, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 5,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач не виконував належним чином взяті на себе зобов'язання по погашенню заборгованості, в зв'язку з чим позивач просив суд стягнути із ОСОБА_3 на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 28 161,84 грн та судові витрати.

Рішенням Бериславського районного суду Херсонської області від 16 червня 2016 року у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що розмір заборгованості, що підлягав достроковому стягненню з відповідача було присуджено судовим наказом, виданим Бериславським районним судом Херсонської області від 03 грудня 2008 року у справі № 2-н-239/08. Вказане судове рішення виконано. Провадження у справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення кредитної заборгованості, не охопленою заявленою до стягнення за судовим наказом суми, та до повного виконання даного судового наказу (за період з 01 листопада 2008 року по 25 вересня 2013 року), а саме відсотків за користування кредитом у розмірі 10 475 грн 81 коп., комісії за користуванням кредитом у розмірі 1 205 грн 12 коп., пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором у розмірі 9 472 грн 87 коп., штрафів у розмірі 500 грн та 1 057 грн 69 коп. ухвалою суду, яка набрала законної сили, було закрито, а тому в силу частини першої статті 599 ЦК України зобов'язання відповідача, що випливають із договору № DNXRF108950497 від 07 липня 2007 року, припинилися. Відповідно, позовні вимоги банку про стягнення з відповідача пені за період з 26 вересня 2013 року по час повторного звернення до суду із позовом, тобто станом на 19 квітня 2016 року у розмірі 5 190 грн 81 коп. за договором, зобов'язання за яким припинилися, є необґрунтованими, незаконними і такими, що не підлягають задоволенню.

Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 02 серпня 2016 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що судом першої інстанції при розгляді справи не було допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушень норм процесуального права. Суд апеляційної інстанції, зокрема, вказав, що в силу частини першої статті 599 ЦК України зобов'язання відповідача, що випливають із договору № DNXRF108950497 від 07 липня 2007 року, припинилися.

11 серпня 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 16 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 02 серпня 2016 року і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована неправильним застосуванням судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Заявник посилається на те, що судовим наказом від 03 грудня 2008 року стягнуто заборгованість, яка склалася станом на 31 жовтня 2008 року, а судовий наказ набув чинності 13 грудня 2008 року, що свідчить про те, що заборгованість, стягнута рішенням, не охоплена в повному обсязі. Крім того, судовий наказ від 03 грудня 2008 року відповідачем виконано лише у жовтні 2011 року, а тому проценти за користування кредитом продовжували нараховуватися, що підтверджується наданим банком розрахунком.

11 жовтня 2016 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження в указаній справі.

Ухвалою колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 липня 2017 року справу за позовом ПАТ КБ «Приват Банк» до ОСОБА_3 про стягнення кредитної заборгованості призначено до судового розгляду.

Статтею 388 ЦПК України, в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Пунктом 4 Перехідних положень ЦПК України передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

26 січня 2018 року вказану справу передано до Верховного Суду.

Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судами встановлено, що 07 липня 2007 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № DNXRF108950497, відповідно до умов якого останній було надано кредит у розмірі 7 617 грн, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,42 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом строком на 24 місяці, тобто до 07 липня 2009 року включно, та зобов'язанням здійснювати погашення заборгованості, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії та інших витрат, у період з 10 по 15 число кожного місяця у розмірі 524 грн 97 коп. Договір складається із заяви кредитора та умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) (а.с. 6-10).

03 грудня 2008 року Бериславським районним судом Херсонської області, на підставі поданої 01 грудня 2008 року ЗАТ КБ «ПриватБанк» заяви, було видано судовий наказ № 2-Н-239/2008 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ЗАТ КБ «Приват Банк» заборгованості за кредитним договором станом на 31 жовтня 2008 року у розмірі 4 545 грн 22 коп. та судових витрат.

12 липня 2011 року ПАТ КБ «ПриватБанк» (як правонаступник ЗАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до ВДВС Бериславського РУЮ Херсонської області із заявою про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню судового наказу Бериславського районного суду Херсонської області від 03 грудня 2008 року № 2-Н-239/2008.

13 жовтня 2011 року ОСОБА_3 було сплачено 4 545 грн 22 коп. у виконавчому провадженні № 843/07/11, що підтверджується платіжним дорученням № 1043.

18 жовтня 2011 року старшим державним виконавцем ВДВС Бериславського РУЮ Херсонської області було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження по примусовому виконанню судового наказу Бериславського районного суду Херсонської області від 03 грудня 2008 року № 2-Н-239/2008 (а.с. 36, 38).

24 жовтня 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із позовом про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором № DNXRF108950497 від 07 липня 2007 року у загальному розмірі 22 811 грн 49 коп., яка станом на 25 вересня 2013 року складалася із 10 475 грн 81 коп. заборгованості по процентам за користування кредитом, 1205 грн 12 коп. заборгованості по комісії за користуванням кредитом, 9 472 грн 87 коп. пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 500 грн штрафу (фіксована частина) та 1 057 грн 69 коп. штрафу (процентна складова).

Ухвалою Бериславського районного суду Херсонської області від 15 січня 2014 року провадження у вказаній справі № 647/3569/13-ц за клопотанням відповідача та її представника було закрито на підставі пункту 2 частини першої статті 205 ЦПК України, у редакції, чинній на момент постановлення даної ухвали.

Ухвалу Бериславського районного суду Херсонської області від 15 січня 2014 року представник ПАТ КБ «Приват Банк» отримала 17 січня 2014 року, про що свідчить її підпис (а.с. 42). В апеляційному порядку ухвала Бериславського районного суду Херсонської області від 15 січня 2014 року оскаржена не була і 21 січня 2014 року набрала законної сили.

Відповідно до наданого ПАТ КБ «ПриватБанк» розрахунку заборгованості за договором № DNXRF108950497 від 07 липня 2007 року, станом на 19 квітня 2016 року кредитна заборгованість ОСОБА_3 становить 28 161 грн 84 коп., яка складається з 10 475 грн 81 коп. заборгованості по процентам за користування кредитом, 1 205 грн 12 коп. заборгованості по комісії за користуванням кредитом, 14 663 грн 68 коп. пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 500 грн штрафу (фіксована частина) та 1 317 грн 23 коп. штрафу (процентна складова) (а.с. 5).

Ухвалою Бериславського районного суду Херсонської області від 16 червня 2016 року провадження у цій справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення кредитної заборгованості за договором № DNXRF108950497 від 07 липня 2007 року, нарахованої за період з 01 листопада 2008 року по 25 вересня 2013 року в розмірі 22 711 грн 49 коп., яка складається із 10 475 грн 81 коп. заборгованості по процентам за користування кредитом, 1 205 грн 12 коп. заборгованості по комісії за користуванням кредитом, 9 472 грн 87 коп. пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 500 грн штрафу (фіксована частина) та 1057 грн 69 коп. штрафу (процентна складова), на підставі пункту 2 частини першої статті 205 та статей 206, 223 ЦПК України, у редакції, чинній на момент постановлення ухвали, було закрито.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК України.Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, дійшов обґрунтованого висновку про те, що в силу положень частини першої статті 599 ЦК України зобов'язання ОСОБА_3 перед ПАТ КБ «ПриватБанк», що випливають із договору № DNXRF108950497 від 07 липня 2007 року, на суму 4 545 грн 22 коп. припинилися 13 жовтня 2011 року, оскільки ОСОБА_3 на виконання судового наказу № 2-Н-239/2008 від 03 грудня 2008 року було сплачено борг у розмірі 4 545 грн 22 коп., про що свідчить постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 18 жовтня 2011 року.

ПАТ КБ «ПриватБанк» скористалось свої правом та звернулось 24 жовтня 2013 року до суду із позовом про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором № DNXRF108950497 від 07 липня 2007 року (справа № 647/3569/13-ц), яка складалася із процентів за користування кредитними коштами та штрафних санкцій у загальному розмірі 22 811 грн 49 коп. (станом на 25 вересня 2013 року) у зв'язку із затримкою виконання боржником грошового зобов'язання. Ухвалою Бериславського районного суду Херсонської області від 15 січня 2014 року провадження у справі було закрито на підставі пункту 2 частини першої статті 205 ЦПК України. Зазначена ухвала районного суду у передбаченому законом порядку ПАТ КБ «ПриватБанк» не оскаржувалася та 21 січня 2014 року набрала законної сили.

Заявлені позовні вимоги про стягнення із відповідача штрафних санкцій за період з 26 вересня 2013 року по час повторного звернення до суду із даним позовом на підставі договору, зобов'язання за яким припинилися 13 жовтня 2011 року, є необґрунтованими.

Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, оскільки суди правильно застосували до даних правовідносин норми матеріального права, дійшли обґрунтованого висновку про те, що зобов'язання за кредитним договором на суму 4 545 грн 22 коп. припинено, оскільки відповідач погасила заборгованість на підставі виданого судового наказу, а позивач скористався своїм правом на стягнення процентів за користування боржником кредитними коштами, штрафних санкцій за затримку виконання грошового зобов'язання, однак ухвалою Бериславського районного суду Херсонської області від 15 січня 2014 року провадження у справі було закрито. Своїм правом на оскарження даної ухвали у встановленому законом порядку, банк не скористався. За таких обставин вимоги про стягненні пені є безпідставними.

З урахуванням наведеного колегія суддів приходить до висновку, що оскаржені судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Частиною першою статті 410 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 400, 402, 410, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 16 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 02 серпня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник
Судді О. В. Білоконь
Є. В. Синельников
С. Ф. Хопта
Ю. В. Черняк