Справа № 645/7718/15-ц
Провадження № 2/645/36/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2018 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Ульяніч І.В.

за участю представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача ПАТ "Альфа Банк" - Августової М.В.

секретар судового засідання - Савченко В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Омега Банк», Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк», треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5 про захист порушеного права споживача фінансових послуг, визнання недійсним кредитного договору, договору іпотеки, договору поруки, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду із вказаним позовом, який у подальшому уточнив, та просив:

-визнати порушеними права ОСОБА_3, як споживача фінансових послуг;

-визнати недійсним кредитний договір №2006/0808/45-009 від 11 серпня 2008 року,

укладений між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Омега Банк» та ОСОБА_3;

- визнати недійсним договір поруки №2006/0808/45-009-Р-1 від 11.08.2008 року, укладений між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Омега Банк» та ОСОБА_4;

- визнати недійсним договір поруки №2006/0808/45-009-Р-2 від 11.08.2008 року, укладений між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Омега Банк» та ОСОБА_5

- визнати недійсним іпотечний договір №2006/0808/45-009-Z-1 від 11 серпня 2008 року, укладений між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Омега Банк» та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Зубаревим І.Ю. за №5824.

- зняти заборону на відчуження нерухомого майна, що належить ОСОБА_3, і яке було передано в іпотеку ВАТ Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Омега Банк», а сааме: двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею: 44,4 кв. м., житловою площею: 29,9 кв.м., зареєстровану в реєстрі за №5825.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 11 серпня 2008 року між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Омега Банк», та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір №2006/0808/45-009, згідно якого банк надає позивачу кошти у вигляді кредиту у розмірі 46 000,00 доларів США на строк до 11 серпня 2036 року на умовах, передбачених цим договором, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,50% за весь строк фактичного користування кредитом. Кредит надавався для здійснення позичальником розрахунків по договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1.

Повернення тіла кредиту та сплата процентів за кредитом було обумовлене умовами кредитного договору: шляхом здійснення позичальником фіксованих платежів (ануїтетні платежі) у сумі 494,53 долари США у чітко встановлений термін, а саме - щомісячно до 10 числа кожного місяця, на рахунок ВАТ «Сведбанк».

В гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на 11 серпня 2008 року сума кредиту у розмірі 46 000,00 доларів США дорівнювала 222 870,00 грн. Забезпеченням кредитних зобов'язань позичальника виступає іпотека придбаної з залученням кредитних коштів квартира, згідно з іпотечним договором № 2006/0808/45-009-Z-1 від 11 серпня 2008 року.

Крім того, 11 серпня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_4 було укладено договір поруки № 2006/0808/45-009-Р-1, а також між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_5 було укладено договір поруки № 2006/0808/45-009-Р-2, згідно яких поручителі взяли на себе зобов'язання відповідати за виконання ОСОБА_3 умов кредитного договору.

В червні 2012 року від працівників ПАТ «Сведбанк» ОСОБА_3 стало відомо, що ІІАТ «Сведбанк» здійснив відступлення права вимоги за кредитним договором №2006/0808/45-009 від 11 серпня 2008 року ПАТ «Дельта Банк». Однак, жодного офіційного повідомлення позивач в 2012 році не отримував. Лише згодом в 2015 році на запит позивача йому було надано виписку з договору купівлі-продажу прав вимоги від 25 травня 2012 року.

18 червня 2012 року листом № 40882-23-б/б позивачу було повідомлено, що ПАТ «Дельта Банк» 15 червня 2012 року здійснив відступлення права вимоги ПАТ «Альфа Банк» за кредитним договором №2006/080845-009 від 11 серпня 2008 року.

Позивач зазначає, що при підписанні кредитного договору ПАТ «Омега Банк» свідомо не надав позивачу інформацію в письмовій формі про умови кредитування, а також орієнтовану сукупну вартість кредиту, яка надається перед укладенням кредитного договору, договір не містить графік платежів згідно зі строковістю, зазначеною в договорі, вартості сплати всіх супутніх послуг, чим порушив вимоги ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», щоб вплинути на здійснення позичальником - ОСОБА_3 вибору щодо отримання кредиту саме у відповідача.

Крім того, позивач вказує, що з кредитного договору № 2006/0808/45-009 від 11 серпня 2008 року вбачається, що в його змісті відсутні встановлені законодавством обов'язкові умови, які необхідні для його укладення, а саме:

- належно не наведено детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг;

- не встановлено умов надання кредиту, зокрема про можливі настання валютних ризиків для позичальника;

- не встановлено, не розкрито та є відсутніми обов'язкові умови, щодо основних економічних і правових вимог виникнення іпотечного боргу, шляхом оприлюднення їх у письмовій формі, ще до укладення такого договору;

- не встановлено інфляційного застереження та відсутні належні дані і відомості, відносно досягнутої домовленості, про розрахунки індексації інфляційних втрат вартості предмету іпотеки та збереження її реальної вартості.

Оскільки вищевказані обов'язкові відомості не були встановлені та не розкриті відповідачем в кредитному договорі, то він не відповідає вимогам чинного законодавства України, а його сторонами в належній формі не було досягнуто згоди щодо істотних умов договору, передбачених законодавством. Позивач вважав, що банк свідомо ввів його в оману щодо істотних умов договору, зокрема його ціни та відсоткової ставки.

ОСОБА_3 зазначає, що за таких обставин іпотечний договір № 2006/0808/45-009-Z-1 від 11 серпня 2008 року, укладений між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Омега Банк» та ним, а також договори поруки підлягає визнанню судом недійсним на підставі ч.2 ст.548 ЦК України.

Представник ПАТ «Дельта Банк» надав суду заперечення на позовну заяву, у яких вказав, що не визнає позовних вимог ОСОБА_3 та вважає їх незаконними і необґрунтованими посилаючись на те, що при підписанні кредитного договору банком належним чином були виконані усі вимоги щодо надання належної інформації згідно вимог законодавства України, зокрема Закону України «Про захист прав споживачів». У пункті 1.5 Кредитного договору зазначено які саме комісії підлягають сплаті, у тому числі і за розрахунково-касове обслуговування. Також позивачем було підписано Додаток до Кредитного договору «Графік погашення кредитної заборгованості». Таким чином, ОСОБА_3 на час підписання договору та додаткових угод до нього володів у повному обсязі всією необхідною інформацією для прийняття власного рішення щодо підписання Кредитного договору і додаткових угод до нього та погодився зі всіма викладеними у його тексті умовами.

Таким чином посилання позивача (позичальника) на ту обставину, що він вимушений був укласти кредитний договір на невигідних для себе умовах та на те, що договір не містить умов, які передбачені законодавством, є безпідставними та необгрунтованими.

Також представник ПАТ «Дельта Банк» вказує, що предметом кредитного договору охоплюється виключно надання та повернення кредиту в іноземній валюті, що не є залежним від будь-яких коливань курсів інших іноземних валют, а також девальвації чи ревальвації курсу національної валюти України - гривні. Факт девальвації гривні по відношенню до світових валют (загальновідомий факт) постійно відбувався протягом всього часу з моменту проголошення незалежності України. Так, банк надав позичальнику кредит в іноземній валюті (доларах США) в 2007 року з остаточною датою повернення кредиту у 2032 році, тобто строком на 25 років. Очевидним є факт того, що протягом 25 років можливе коливання курсів валют, а нехтування цим фактом є необачною поведінкою з боку сторін договору.

Оскільки Кредитним договором №2006/0808/45-009 від 11 серпня 2008 року жодна з вимог ст. 203 ЦК України не порушується, по усім суттєвим умовам договору досягнуто згоди, то вищезазначений кредитний договір не може буди визнаний недійсним. Виходячи з викладеного вище, договір споживчого кредитування є повністю законним, що виключає можливість визнання його недійсним. З цього можна зробити висновок про те, що договори забезпечення (а сааме: договір поруки та іпотеки) також є такими, що повністю відповідають нормам чинного законодавства.

Представник ПАТ «Дельта Банк» просив суд звернути увагу, що п. 11.13 Кредитного договору позичальник підтвердив що перед укладанням кредитного договору банк надав йому в письмовій формі усю інформацію про умови кредитування. Також при укладанні кредитного договору йому була надана вся необхідна інформація, передбачена «Правилами надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».

Крім цього представник ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з заявою, у якій просив застосувати строки позовної давності та відмовити в задоволенні позову ОСОБА_3, оскільки перебіг позовної давності щодо визнання недійсним кредитного договору від 11 серпня 2008 року закінчився 11 серпня 2011 року, оскільки позивач знав про порушення свого права/особу, яка його порушила з 11 серпня 2008 року. Натомість, позивач звернувся до суду з позовом у даній справі лише у серпні 2015 року, тобто строк позовної давності закінчився до дати звернення позивача до суду.

Представник ПАТ "Альфа Банк" також надав заперечення на позовну заяву, у якій вказав, що вважає цей позов безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. 25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» відповідно до чинного законодавства України був укладений Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами. В свою чергу, 15 червня 2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа Банк» був укладений Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитним договором. Таким чином, на даний час усі права кредитора за вищевказаним кредитним договором належать ПАТ "Альфа-Банк". Посилання позивача на порушення норм Цивільного кодексу та вимог діючого законодавства під час укладення договору є неспроможним та безпідставним, оскільки підписуючи кредитний договір, позивач не заперечував проти його умов, та не було жодних підстав, які б змушували ОСОБА_3 підписати договір на вкрай невигідних для себе умовах.

Під час укладання кредитного договору, позичальника було проінформовано про зобов'язання забезпечувати погашення отриманого кредиту у валюті отриманого кредиту, як і зазначено у п. 3. 1.1. Кредитного договору.

Щодо твердження позивача про відсутність у банку права встановлювати у договорі будь-які комісійні винагороди, оскільки це суперечить Закону України «Про захист споживачів», представник ПАТ "Альфа Банк" зазначив, що ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» (у редакції на дату писання спірного кредитного договору) визначено, що комерційні банки самостійно встановлюють процентні ставки та комісійну винагороду по своїх операціях. У порушення наведених норм, позивач не надав жодних доказів того, що банком вчинялись будь-які дії щодо введення позивача в оману при укладенні договору.

Представник ПАТ "Альфа-Банк" також вказував на пропуск ОСОБА_3 позовної давності, просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_1 надала суду пояснення до позовної заяви, у яких вказала, що відповідачами не доведені ті обставини, на які вони посилаються, адже до матеріалів справи не додані докази проведення переддоговірної роботи з позивачем в порядку ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», докази надання позивачу, як споживачу фінансових послуг, детального розпису сукупної вартості кредиту з урахуванням реальної процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг та абсолютного подорожчання кредиту, тобто фактично відсутня істотна умова - ціна договору. Вказує, що за Заявою отримання готівки фізичним особам без відкриття поточного рахунку можна отримати виключно переказ у валюті або ж кредит у гривні, таким чином заява про видачу готівки не є доказом видачі позивачу кредиту у сумі та валюті, вказаній у кредитному договорі.

Представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити. При цьому представник позивача зазначила, що банком були порушені вимоги Закону України «Про захист прав споживачів». Перед укладанням кредитного договору банк повинен був попередити позивача про орієнтовну сукупну вартість кредиту, про суму відсотків, страхування, супутні витрати тощо. Матеріали справи не містять письмових відомостей про сукупну вартість кредиту, позивач не був обізнаний як розподіляється кредит, кредитний договір має несправедливі умови, не було надано всю необхідну інформацію щодо умов кредиту, реальну відсоткову ставку. Відсоткову ставку було збільшено, про що банк не повідомив. Кредит був отриманий в гривневому еквіваленті, відсутні документи про надання банком кредиту в валюті. Позивача банк ввів в оману. Банком були порушені ст.. 11,18,19 Закону України «Про захист прав споживачів». Крім того, представник позивача зазначила, що позивач отримував кредит в банку, сплачував його. На час укладання кредитного договору умови договору його влаштовували. Про порушення його прав він дізнався в 2015 році, коли звернувся за консультацією до юриста. Зазначила, що дійсно щодо позивача в провадженні суду є цивільна справа про стягнення заборгованості за кредитом, з цим позовом він звернувся до суду після звернення банку до суду про стягнення заборгованості.

Представник відповідача ПАТ «Омега Банк» у судове засідання не з'явився, надали суду заяву про розгляд справи без участі його представника.

Представник відповідача ПАТ "Альфа Банк" - Августова М.В. у судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні, також просила застосувати строк позовної давності, так як кредитний договір позивачем був укладений в 2008 році, а до суду він звернувся лише в 2015 році, у зв»язку із тим, що банк звернувся до суду із заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором. Також зазначила, що банком перед укладанням кредитного договору була надана уся необхідна інформація щодо умов договору, в тому числі інформація про супутні втрати позивача, що підтверджується матеріалами справи, зокрема анкетою позивача, в якій зазначено про надання інформації по кредиту.

Представник відповідача ПАТ «Дельта Банк» - в судовому засіданні позов не визнав, надали заперечення проти позову, а також заяву про застосування строку позовної давності. Також представник зазначила, що ПАТ «Дельта Банк» став кредитором за кредитним договором, позовні вимоги вважали необґрунтованими, позивач був ознайомлений з усіма правами, обов»язками та умовами кредитного договору. Прихованих умов в договорі не має, обставин, на час укладання договору, які є підставою визнання договору не дійсним, не має. Жодних доказів позивачем не було зазначено в підтвердження заявлених вимог.

Треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5 у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися судом належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представників відповідачів, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного.

Судом встановлено, що 11 серпня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 2006/0808/45-009 (кредитний договір на купівлю житлової нерухомості), відповідно до п. 1.1 якого, банк надає позичальникові грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 46 000 доларів США на строк по 11 серпня 2036 року включно та на умовах, передбачених у цьому договорі, а позичальник зобов'язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобов'язання у повному обсязі у терміни, передбачені цим договором. Кредит надається позичальнику лише після укладання іпотечного договору про іпотеку Об'єкта нерухомості, зазначеного в п. 1.4 цього договору.

Відповідно до п. 1.3 договору, позичальник сплачує банку проценти за користування кредитом у розмірі 12,50% річних за весь строк фактичного користування кредитом. Сторони за взаємною згодою, досягнутою при укладанні цього договору, встановили, що розмір визначеної у цьому пункті процентної ставки може змінюватися без укладання додаткового правочину до цього договору, у випадку і у порядку, встановленому у п. 6.1, п. 8.4 цього договору.

Кредитні кошти призначені для здійснення позичальником розрахунків по договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, загальною площею 44 кв. м. (п.1.4 кредитного договору).

Пунктом 1.5 договору передбачено, щодо складу сукупної (загальної) вартості кредиту для позичальника (його витрат) у зв'язку з отриманням кредиту на умовах цього договору включаються суми, необхідні для погашення кредиту, суми передбачених цим договором процентів, комісій, можливих неустойок, вартість витрат, пов'язаних з укладанням іпотечного договору, передбаченого п. 2.1 цього договору, у тому числі будь-яких змін та доповнень до нього та вартість страхування об'єкта нерухомості за іпотечним договором відповідно до п. 5.7 договору. Витрати, пов'язані з укладанням/зміною іпотечного договору, договору страхування об'єкту нерухомості, сплачуються позичальником самостійно безпосередньо особам, що надають відповідні нотаріальні послуги/послуги страхування.

Починаючи з 10 жовтня 2008 року позичальник здійснює погашення кредиту та сплату процентів за період користування кредитом, нарахованих відповідно до п.3.2. цього Договору, шляхом здійснення фіксованих платежів (далі - Ануїтетні платежі або Ануїтетний платіж) у сумі 494,53 доларів США у чітко встановлений цим Договором термін 10 (десятого) числа кожного місяця та в день закінчення кредитного договору. До настання терміну вказаного в абзаці першому цього підпункту п 3.1 Позичальник сплачує фактично нараховані відсотки за період користування кредитом не пізніше 10 числа наступного місяця, починаючи з місяця наступного за місяцем надання кредиту. (п. 3.1 кредитного договору).

Кредитним договором передбачені усі його істотні умови. (а.с.12-20)

В пункті 11.1 Договору зазначено, що - укладаючи цей Договір, Позичальник усвідомлює та підтверджує, що умови Договору для нього зрозумілі, відповідають його інтересам, є розумними та справедливими. Підписанням цього договору Позичальник свідчить, що він до підписання цього Договору ознайомився з усіма умовами, на яких банк здійснює кредитування фізичних осіб, та загальною вартістю всіх витрат, пов»язаних з отриманням кредиту в банку, та свідомо обрав умови кредитування, викладені в цьому Договорі. Укладаючи цей Договір, позичальник свідчить, що під час укладання та виконання цього договору Позичальник не знаходиться під впливом омани, обману, насильства, погрози, зловмисної угоди або збігу важких обставин.

Також п. 11.5 Договору передбачено право банку повністю або частково перевести свої права та зобов»язання по Договору, а також угодам, пов»язаним із забезпеченням повернення кредиту, третій особі без згоди Позичальника.

Сторони погодили, що з укладанням цього Договору досягли згоди з усіх його істотних умов (п.11.11 Договору)

Додатком до кредитного договору передбачені суми та дати погашення кредиту, тобто графік погашення кредиту, з даним додатком був ознайомлений позивач, що підтверджується його підписом (а.с.21-27)

11 серпня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_3 укладено іпотечний договір № 2006/0808/45-009Z-1, посвідчений нотаріусом ХМНО Зубарєвим І.Ю. та зареєстрований в реєстрі під № 5825, згідно якого на забезпечення виконання основного зобов'язання іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме - квартиру № 17, що складається з 2 житлових кімнат, загальною площею 44,4 кв.м., житловою площею 29,9 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.28-30)

25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладений договір купівлі-продажу прав вимоги, за яким до ПАТ «Дельта Банк» перейшло право вимоги до ОСОБА_3 за кредитним договором № 2006/0808/45-009. (а.с. 31, 78-80, т. 1)

15 червня 2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа Банк» укладений договір купівлі-продажу прав вимоги, за яким до ПАТ «Альфа Банк» перейшло право вимоги до ОСОБА_3 за кредитним договором № 2006/0808/45-009, про що було повідомлено позивача ОСОБА_3 (а.с.32 т.1, 39-45 т.2)

Згідно неодноразових звернень позивача до ПАТ «Омега Банк», ПАТ «Альфа Банк» та ПАТ «Дельта Банк» про отримання документів, позивач у своїх зверненнях зазначає, що він отримав кредит в сумі 46000 доларів США (а.с.48-54)

На виконання ухвали Фрунзенського районного суду м. Харкова від 01 жовтня 2015 року, ПАТ «Альфа Банк» було надано належним чином завірену копію кредитної справи № 1761 ОСОБА_3 за кредитним договором №2006/0808/45-009 від 11 серпня 2008 року. (а.с.90-149)

В копіях матеріалів кредитної справи № 1761 міститься заява на видачу готівки № 2985974/1113 від 11 серпня 2008 року, згідно якої ОСОБА_3 отримав від ВАТ «Сведбанк» грошові кошти у сумі 46 000 доларів США, що еквівалентно 222 870,00 грн., та підтверджується підписом позивача. (а.с.100)

У заяві-анкеті від 24 липня 2008 року ОСОБА_3 своїм особистим підписом підтвердив, що перед укладанням кредитного договору банк надав йому в письмовій формі вичерпну інформацію про умови кредитування та про орієнтовану сукупну вартість кредиту, йому було роз'яснено існуючі особливості кредитування, переваги та недоліки запропонованих схем кредитування. (а.с. 104-105, т. 1)

Згідно з бюлетенем продукту «Кредит на купівлю житлової нерухомості на вторинному ринку» для мережі «ТАС-Банк» (ПАТ «Сведбанк») від 11 серпня 2008 року, ОСОБА_3 отримав для ознайомлення умови кредитування. В яких зазначена форма видачі кредиту, термін кредитування, відсоткова ставка, додаткові комісії та витрати, порядок погашення кредиту, форма та види забезпечення, можливість відстрочки, додаткового погашення та інші умови (а.с. 106-107, т. 1).

11 серпня 2008 року з метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань позивачем, між ВАТ «Сведбанк», ОСОБА_5 та ОСОБА_3 був укладений договір поруки № 2006/0808/45-009-Р-2, та між ВАТ «Сведбанк», ОСОБА_4 та ОСОБА_3був укладений договір поруки № 2006/0808/45-009-Р-1, відповідно до умов яких ОСОБА_5 та ОСОБА_4взяли на себе зобов'язання нести солідарну відповідальність з позичальником перед банком за виконання позичальником умов основного зобов'язання усім належним їм майном та грошовими коштами. (а.с. 118, 119, т.1).

11 серпня 2008 року ОСОБА_3 була придбана квартира АДРЕСА_1 за договором купівлі-продажу від 11 серпня 2008 року, посвідченим нотаріусом ХМНО Зубарєвим І.Ю., зареєстрованим в реєстрі за № 5821, що підтверджується також витягом КП «ХМБТІ» про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 19853951 від 12 серпня 2008 року. (а.с.140,141 т. 1)

Згідно виписки по особовим рахункам позивача за період з 18.06.2012 року по 10.11.2014 року, вбачається, що ОСОБА_3 вносив в погашення кредиту суми до серпня 2014 року (а.с.150-206)

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12 травня 2016 року була призначена по справі судова економічна експертиза фінансово-кредитних операцій.

Згідно висновку судової економічної експертизи ХНДІСЕ ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса № 5621 від 01 вересня 2016 року, на поставлені питання експерт прийшов до наступних висовків:

-в обсязі наданих на дослідження матеріалів, документально підтвердити видачу ВАТ «Сведбанк» кредитних коштів ОСОБА_3 в сумі 46000,00 доларів США, згідно з кредитним договором №2006/0808/45-009 від 11 серпня 2008 року, у відповідності до вимог нормативних актів, що регламентують здійснення касових операцій в банках України, не надається за можливе, з причин, наведених у дослідницькій частині;

-в обсязі наданих матеріалів, розраховані відповідно до вимог правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України № 168 від 10 травня 2007 року, згідно з умовами кредитного договору №2006/0808/45-009 від 11 серпня 2008 року (на момент його укладання), показники сукупної вартості кредиту становлять: 1) реальна процентна ставка (у процентному значенні) - 13,9%; 2) абсолютне значення подорожчання кредиту (у грошовому виразі) - 125645,75дол. США.

Надана на дослідження копія кредитного договору № 2006/0808/45-009 від 11 серпня 2008 року (з урахуванням додатків до нього) не містить інформації щодо реальної процентної ставки (у процентах річних) та абсолютного значення подорожчання кредиту (у грошовому виразі). Розрахований у відповідності до вимог Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168, згідно з умовами кредитного договору № 2006/0808/45-009 від 11 серпня 2008 року, показник реальної процентної ставки не відповідає зазначеному у кредитному договорі розміру процентної ставки.

Докладний розрахунок щомісячних платежів за кредитним договором № 2006/0808/45-009 від 11 серпня 2008 року (у т.ч. платежі за кредитом, проценти за користування кредитом, комісії та страхові платежі) наведений у додатку №1 до цього висновку.

В обсязі наданих матеріалів, документальне оформлення операції з видачі готівкових коштів ОСОБА_3 відповідно до кредитного договору №2006/0808/45-009 від 11 серпня 2008 року не відповідає вимогам нормативних актів, які регламентують здійснення касових операцій в банках України.

В обсязі наданих матеріалів, загальна сума коштів, сплачених ОСОБА_3 на погашення заборгованості за кредитним договором №2006/0808/45-009 від 11 серпня 2008 року та платежів, пов'язаних з отриманням та обслуговуванням кредиту за вказаним кредитним договором (в т.ч. комісій та страхових платежів) становить 50689,83 дол. США, 10910,63 грн.(а.с.90-100 т.2)

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_9, підтримав наданим ним висновок та пояснив, що до сукупної вартості включаються всі платежі, в тому числі і нотаріальні послуги, кредитний договір не містить повної інформації. Якщо би початок платежів за кредитним ддоговором був передбачений з вересня, а ні з жовтня 2008 року, сукупна вартість не збільшилася би.

Після надходження до суду висновку судового експерта ХНДІСЕ ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса № 5621 від 01 вересня 2016 року, представник ПАТ «Альфа Банк» надав суду додаткові пояснення по справі, у яких вказав, що судовим експертом було порушено норми Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, яка затверджена Наказом Міністерства юстиції України від 03.11.1998 р. № 705/3145, яка розмежовує перелік питань, які можна поставити на експертизу, перелік міститься в ч.3 розділі III Інструкції (експертиза документів фінансово-кредитних операцій). Таким чином, питання в експертному висновку під номерами 2,3,4 не відповідають переліку. У висновку по першому питанню експерт не надав конкретної відповіді щодо можливості підтвердити видачу кредитних коштів, проте про це свідчать часткові платежі позивача. Також представник ПАТ «Альфа Банк» посилався на ст. 59 ЦПК України (в редакції, яка діяла на час подання пояснень), відповідно до якої суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору.

За положеннями статей 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов'язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст.. 81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За правилами ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Як зазначено вище, доводи позивача при обґрунтуванні позовних вимог зводяться до того, що при укладенні кредитного договору йому не було надано інформації щодо загальної сукупної вартості кредиту та її складових, умови укладеного між сторонами у справі договору суперечать положенням Закону України «Про захист прав споживачів», не відповідають Правилам надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постанова Правління Національного банку України 10 травня 2007 року за N 168, оскільки не містять відомостей щодо детального розпису загальної сукупної вартості кредиту та її складових, договір містить несправедливі умови, позивача було введено в оману, що посприяло укладанню ним договору.

Правила надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою Правління Національного банку України 10 травня 2007 року за N 168 регулюють порядок надання банками споживачу повної, необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про сукупну вартість споживчого кредиту (кредиту на поточні потреби, кредиту в інвестиційну діяльність, іпотечного кредиту) з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача, які пов'язані з отриманням, обслуговуванням та погашенням кредиту (у тому числі наданого у формі кредитної лінії, овердрафту за картковим рахунком тощо) і мають бути оплачені споживачем згідно з вимогами законодавства України та/або кредитного договору про надання споживчого кредиту (п. 1.2 Правил).

Наслідки ненадання банками споживачу повної, необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про сукупну вартість споживчого кредиту вказаними правилами не передбачені.

За положеннями підпункту д) абз. 1 ч. 2, абз. 2 ч. 2; підпунктів 1), 2), 5), 6) абз. 3 ч. 4; підпункту 2) ч. 5, ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції чинній на момент укладення оспорюваного кредитного договору) перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо).

У разі ненадання зазначеної інформації суб'єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 цього Закону.

У договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: сума кредиту; детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача; річна відсоткова ставка за кредитом; інші умови, визначені законодавством.

До договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими споживач зобов'язаний під час укладення договору укласти інший договір з кредитодавцем або третьою особою, визначеною кредитодавцем, крім випадків, коли укладення такого договору вимагається законодавством та/або коли витрати за таким договором прямо передбачені у складі сукупної вартості кредиту для споживача.

Статтями 15, 23 Закону України «Про захист прав споживачів» не передбачено такої підстави для визнання кредитного договору недійсним, як надання/ненадання суб'єктом господарювання інформації споживачеві послуг про орієнтовну сукупну вартість кредиту, вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту, тощо. У таких випадках споживач може наділятися правом на розірвання договору, правом на відшкодування завданих йому збитків, і на суб'єкта господарювання можуть накладатися штрафні санкції (ч. 7 ст. 15, ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів»).

За таких обставин, посилання позивача на те, що кредитний договір слід визнати недійсним через порушення його права з боку відповідача на інформацію щодо сукупної вартості кредиту та її складових, є безпідставним. Крім того, що в судовому засіданні встановлено, що уся необхідна інформація позивачу банком була надана, що підтвердив позивач своїм підписом в анкеті-заяві та в кредитному договорі.

За таких обставин, підстави для визнання оспорюваного кредитного договору та договору іпотеки недійсними через невідповідність їх умов вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», невідповідність умов договору положенням Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою Правління Національного банку України 10 травня 2007 року за N 168, в даному випадку відсутні.

При розгляді справи встановлено факт наявності між сторонами у справі кредитних зобов'язань, оформлених кредитним договором від 11 серпня 2008 року у відповідності до вимог ст. 1054 ЦК України з додатками, які містять вичерпну інформацію щодо загальної вартості та складових кредиту, графіку його погашення, тощо. Встановлено, що позивач погодився з кредитними умовами, запропонованими відповідачем, та їх виконував протягом значного часу та до суду з даним позовом звернувся лише після подачі позову про стягнення заборгованості банком.

З урахуванням наведеного вище, вимог ст. ст. 627, 1054 ЦК України та встановлених судом у справі обставин, в даному випадку відсутні підстави для задоволення позову про визнання недійсним кредитного договору в цілому з підстав, передбачених ч. 1 ст. 215, ч. 1 ст. 203 ЦК України.

Підстави позову про визнання недійсним кредитного договору, заявлені позивачем на підставі ч. 1 ст. 230 ЦК України, суд також визнали безпідставним.

Частиною 1 статті 230 ЦК України передбачено, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним.Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідно до статей 229 - 233 ЦК України правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (ст. 229 ЦК України), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення.

У п. 20 цієї постанови роз'яснено, що правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які

впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою

обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману

повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо

мотивів правочину не має істотного значення.

В уточненій позовній заяві позивач також просив визнати недійсними договори поруки укладені між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Омега банк» та ОСОБА_4 від 04.07.2008 року та ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Омега банк» та ОСОБА_5 від 04.07.2008 року. Підставою визнання даних договорів поруки недійсними позивач зазначив положення ч. 2 ст. 548 ЦК України.

Згідно ч. 2 ст. 548 ЦК України - недійсне зобов'язання не підлягає забезпеченню. Недійсність основного зобов'язання (вимоги) спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

В судовому засіданні встановлено, що підстави для визнання недійсним кредитного договору відсутні, тому відповідно відсутні підстави визнання недійсними договорів поруки.

Крім того, статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

В судовому засіданні встановлено, що поручителі за кредитним договором - треті особи по справі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до суду з будь-якими вимогами не звертались.

В судовому засіданні було встановлено, що кредитний договір, а також іпотечний договір та договори поруки були укладені в письмовій формі та підписані сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. Позивач на момент укладення кредитного договору не заявляв додаткових вимог щодо умов спірних договорів та в подальшому виконував умови кредитного договору, зокрема сплачував платежі. Відповідач надав позивачу документи, які передували укладенню договору кредиту, у тому числі й щодо сукупної вартості кредиту, реальної процентної ставки; у додатках до кредитного договору є загальна вартість кредиту, графік погашення кредиту, які підписані позивачем, міститься повна інформація стосовно умов кредитування. В судовому засіданні не було надано доказів, які б були підставою для визнання спірних договорів недійсними відповідно до положень частини першої статті 230 ЦК України, як укладених унаслідок введення в оману позичальника з боку банку та положень статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Позивач не навів доказів щодо введення його в оману під час укладення кредитного договору, та договору іпотеки, оскільки перед їх підписанням він мав можливість ознайомитися та був ознайомлений з текстом та умовами договору та власноручно їх підписав, тому у задоволені позову необхідно відмовити. Крім того, в судовому засіданні було встановлено, що про всі зазначені в позові обставини, позивачу було відомо під час укладення кредитного договору в 2008 році, а звернувся він до суду з позовом лише в 2015 році, з порушенням встановленого законом строку, у зв"язку із подачею банком позову про стягнення заборгованості.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 76, 81, 82, 259, 263, 263-265 ЦПК України , суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Омега Банк», Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк», треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5 про захист порушеного права споживача фінансових послуг, визнання недійсним кредитного договору, договору іпотеки, договору поруки - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення лише вступної та резолютивної частин судового рішення, а також у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_3, місце проживання: АДРЕСА_1, НОМЕР_1.

Відповідачі: Публічне акціонерне товариство «Омега Банк», місцезнаходження: м. Київ, вул. Новокостянтинівська, буд. 18В.

Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», місцезнаходження: м. Київ, вул. Щорса, буд. 36-Б, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 34047020.

Публічне акціонерне товариство «Альфа Банк», місцезнаходження: м. Київ, вул. Десятинна, буд. 4/6, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 23494714.

Треті особи: ОСОБА_4, місце проживання: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2.

ОСОБА_5, місце проживання: АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3.

Повне судове рішення складено 07 березня 2018 року.

Суддя - І. В. Ульяніч