пр. № 6/759/58/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2018 року суддя Святошинського районного суду м.Києва Миколаєць І.Ю., розглянувши подання головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Міністерства юстиції України про затвердження мирової угоди на стадії виконання рішення суду, укладену між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у цивільній справі за позовомОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Головний державний виконавець Святошинського РВ ДВС м.Київ направив на адресу суду в порядку ст.372 ЦПК України мирову угоду, укладену в ході здійснення виконавчого провадження між сторонами по виконанню виконавчого листа № 759/16644/16-ц виданого 14.03.2017 року Святошинським районним судом м.Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання спільної дитини.

Рішенням суду, ухваленим 14.03.2017 р. із врахуванням змін внесених рішенням Апеляційного суду м.Києва від 04.07.2017 р. було вирішено : «Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний НОМЕР_1, зареєстрований: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрована: АДРЕСА_2, аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 1/3 частини заробітку ( доходу) щомісячно починаючи з 02.12.2016 року і до його повноліття."

ЦПК України пердбачає можливість затвердження мирової угоди у процесі виконання рішення.

У тексті мирової угоди стяугвач та боржник, посилаючись на поглиблення економічної кризи, погодились на те, що боржник потенційно може втратити заробіток, а тому сторони домовились, що боржник сплатить єдиним платежем усю суму аліментів до досягнення дитиною повноліття у розмірі 266305,20 грн.

Таким чином, зважаючи на обов»язок боржника сплачувати аліменти впродовж повних 86 місяців, розмір аліментів на місяць складає 3096,57 грн.

Відповідно до ч.3 ст.434 ЦПК України, суд має право відмовити у затвердженні мирової угоди у процесі виконання рішення з підстав, визначених статтею 207 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.207 ЦПК України, мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов»язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Пунктом 1 частини 5 статті 207 ЦКП України передбачено, що суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди, якщо її умови зокрема, порушують права чи охоронювані інтереси інших осіб.

При вирішенні можливості затвердження мирової угоди, суд бере до уваги норму закону, яка визначає мінімальний розмір аліментів, який присуджується платнику аліментів і який не може бути меншим ніж 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щорічне збільшення прожиткового мінімуму, а також бере до уваги саму підставу, що зумовила боржника та стягувача укласти мирову угоду - поглиблення економічної кризи в Україні, у результаті якої може значно змінитись курс валют в сторону знецінення української гривні.

Таким чином, зважаючи на строк, впродовж якого боржник повинен сплачувати аліменти, термін якого спливає 11.02.2023 року, грошові кошти, які боржник погодився передати стягувачу на утримання дитини, з великою вірогідністю можуть знецінитись. Слід зазначити, що знецінення грошових коштів за законом економіки також відбувається і за відсутності економічної кризи.

Боржник та стягувач вирішують питання сплати аліментів лише в сторону погіршення матеріального стану боржника, але не розглядають питання в сторону поліпшення його матеріального стану.

Суд вважає, що дана мирова угода суперечить інтересам дитини, оскільки батьками дитини - боржником та стягувачем - не вирішені питання ліміту коштів на місяць, алгоритм дій у разі законодавчої зміни мінімального прожиткового рівня для дитини відповідного віку, не вирішено питання місця зрозміщення грошових коштів, а також питання знецінення грошових коштів, яке могло б бути частково вирішено шляхом їх розміщення на депозитному рахунку в банківській установі державного підпорядкування. Крім того, сторонами врахована лише обставина можливого погіршення матеріального стану боржника (економічна криза) та не врахована можлива обставина покращення його матеріального стану.

Дані висновки суд зробив беручи до уваги норми Сімейного кодексу України та відповідні їм законодавчо визначені умови, які передабчають можливість вирішення питання стягнення аліментів у результаті поліпшення, погіршенння матеріального стану боржника, а також можливостей укладання договору між батьками про сплату аліментів на дитину, припинення права на аліменти на дитину. Суд вважає, що надане право на вільне викладення мирововї угоди не повинно суперечити також і духу самого Сімейного кодексу України.

Враховуючи вищенаведене суд вважає, що мирова угода суперечить інтересам дитини, а тому відмовляє у її затвердженні.

Керуючись ст.207, 434, ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у затвердженні мирової угоди на стадії виконання рішення суду, укладену 12.10.2017 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у цивільній справі за позовомОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.Ю.Миколаєць