АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_____________________________________
Апеляційне провадження
№ 22-ц/796/2659/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 березня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

судді - доповідача Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Музичко С.Г.

розглянувши у порядку частини 2 статті 369 ЦПК України апеляційну скаргу ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 на ухвалу судді Дарницького районного суду міста Києва від 25 вересня 2017 року (суддя Вовк Є.І.) про повернення позовної заяви ОСОБА_1 до голови садового товариства «Автомобіліст-1» ОСОБА_3 про зобов'язання вчинити дії щодо приватизації земельної ділянки та відшкодування моральної шкоди,

встановила:

у вересні 2017р. позивач звернулася до суду з позовом про зобов'язання відповідача розглянути та завірити документи для приватизації земельної ділянки НОМЕР_1, площею 0,0400 га, у власність ОСОБА_4 для індивідуального садівництва (01.05) в садовому товаристві «Автомобіліст-1» по вул. Моторній, на території Соколівської сільської ради, Бобровицького району Чернігівської області за рахунок земель державної власності (запас) за межами населеного пункту; земельної ділянки №287, площею 0,1200 га, у власність ОСОБА_5 для індивідуального садівництва (01.05) в садовому товаристві «Автомобіліст-1» по вул. Моторній, на території Соколівської сільської ради, Бобровицького району Чернігівської області за рахунок земель державної власності (запас) за межами населеного пункту; земельної ділянки НОМЕР_2, площею 0,800 га, у власність ОСОБА_1 для індивідуального садівництва (01.05) в садовому товаристві «Автомобіліст-1» по вул. Київській, на території Соколівської сільської ради, Бобровицького району Чернігівської області за рахунок земель державної власності (запас) за межами населеного пункту. Також позивач просила стягнути з відповідача 1 000 000грн. моральної шкоди.

Ухвалою судді Дарницького районного суду міста Києва від 25 вересня 2017 року позовну заву повернуто позивачу для подання до належного суду.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 просять ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Позивач та її представник посилаються на порушення суддею норм процесуального права, оскільки статтею 185 ЦПК України не передбачена можливість повернення позовної заяви позивачу для подання до належного суду.

Позивач та її представник стверджують, що суд відповідно до ст. 31 ЦПК України повинен був передати справу на розгляд до іншого суду.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не подав.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду про

- 2 -

повернення позовної заяви розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Повертаючи позовну заяву позивачу для подання до належного суду, суддя виходив з того, що даний позов необхідно розглядати за правилами виключної підсудності за місцезнаходженням нерухомого майна відповідно до ст. 114 ЦПК України.

Колегія суддів вважає, що такий висновок судді відповідає нормам процесуального права.

Згідно ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Оскаржувана ухвала постановлена суддею 25 вересня 2017р., до прийняття Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року, яким внесені зміни до Цивільного процесуального Кодексу України, тому доводи апеляційної скарги про незастосування суддею норм ЦПК України, які набрали законної сили 15 грудня 2017р., є неправомірними.

Частиною 1 ст. 114 ЦПК України, редакція якої діяла на момент постановлення оскаржуваної ухвали, визначено, що позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Згідно з ч. 1 ст. 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Відповідно до змісту позовних вимог позивач звертається до суду з приводу приватизації земельних ділянок, які знаходяться на території Соколівської сільської ради, Бобровицького району Чернігівської області, що територіально не відноситься до Дарницького району м. Києва.

Відповідно до ч.1 ст.115 ЦПК України, у редакції, яка діяла на момент постановлення оскаржуваної ухвали, якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду, про що постановляється ухвала.

Крім того, пунктом 4 частини 3 статті 121 ЦПК України, редакція якої діяла на момент постановлення оскаржуваної ухвали, заява повертається у випадках, коли справа не підсудна цьому суду.

Враховуючи викладене, суддя першої інстанції прийшов до правомірного висновку, що даний позов не підсудний Дарницькому районному суду м. Києва і підлягає поверненню позивачу для подання до належного суду.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд повинен був передати справу на розгляд іншому суду, до територіальної юрисдикції (підсудності) якого належить дана справа, не ґрунтуються на нормах процесуального права, які діяли на момент постановлення оскаржуваної ухвали.

Також колегія суддів враховує, що наявність оскаржуваної ухвали не перешкоджає позивачу звернутися з даним позовом до належного суду у порядку, визначеному діючим ЦПК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суддею при постановленні ухвали про повернення позовної заяви не були порушені норми процесуального права, які діяли на момент її прийняття, тому підстав для скасування ухвали судді та задоволення апеляційної скарги не встановлено.

Керуючись ст.ст. 369, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів

- 3 -

постановила:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 залишити без задоволення, ухвалу судді Дарницького районного суду міста Києва Вовка Є.І. від 25 вересня 2017 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач:

Судді: