У Х В А Л А

16 березня 2018 року м. Добропілля

Суддя Добропільського міськрайонного суду Донецької області Любчик В.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою до ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дня пред'явлення заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Розглянувши заяву і додані матеріали, суддя приходить до наступного.

Згідно відповіді, надісланої суду відділом реєстрації Добропільської міської ради Донецької області 15 березня 2018 року, боржник ОСОБА_2, зареєстрований за адресою з 03.02.1998 року м. Добропілля, вул. Глінки, 9.

До заяви про видачу судового наказу заявник ОСОБА_1, долучає довідку, що проживає з сином ОСОБА_3 за адресою, що і боржник.

Таким чином заявниця ОСОБА_1, боржник ОСОБА_2 та їх неповнолітній син ОСОБА_3 проживають разом за адресою м. Добропілля, вул. Глінки, 9.

Окрім того, заявником надано довідку про склад сімї, відповідно до якої вона зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, до складу сімї входять доньки ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6.

Крім того, суддею встановлено, що заявницею не надано жодних належних та допустимих доказів невиконанням батьком дитини ОСОБА_2 обов'язку утримати свого неповнолітнього сина, та перебування його на саме її утриманні, що є порушенням п. 5 ч. 2 ст. 163 ЦПК України (у заяві повинно бути зазначено перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги), тобто заявниця не довела своїх вимог, і із заяви та поданих до неї документів фактично вбачається спір про право.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, суддя вважає за необхідне відмовити у видачі судового наказу.

Частиною 1 статті 166 ЦПК України передбачено, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись ст. ст. 161, 163, 165, 166 ЦПК України, суддя,-

п о с т а н о в и в:

відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2, аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана потягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В.М.Любчик