Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

27.03.2018 р. 145/268/18

2/145/366/2018

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого Кіосак Н. О. ,

за участю секретаря Віценко К.А.,

відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

встановив:

ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом, в якому вказує, що 01 травня 1993 року вона уклала шлюб з відповідачем в даній справі. Шлюб був зареєстрований Сутисківською селищною радою Тиврівського району Вінницької області. Актовий запис № 12.

Неповнолітніх дітей, народжених в даному шлюбі, немає. Розірвати шлюб в органах ДРАЦС відповідач відмовляється, тому вона вимушена звернутись до суду з даним позовом. Спільне майно вони поділять добровільно.

Фактично шлюб розпався, вони з відповідачем не підтримують шлюбних відносин. Вони втратили взаємні почуття один до одного, взаємоповагу, тому, на її думку, немає ніякого сенсу в продовжені та збереженні даного шлюбу. Причиною розірвання їхніх відносин стало те, що вони не могли знайти взаєморозуміння стосовно багатьох важливих питань, щодо їхнього спільного проживання. Взагалі, у них різні характери та погляди на життя і різні плани, щодо майбутнього. Тому в даний час між ними склались неприязні відносини, примирення уже неможливе. Вона вважає, що за таких обставин збереження даного шлюбу немає сенсу і не відповідає її інтересам.

Після розірвання шлюбу вона бажає залишити прізвище «Поступайло».

Нею не було подано іншого позову до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Просить розірвати шлюб.

Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «Поступайло».

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не зявилася, про розгляд справи повідомлена в телефонному режимі. В позовній заяві просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задоволити.

Відповідач ОСОБА_1 позов визнав, пояснив, що протягом півроку з позивачкою не підтримують шлюбних відносин.

Суд, вислухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

01.05.1993 року сторони уклали шлюб, що стверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.3).

Відповідно до ст.112 ч. 2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем.

Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Наведені на обґрунтування позову обставини, що спонукали позивачку наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, а тому суд вважає, що подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки.

Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право іменуватися цим прізвищем після розірвання шлюбу.

Керуючись ст.ст. 12,76-81, 89, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 110, 112 СК України,

вирішив:

Позов задоволити.

Шлюб, зареєстрований 01 травня 1993 року Сутисківською селищною радою Тиврівського району Вінницької області між ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, актовий запис № 12, розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 залишити прізвище «Поступайло».

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський районний суд протягом 30 днів з дня складання рішення в повному обсязі, тобто з 28 березня 2018 року.

Суддя Кіосак Н. О.