Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/342/18

номер провадження 2/695/557/18

26 березня 2018 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Середи Л.В.

за участю секретаря Оніщенко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золотоноші цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Нью Файненс Сервіс» звернулось до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором у сумі 22217.08 гривень.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 19.06.2013 року між ПАТ «Ідея Банк» та відповідачем по справі був укладений кредитний договір № Р21.225.70160, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 17743.0 грн., зі сплатою 9.9% річних, з погашенням кредиту і процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором та графіком щомісячних платежів.

Відповідач належним чином свої зобовязання не виконала та кредитні кошти у строки та в розмірі, які були обумовлені сторонами не повернула, а тому, станом на 30.09.2015 року утворилася заборгованість відповідача перед ПАТ «Ідея Банк» у сумі 24217,08 грн.

30.09.2015 року між ПАТ «Ідея Банк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантье» укладено договір факторингу №30/09-1, відповідно до умов якого останній набув право грошової вимоги за вище вказаним кредитним договором.

28.02.2017 року між ТОВ «Факторингова компанія «Рантье» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Серет», яка в подальшому змінила своє найменування на товариство з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс», був укладений договір факторингу №28/02-1, за умовами якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № Р21.225.70160 від 19.06.2013, за яким відповідач є боржником. Відповідач неодноразово повідомлялася про відступлення права вимоги за вказаним кредитним договором та необхідність погашення заборгованості, однак свої зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту та відсотків належним чином не виконує.

Станом на 11.01.2018 року, заборгованість відповідача по кредитному договору від 19.06.2013 року, за обрахунком позивача, становить 22217,08 грн. з яких 14209.65 грн. залишок заборгованості за тілом кредиту; 8007.43 грн. заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками та комісіями.

Вказана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін на підставі ухвали Золотоніського міськрайонного суду від 26.02.2018 року.

Ухвалою суду, яка направлена відповідачу в установленому порядку, останньому був наданий строк для подання заяви із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, а також строк для подання відзиву на позов. Відповідач також був попереджений, що у разі ненадання ним відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідач відзиву на позов, заяви із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, чи клопотанням про розгляд справи за участю сторін до суду не направила. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. При цьому суд виходить з наступних підстав.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Згідно із ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання повинен сплатити суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Як вбачається з п. 1.1 вказаного вище кредитного договору від 19.06.2013 банк надає позичальнику кредит на поточні потреби в сумі 17743.0 грн., включаючи витрати на страховий платіж, а позичальник зобовязаний одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами і комісіями згідно з умовами цього договору та додатком №1 від 19.06.2013 року до даного договору, який становить його невідємну частину.

Як вбачається із вказаного договору, який досліджений судом в судовому засіданні, сторони визначили суму кредиту, порядок та строки його сплати, а також строк дії договору, права та обовязки сторін.

Відповідач підтвердив свою згоду з умовами вказаного договору та отримавши кредит взяв на себе зобовязання належного виконання умов кредитного договору.

Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

У порушення умов договору та закону відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав.

Згідно договору факторингу №30/09-1 від 30.09.2015 року між ПАТ «Ідея Банк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантье» укладено договір факторингу, відповідно до якого останній набув права грошової вимоги за кредитними договорами, в тому числі щодо вимоги погашення кредитної заборгованості із ОСОБА_1.

Згідно з п. 4.4 вказаного вище договору факторингу, відступлення прав вимоги за цим договором здійснюється без згоди боржників.

Відповідно до договору факторингу №28/02-1 від 28.02.2017 року, укладеного між ТОВ «Факторингова компанія «Рантье» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Серет», яка в подальшому змінила своє найменування на товариство з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс», був укладений договір факторингу, за умовами якого відбулося відступлення права вимоги за кредитними договорами в тому числі і кредитним договором №Р21.225.70160 від 19.06.2013, за яким відповідач являється боржником, що стверджується відповідним витягом з додатку до договору факторингу, що знаходиться в матеріалах справи.

Згідно із ст. 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Як вбачається із ст. 512 ЦК України кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Як вбачається з матеріалів справи позивач направив на адресу боржника повідомлення про відступлення права вимоги, особи фактора та необхідних реквізитів про здійснення платежів, на яке відповідач жодним чином не відреагував.

Таким чином у судовому засіданні встановлено, що відповідач належним чином не виконує умови кредитного договору зміст якого, а також сукупну вартість кредиту, та умови кредитування достеменно знав, що стверджується також довідкою-повідомленням до кредитного договору, яка підписана сторонами.

Таким чином відповідач істотно порушує умови договору, а тому у суду є всі підстави для стягнення суми заборгованості за кредитом у примусовому порядку.

Суд також вважає, що з відповідача необхідно стягти судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, сплата якого стверджуються платіжним дорученням №176 від 26.01.2018 року.

На підставі зазначеного та керуючись ст. 526,

ст., ст. 611, 625 ЦК України ст. 10, 141,

ст., ст. 264, 265, 274 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс» () заборгованість за кредитним договором № Р21.225.70160 від 19.06.2013 року у сумі 22217 (двадцять дві тисячі двісті сімнадцять) гривень 08 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс» кошти сумі 1762,00 (одну тисячу сімсот шістдесят дві) гривні в порядку відшкодування коштів по сплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів в порядку визначеному ст. 354-356 ЦПК України.

Суддя : Середа Л.В.