Провадження № 2/229/218/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2018 року м. Дружківка

Дружківський міський суд Донецької області у складі:

головуючої судді Рагозіної С. О.,

за участю секретаря судового засідання Пантелєєвої Є.О.,

відповідача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В позові, який надійшов до суду 03 січня 2018 року, позивач публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" (далі ПАТ КП «Приватбанк») зазначив, що ПАТ КП «Приватбанк» є правонаступником прав та обовязків закритого акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк». 18 жовтня 2006 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № DNH4KP21200432. Цього ж дня відповідач ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 2899,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним і банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісячно в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією та інших витрат згідно Умов. ПАТ КБ "Приватбанк" цілком виконав зобовязання перед боржником, шляхом надання кредиту, але відповідач своєчасно не надавала грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 13 грудня 2017 року складає 65 883,86 гривень. Позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, яка утворилась станом на 13 грудня 2017 року, у сумі 65 883,86 гривень, з яких: заборгованість за кредитом 835,21 гривень; заборгованість по відсоткам за користування кредитом 14 696,89 гривень; пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором- 46738,24 грн.; штраф (фіксована частина) 500,00 гривень; штраф (процентна складова) - 3113,52 гривень та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1600,00 грн.

29 січня 2018 року відповідач ОСОБА_1 отримала копію ухвали суду про відкриття провадження у цивільній справі.

12 лютого 2018 року відповідач надала до суду відзив з запереченнями на позов, копія якого була надіслана позивачу. Також відповідачка ОСОБА_1 надала суду письмову заяву про застосування до спірних правовідносин наслідків пропуску строку позовної давності.

16 лютого 2018 року позивач ПАТ КБ «Приватбанк» отримав відзив на позов, відповіді на відзив до суду не надав.

У судове засідання представник позивача ПАТ КБ "Приватбанк" не зявився, про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином. В позовній заяві міститься клопотання, в якому зазначено, що ПАТ КБ «Приватбанк» не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку.

Відповідачка ОСОБА_1 у судовому засіданні просила суд застосувати до правовідносин наслідки пропуску строку позовної давності і у позові відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_2 також просила суд відмовити у позові.

Відповідно до п. 1) ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» є правонаступником прав та обовязків закритого акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк».

18 жовтня 2006 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем ОСОБА_1 укладено строковий кредитний договір № DNH4KP21200432, відповідно до умов якого відповідачка отримала кредит у сумі 2899,00 грн. строком на 24 місяці до 17 жовтня 2008 року включно з умовами сплати відсотків за його користування у розмірі 2,09% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту в обмін на зобовязання позичальника по поверненню кредиту, сплати процентів, обумовлених у заяві та Умовах про надання споживчого кредиту фізичним особам строки, а також сплати комісії, яка зазначена в Умовах. Погашення заборгованості здійснюється у наступному порядку: щомісяця в період сплати, за який приймається період з 21 по 28 число кожного місяця, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 155,35 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інших витрати згідно Умов. Метою кредитування є купівля мобільних телефонів.

Правовідносини з приводу надання кредиту регулюються Цивільним кодексом України та Законом України «Про банки та банківську діяльність».

Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність» банківським кредитом визнається будь-яке зобовязання банку надати певну суму грошей, в обмін на зобовязання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобовязання сплати процентів та інших зборів з такої суми.

Правовою формою щодо оформлення відносин сторін є кредитний договір.

Відповідно до ч.1 ст.628, ст.629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені між ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

На підставі ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідні для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнута згода.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтями 1048, 1049, 1050 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Укладаючи договір, відповідач ОСОБА_1 погодилася з зазначеними в ньому умовами, оскільки заява позичальника № DNH4KP21200432 від 18 жовтня 2006 року на оформлення кредиту, заява про відкриття рахунку і надання послуг з кредитування підписані нею, в тому числі і в графі щодо погодження з умовами і правилами надання банківських послуг.

Відповідно до п. 5.2 Умов у випадку невиконання банком зобовязань по видачі кредиту, згідно заяви та п. 3.1.1. даних Умов, банк сплачує позичальнику пеню у розмірі 0,1 % річних від несвоєчасно випасної суми кредиту за кожний день прострочення виконання даного зобовязання (за винятком випадків, передбачених п.3.3.6 даних Умов). Сплата пені здійснюється у гривні (а.с.10).

Відповідно до п. 5.3 Умов, у разі порушення позичальником строків платежів за будь-яким грошовим зобов'язанням більше ніж на 30 днів він зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн.+ 5% від суми заборгованості (а.с.10).

Відповідно до п. 5.4 Умов, нарахування неустойки за кожен випадок порушення зобовязань, передбаченої п.п.5.1, 5.2, 5.3 цих Умов, здійснюється протягом трьох років з дня, коли відповідне зобовязання повинно бути виконано позичальником (а.с.10).

Позивач виконав свої договірні зобов'язання, надавши відповідачеві кредит, а відповідач порушила свої договірні зобов'язання, що проявилося у несплаті щомісячних платежів.

Згідно зі ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'являти вимогу про виконання зобов'язання.

Відповідно до ч.1 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Відповідно до ч.2. ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: 1) про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Пунктом 5.5. Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) (далі-Умов) терміни позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним договором встановлюються сторонами тривалістю 5 років (а.с.10).

Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша статті 259 ЦК України).

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Виходячи з правового аналізу вказаних норм Умови надання споживчого кредиту фізичним особам (Розстрочка) (Стандарт), пунктом 5.5 яких установлено позовну давність тривалістю в пять років, не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо такі Умови не містять підпису позичальника; не встановлено наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів позичальник, підписуючи заяву позичальника, а також те, що Умови містили збільшений строк позовної давності в момент підписання заяви позичальника, або в подальшому такі Умови, зокрема щодо збільшення строку позовної давності, не змінювались.

Крім того, у заяві позичальника домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає.

Таку правову позицію висловив Верховний Суд України в постанові №6-16цс15 від 11 березня 2015 року.

Згідно з ч.5 ст.267 ЦК України якщо суд визнає поважними причини пропущення строку позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Проте, позивач не зазначив причини пропущення строку позовної давності.

Відповідно до статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

З огляду на те, що у зобов'язальних правовідносинах наслідком невиконання або неналежного виконання боржником зобов'язання є порушення суб'єктивного права кредитора, початком перебігу строку позовної давності є момент порушення цього права, беручи до уваги те, коли він довідався або міг довідатися про його порушення.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Враховуючи, що умовами кредитного договору передбачене погашення позичальником кредиту (заборгованості за кредитом, процентів, комісії) частинами з 21 по 28 число кожного місяця в розмірі 155,35 грн., початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань.

За умовами кредитного договору повний розрахунок з банком відповідачка повинна була здійснити до 17 жовтня 2008 року включно. До суду банк звернувся з позовом 27 грудня 2017 року, тобто після спливу встановленого законодавством трирічного строку позовної давності.

Відповідно до ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Суд встанови, що останній раз оплата по кредиту була здійснена 12 вересня 2007 року, тобто, в межах строку дії кредитного договору, що не є випадком, що свідчить про визнання боржником свого боргу після закінчення строку дії кредитного договору.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Тобто, у зв'язку зі спливом строку позовної давності для стягнення основної суми заборгованості за кредитним договором сплив строк і для стягнення процентів за користування кредитними коштами, а також стягнення пені та штрафів за несвоєчасне повернення кредитних коштів.

До того ж, позивачем безпідставно нараховані відповідачу пеня та штрафи після 14 квітня 2014 року, як особі, яка зареєстрована у населеному пункті (м. Дружківка Донецької області), де проводилась антитерористична операція. Ці дії суперечать вимогам ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де зазначено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що на момент звернення позивача ПАТ КБ «Приватбанк» до суду з позовом про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за кредитним договором № DNH4KP21200432 від 18 жовтня 2006 року сплинув строк позовної давності, в межах якого позивач може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, що є підставою для відмови у задоволенні позову в повному обсязі.

Керуючись ст..ст. 2, 10-12, 80, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

відмовити в задоволенні позову публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № DNH4КP21200432 від 18 жовтня 2006 року в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Донецької області через Дружківський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи - з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 21 березня 2018 року .

Суддя: С. О. Рагозіна