Справа № 344/7512/15-ц
Провадження № 22-ц/779/180/2018
Головуючий у 1 інстанції Бородовський С. О.
Суддя-доповідач Мелінишин
У Х В А Л А

29 березня 2018 року м. Івано-Франківськ

Апеляційний суд Івано-Франківської області у складі судді Мелінишин Г.П., ознайомившись із апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Івано-Франківського міського суду від 5 травня 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду від 5 травня 2016 року задоволено позов АТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 21 листопада 2017 року заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення залишені без задоволення.

1 грудня 2017 року на вказане рішення суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, яка ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 22 грудня 2017 року залишена без руху. Надано скаржнику строк для сплати судового збору у розмірі 4 019,40 грн (а.с.237-243, 244, 247).

При цьому копія ухвали неодноразово направлялась скаржнику (а.с. 248, 251).

З матеріалів справи вбачається, що копію ухвали ОСОБА_1 отримала 30 січня 2018 року (а.с.252, 253). На виконання її вимог 5 лютого 2018 року останньою подано заяву про усунення недоліків та долучено квитанцію про сплату судового збору у розмірі 1 004,85 грн.

Однак, недоліки апеляційної скарги усунено скаржницею лише частково (сплачено судовий збір в меншому розмірі). Тому ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 8 лютого 2018 року відповідно до положень ст. 127 ЦПК України їй продовжено строк для виправлення недоліків до 20 лютого 2018 року, але не пізніше десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали (а.с. 257).

Виходячи зі змісту ст. 272 ЦПК України копії судових рішень надсилаються учасникам справи, зокрема, рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Як підтверджується матеріалами справи копія ухвали від 8 лютого 2018 року тричі направлялась судом для виконання за вказаною апелянтом в скарзі адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 259, 263, 265). За цією адресою згідно з інформацією Управління державної міграційної служби України в Івано-Франківській області ОСОБА_1 зареєстрована з 14 березня 2007 року (а.с.72).

Проте, конверт 21 лютого 2018 року було повернуто до суду із відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 260-261).

Частиною 1 ст. 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з нормами статті 17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію, Україна взяла на себе зобов'язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні в справі «Калашников проти Росії» Європейський суд з прав людини зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

У своєму рішенні у справі «Пономарьов проти України» Суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

З огляду на вищенаведені обставини можна дійти висновку, що ОСОБА_1 тривалий час не цікавиться справою, внаслідок неналежного здійснення своїх процесуальних прав і виконання процесуальних обов'язків не отримала ухвали Апеляційного суду Івано-Франківської області від 8 лютого 2018 року.

За положеннями ч. 3 ст. 185, ч.2 ст. 357 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається.

Оскільки особа, яка подала апеляційну скаргу, не усунула недоліки (у встановлений судом строк не сплатила судового збору у повному обсязі), апеляційну скаргу належить визнати неподаною та повернути її ОСОБА_1

Водночас скаржнику слід роз'яснити, що згідно норм ст. 185 ЦПК повернення скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 185, 261, 357, 389, 390 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Івано-Франківського міського суду від 5 травня 2016 року визнати неподаною та повернути.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя Г.П. Мелінишин