Справа № 289/2025/17
Номер провадження 2/289/133/18
26.03.2018 м. Радомишль
Радомишльський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді Сіренко Н.С.,
за участю: секретаря судового засідання Галькевич Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -
Позивач звернувся із зазначеним позовом до відповідачів, посилаючись на те, що він є власником житлового будинку з господарськими спорудами, що розташований по вул. Садовій,15 у м. Радомишль Житомирської області. Також зазначив про те, що в цьому будинку зареєстровані син та дочка колишнього власника, які в будинку не проживають більше двох років. До даного часу відповідачі зареєстровані в його будинку, що перешкоджає йому у вільному розпорядженні своєю власністю, а тому просив суд, позбавити їх права користування житловим приміщенням.
В судове засідання позивач не з'явився, надавши суду письмову заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, вказавши, що позов підтримує та просить його задовольнити повністю, а також не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідачі в судове засідання не зявилися, про наявність поважних для цього причин суд не повідомили, відзиву на позовну заяву не подали. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.
З огляду на це, суд вважає за можливе здійснювати заочний розгляд цієї цивільної справи за правилами гл. 11 розділу ІІІ ЦПК України на підставі наявних у ній доказів (постановляє заочне рішення).
Враховуючи вищевикладені обставини, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши заяву позивача та інші матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановив законодавець, умови укладання, зміни, розірвання договору найму житла та підстави визнання особи такою, що втратила право користування житлом, що належить до приватного житлового фонду визначається Цивільним кодексом України, а особливості укладання договорів найму житла, втрати права користування житлом, що належить до державного або комунального житлового фондів визначається ЖК УРСР.
Оскільки будинок належить ОСОБА_1 на праві приватної власності, до правовідносин, що виникли між сторонами у зв'язку користуванням цим житлом, зокрема, при розгляді спору щодо визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мають бути застосовані положення Цивільного кодексу України.
Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ч. 1 ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Судом встановлено, що, згідно договору дарування жилого будинку від 09.06.2016 року, ОСОБА_1 належить на праві власності житловий будинок № 15 по вул. Садова у м. Радомишль Житомирської області (а.с.7).
Кожна сторона, відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України, повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У п. 3 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» судам роз'яснено, що, застосовуючи положення ст. 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого.
Відповідно до положень ст. ст. 391, 396 ЦК України, позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.
Відповідно до постанови Верховного Суду України від 16.01.2012 у справі № 6-57цс11, аналіз ст. 16, ч. 1 ст. 319, ч. 1 ст. 321 ЦК України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.
Отже, враховуючи положення, передбачені ст. ст. 317, 383, 391 ЦК України, власник майна має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном, використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Згідно до Постанови Верховного Суду України від 16.01.2012, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою, і вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; ст. 405 ЦК України).
За таких обставин, суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3, втратили право користування даним житловим приміщенням та можуть бути позбавленими права користування жилим приміщенням за адресою: вул. Садова, 15 у м. Радомишль Житомирської області.
Згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню 640,00 грн. судових витрат.
Керуючись ст. 386, 405 ЦК України, ст.ст.12, 81, 141, 263-265, 273, 280-289 ЦПК України, Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням- задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, а саме будинком № 15 по вул. Садовій в м. Радомишль Житомирської області.
Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 по 320,00 грн. з кожного сплаченого судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуто судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Рішення може бути оскаржене позивачем шляхом подання апеляційної скарги через Радомишльський районний суд до апеляційного суду Житомирської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя /підпис/ ОСОБА_4

Згідно з оригіналом

Суддя Н. С. Сіренко

"___" __________ 20 __

(дата засвідчення копії)