Провадження №2/523/681/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" лютого 2018 р.

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Кисельова В.К.,

при секретарі - Дзюба Г.І.

за участю представника позивача, адвоката - ОСОБА_1

представника відповідача, адвоката - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одеса цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про встановлення факту проживання однією сім'єю, про визнання автомобілю спільною сумісною власністю, про стягнення компенсації вартості частки майна у спільній сумісній власності, а також за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про встановлення факту проживання однією сім'єю. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачка, ОСОБА_6 («ОСОБА_6») у січні 2005 року познайомилась з ОСОБА_4, з яким почала зустрічатися.

21 листопада 2005 року, позивачка зробила перший рейс на кораблі MSC «Simfonia» (Сімфонія) спільно з ОСОБА_4, що підтверджується відповідним сертифікатом. Крім того, вони проживали разом в одній каюті.

З 09 квітня 2006 року, позивачка спільно з ОСОБА_4, почали проживати разом за адресою АДРЕСА_1 у знайомої ОСОБА_7. При цьому вони проживали однією сім'єю як чоловік і жінка, без реєстрації шлюбу та вели спільне господарство. 06 червня 2006 року на кораблі MSC «Musica» (Музика) разом з ОСОБА_4 позивачка здійснила другий рейс, що підтверджується відповідним сертифікатом. При цьому, вони проживали на судні разом. Під час рейсу, позивачка зрозуміла, що завагітніла та 02 серпня 2006 року вони повернулись додому.

З жовтня 2006 року позивачка спільно із відповідачем переїхали до її батьків ОСОБА_6 та ОСОБА_8 за адресою АДРЕСА_3.. Даний факт підтверджується спільними фотознімками, а також може бути підтверджений показаннями свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_7.

ІНФОРМАЦІЯ_6 року у сторін народилася донька - ОСОБА_10, яка є інвалідом дитинства, страждає на важку форму цукрового діабету, що підтверджується посвідченням від 06.10.2009 р. серії НОМЕР_6.

В період з 01.10.2007 року по 21.04.2008 року позивачка разом з відповідачем МSС«Ohenestra» (Оркестра) знаходились на судні та проживали в одній каюті, що підтверджується відповідним сертифікатом. Весь цей час вони вели спільне господарство, та заробляли гроші, що підтверджується відповідним сертифікатом.

08.08.2009 року, між позивачкою та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований у першому Суворовському відділі реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, про що зроблений актовий запис №624.

Позивачка стверджує, під час їх спільного проживання вони за спільні кошти придбали автомобіль NISSAN TIDA 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1 кузов НОМЕР_5, якийбув зареєстрований на ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_4 виданого 02.09.2009 року в МРЕВ №2 УДА1 УМВС України в Одеській області.

Позивачка стверджує, що відповідач з метою уникнення поділу майна переоформив автомобіль за договором купівлі-продажу на свою матір ОСОБА_5. При цьому, вона не надавала відповідачу згоду на продаж автомобілю, а також не отримувала жодної компенсації під час його продажу.

На підставі викладала, позивача просить:

1.Встановити факт проживання ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_7., із ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_8, однією сім'єю без реєстрації шлюбу понад чотирьох років (з 2005 до часу реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 - 08.08.2009року).

2.Визнати спільним сумісним майном у рівних частках автомобіль NISSAN TIDA 2008 року випуску.

3.Стягнути з ОСОБА_4 ? частину вартості проданого автомобіля NISSAN TIDA 2008 року випускув розмірі згідно ринкової вартості, встановленої автотоварознавчою експертизою, а також судовий збір, витрати по сплаті судової експертизи.

В процесі розгляду справи, ОСОБА_4 подав зустрічний позов до ОСОБА_3 про поділ спільного майна. Вищевказані зустрічні позовні вимоги були мотивовані тим, що ОСОБА_4 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3, зареєстрованому 08 серпня 2009 року першим Суворовським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 624. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 16.11.2016 року шлюб було розірвано. ОСОБА_4 стверджує, що за час сумісного життя подружжям було набуто спільне майно, а саме: ліжко двоспальне - 1600,00 грн.; письмовий стіл - 3500,00 грн.; скляна тумба під телевізор - 4500,00 грн.; кушетка для депіляції - 1500,00 грн.; меблі в прихожу - 3900,00 грн; доска для праски - 350,00 грн.; шафа-купе- 3000,00 грн.; телевізор «Samsung» - 2500,00 грн.; газова варочна поверхня «Pyramida» - 2300,00 грн.; пральна машина «Indesit» - 4200,00 грн.; ноутбук Асer - 2500,00 грн.; праска «Philips» - 500,00 грн.; електричний чайник «Scarlett» - 500,00 грн.; електрична м'ясорубка «Kenwood» - 3000,00 грн.; блендер «Braun» - 500,00 грн.; набір ложки, виделки, ножі «Bachmayer Solingen» - 3000,00 грн.; набір каструль «Bachmayer Solingen» - 3500,00 грн.; умивальник для кухні - 450,00 грн.; фільтри для очистки води «AquaKut» - 1700,00 грн.; люстра - 500,00 грн.; соковижималка - 500,00 грн.; мобільний телефон «Samsung» А5 - 5200,00 грн.; фен «Remington» - 700,00 грн.; керамічний обігрівач - 900,00 грн. Всього на загальну суму 50800,00 грн.

ОСОБА_4 та ОСОБА_3 з донькою проживали за адресою: АДРЕСА_4 і спільно користувалися майном, що є їх спільною сумісною власністю.

ОСОБА_4 стверджує, що коли він перебував за кордоном, у вересні 2016 року ОСОБА_3 разом з донькою переїхали проживати в квартиру своєї матері, а саме за адресою: АДРЕСА_2. За твердження відповідача, позивачка ОСОБА_3 вивезла всі меблі, побутову техніку та інше майно, що є спільною сумісною власністю подружжя, не попереджаючи свого чоловіка ОСОБА_4

Поділити добровільно майно, що є спільною сумісною власністю подружжя, ОСОБА_3 не бажає, як і не погоджується на грошову компенсацію вартості частки ОСОБА_4 у праві спільної сумісної власності на майно.

В зв'язку з чим, позивач за зустрічним позовом просить стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 грошову компенсацію вартості його частки у праві спільної сумісної власності на майно, а саме: ліжко двухспальне, письмовий стіл, скляна тумба під телевізор, кушетка для депіляції, меблі в прихожу, доска для праски, шафа-купе, телевізор Samsung, електрична варочна поверхня «Pyramida», пральна машина «Indesit», ноутбук Асer, праска «Philips», електричний чайник «Scarlett», електрична м'ясорубка «Kenwood», блендер «Braun», набір ложки, виделки, ножі «Bachmayer Solingen», набір каструль «Bachmayer Solingen», фільтри для очистки води «AquaKut», люстра, соковижималка, мобільний телефон «Samsung» А5, фен «Remington», керамічний обігрівач, умивальник для кухні у розмірі 25 400,00 грн.

В судовому засіданні позивачка, а також її представник підтримали позовні вимоги у повному обсязі, а також просили відмовити у задоволенні зустрічного позову. Так, позивачка пояснила, що вона в січні 2005 року познайомилась з ОСОБА_4, з яким почала зустрічатися. Вона спільно з відповідачем декілька разів перебувала у рейсі на суднах, при цьому, вони проживали в одній каюті та у них фактично виникли сімейні відносини. З квітня 2006р. вони спільно оселились у її знайомої ОСОБА_7. При цьому, вони спільно проживали, мали спільний бюджет. Після чого, вони спільно переїхали до її батьків в у м. Кілія, оскільки вона дізналась про свою вагітність. ІНФОРМАЦІЯ_6 року у сторін народилася донька - ОСОБА_10, відповідач визнав своє батьківство та турбувався про дочку. Під час їх спільного проживання, вони за спільні кошти придбали автомобіль NISSAN TIDA 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1 кузов НОМЕР_5, якийбув зареєстрований на ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_4 виданого 02.09.2009 року в МРЕВ №2 УДАІ УМВС України в Одеській області. 08.08.2009 року, між нею та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований у першому Суворовському відділі реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, про що зроблений актовий запис №624. В 2016р. взаємовідносини у сторін погіршились у зв'язку чим, вона вимушена була покинути відповідача. Позивачка також стверджує, що жодного майна в квартирі вона не забирала, а навпаки їй не давали можливість користуватись квартирою.

Представник відповідача позовні вимоги не визнала та пояснила, що дійсно, ОСОБА_4 до реєстрації шлюбу з позивачкою не проживав із нею однією сім'єю, вони мали різні бюджети, спільно не проживали. Відповідач ОСОБА_4 не заперечує, що він є батьком ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_6 року, проте їх взаємовідносини були лише епізодичними, та не носили усталеного характеру. В зв'язку з чим, відповідач вважає, що спірний автомобіль є особистою приватною власністю ОСОБА_4, оскільки він був придбаний за його особисті кошти до реєстрації шлюбу. Представник відповідача також наполягала на задоволенні зустрічних позовних вимог, оскільки позивачка самостійно вивезла речі, які були придбані в період шлюбу, без погодження відповідача. В той же час, вона пояснила, що документів, які підтверджує їх придбання відсутні.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, оцінивши у сукупності надані сторонами докази, суд встановив наступні обставини справи, а також відповідні правовідносини.

Так судом встановлено, що ОСОБА_3 спільно із ОСОБА_4 проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу з квітня 2006 до 08.08.2009 року.

Вищевказаний факт підтверджується:

- особистими поясненнями позивачки ОСОБА_3, яка пояснила, що у січні 2005 року вона познайомилась з ОСОБА_4, з яким почала зустрічатися. Вона спільно з відповідачем декілька разів перебувала у рейсі на суднах, при цьому, вони проживали в одній каюті та у них фактично виникли сімейні відносини. Крім того, з квітня 2006р. вона разом стали проживати у її знайомої ОСОБА_12;

поясненнями свідка ОСОБА_12, яка пояснила, що ОСОБА_3 спільно з ОСОБА_4 проживали у її квартирі, вони вели спільне господарство, спільно ходили на ринок, спільно готували їжу. Крім того, вона знає, що сторони спільно проживали в одній каюті на судні, спільно ходили у рейси. В її квартирі вони прожили приблизно два місяця, після чого спільно відправились у рейс. Після повернення з рейсу, ОСОБА_3 повернулась до батьків в м. Кілія. Після народження дитини, ОСОБА_4 переїхав до Кілії, після чого вони продовжили спільно проживати. В жовтні 2007р. ОСОБА_3 вимушена була піти у рейс до ОСОБА_4, оскільки він наполягав на тому, що необхідно придбати автомобіль, зробити ремонт в квартирі;

поясненнями свідка ОСОБА_9, який пояснив, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 почали зустрічатись з 2005р., після чого вони спільно проживали у ОСОБА_12. В 2006р. вони спільно ходили у рейс, після чого повернулись у Кілію. Після народження дитини проживали спільно у м. Кілія у батьків ОСОБА_3. Вони спільно лікували дитину у лікарні. Крім того, ОСОБА_4 попросив у матері ОСОБА_3 дозволу на те, щоб вона приглянула за дитиною, а ОСОБА_3 вийшла в рейс, з метою отримання коштів на ремонт в квартирі та автомобіль. Після повернення з рейсу, вони спільно проживали у брата ОСОБА_4. В 2008р. вони повернулись до м. Одеса, а також після чого придбали автомобіль та зареєстрували шлюб;

-спільними фотографіями (а.с.30-33, 136-137)

-копіями документів про працевлаштування ( а.с.68-71)

В судовому засіданні також були допитані свідки ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, а також ОСОБА_16.

Так, свідок ОСОБА_13, яка пояснила, що знає ОСОБА_4 з 90-х років. В квартирі проживала його мати та тітка, після чого ОСОБА_5 придбала дачу та переїхала, а ОСОБА_4 став самостійно проживати в квартирі. Після проведення ремонту в квартири стала проживати ОСОБА_19 з дитиною. В той час, свідок не пам'ятала в якому році переїхала в квартиру ОСОБА_19, проте до народження дитини вона її не бачила.

Свідок ОСОБА_14 пояснила, що ОСОБА_3 вона побачила лише, коли дитині було 2-2,6 року до цього часу вона її не бачила. В той же час, в якому році в квартиру заїхала ОСОБА_19 вона не пам'ятає.

Свідок ОСОБА_17 пояснив, що він є другом ОСОБА_4. Він знає, що ОСОБА_4 познайомився з ОСОБА_3 узимку 2005р. у барі. Після чого, вони спільно зустрічались, проте це було лише відпочинком для ОСОБА_4, оскільки інших жінок у нього також було забагато. Після народження дитини він став її хресним. В 2009р. коли вирішували питання щодо лікування дитини, повстало питання щодо одруження, а також прописці дитини. Він також знає, що кошти на автомобіль ОСОБА_4 заробив самостійно. Свідок також пояснив, що не вважає, що взаємовідносини сторін були сімейними.

Свідок ОСОБА_18 пояснила, що в 2003р. вона познайомилась з ОСОБА_4, оскільки вони працювали на одному судні. Після чого, вони зустрічалась тривалий час, про наявність ще й Валі вона не знала, проте знала, що у ОСОБА_4 багато жінок. Вона також знає, що ОСОБА_4 був пригнічений, колі дізнався про вагітність однієї з його жінок, проте одружитись він не збирався. Крім того, весь час він проживав з матір'ю.

Суд критично ставиться до пояснень вищевказаних свідків. Так, свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 не пам'ятають з якого часу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 стали проживати спільно, лише пов'язують знайомство після того, як побачили дитину. Свідок ОСОБА_17 є другом відповідача, окрім того, він не надав конкретних пояснень щодо спільного проживання сторін. Свідок ОСОБА_18 не проживала спільно з ОСОБА_4, крім того, їх взаємовідносини мають особистий характер.

Суд вважає, що саме характер дій відповідача, а також події у житті сторін, свідчать про поступове виникнення сімейних відносин. Так, є очевидним фактом, що сторони з 2005р. фактично стали тривалий час перебувати разом, після чого спільно працювали та проживали разом під час роботи, спільно знімали квартиру, а також наступна вагітність позивачки та згодом народження дитини, батьківство якої визнав відповідач, все це свідчить про усталеність взаємовідносин сторін, наявність елементів сімейних взаємовідносин.

Крім того, 08.08.2009 року, між сторонами укладено шлюб, який був зареєстрований у першому Суворовському відділі реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, про що зроблений актовий запис №624.

На підставі викладеного, суд вважає можливим встановити факт проживання ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_7., із ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, однією сім'єю без реєстрації шлюбу з квітня 2006 до часу реєстрації шлюбу з ОСОБА_4, тобто до 08.08.2009 року, тобто датою реєстрації шлюбу.

Частиною 1 ст. 74 СК України встановлено, що якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на

праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено

письмовим договором між ними.

При цьому, ч. 2 цієї статті встановлено, що на майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в

будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього

Кодексу.

Пунктом 20 Постанови Пленуму ВСУ № 11 від 21.12.2007р. „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», судам роз'яснено, що застосуванні ст. 74 СК, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Суд вважає, що у виниклих правовідносинах між сторонами можливо застосувати положення ч. 1 ст. 74 СК України, оскільки сторони в спірний період проживали однією сім'єю, як чоловік та дружина, мали спільний бюджет.

Судом встановлено, що 02.09.2009р. сторони придбали автомобіль NISSAN TIDA 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1 кузов НОМЕР_5, якийбув зареєстрований на ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_4 виданого 02.09.2009 року в МРЕВ №2 УДАІ УМВС України в Одеській області.

Враховуючи, що сторони у вищевказаний час проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу, то необхідно визнати, що автомобіль NISSAN TIDA 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1 кузов НОМЕР_5 був спільним сумісним майном ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Згідно ч.2 ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання

шлюбу.

Частиною 1 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним

договором.

Відповідно до листа Регіонального сервісного центру в Одеській області МВС, територіального сервісного центру № 5147 від 25.04.2017р. №328 вбачається, що автомобіль NISSAN TIDA 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1 кузов НОМЕР_5 був перереєстрований за ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу № 623/01/5147/2016 від 12.04.2016р.. (а.с. 201-211).

Необхідно відзначити, що у наданих документах Регіонального сервісного центру в Одеській області МВС, територіального сервісного центру № 5147 не міститься інформації щодо надання згоди позивачкою ОСОБА_3 згоди на продаж автомобіля.

В судовому засіданні представник відповідача не заперечувала того факту, що письмової згоди на продаж автомобіля ОСОБА_3 не надавала.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Згідно ч. 2 ст. 65 СК України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Частиною 1 ст. 65 СК України встановлено, що для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Суд вважає, що в даному випадку відчуження автомобіля NISSAN TIDA 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1 кузов НОМЕР_7 було здійснюватись на підставі письмової згоди ОСОБА_3 оскільки автомобіль був спільною сумісною власністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 СК України неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Частиною 4 ст. 71 СК України встановлено, що присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників,

якщо річ є неподільною.

У відповідності до ч. 2 ст. 183 ЦК України яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

Автомобіль є річ неподільна, що є загальновідомим фактом, а тому, суд вважає, що вищевказаний автомобіль необхідно було б виділити одному з подружжя, а інший повинний був отримати грошову компенсацію частки його вартості.

В пункті 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснено, що у випадку, коли один із подружжя здійснив відчуження майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Таким чином, суд вважає, в даному випадку підлягають задоволенню позовні вимоги позивачки про стягнення грошової компенсації з відповідача за її частку у праві спільної сумісної власності на автомобіль.

Згідно висновку автотоварознавчої експертизи №17-3801 від 13.11.2017р., який був підготовлений експертом Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз, середня ринкова вартість автомобіля NISSAN TIDA 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1 кузов НОМЕР_5, середня вартість автомобіля станом на 12.04.2016р. становила суму у розмірі 185390 гривень. (а.с. 228-238)

На підставі викладеного, суд вважає, що необхідно стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля NISSAN TIDA 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1 кузов НОМЕР_5 у розмірі 92695 гривень.

Крім того, з відповідача підлягають додатково стягненню витрати за проведення судової автотоварознавчої експертизи у розмірі 2476 гривень, судовий збір у розмірі 926 гривень 95 копійок.

Керуючись ст.ст. 57,60,61,63,65,68, 69 СК України, ст. ст. 2,5,10,12,258,259,263-265,268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про встановлення факту проживання однією сім'єю, про визнання автомобілю спільною сумісною власністю, про стягнення компенсації вартості частки майна у спільній сумісній власності - задовольнити частково.

2.Встановити факт проживання ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_7., із ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, однією сім'єю без реєстрації шлюбу з квітня 2006 до часу реєстрації шлюбу з ОСОБА_4, тобто до 08.08.2009 року.

3.Визнати, що автомобіль NISSAN TIDA 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1 кузов НОМЕР_5 був спільним сумісним майном ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

4.Стягнути з ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_3, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5, іпн. НОМЕР_2) на користь ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_5, що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5, іпн. НОМЕР_3) компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля NISSAN TIDA 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1 кузов НОМЕР_5 у розмірі 92695 гривень, витрати за проведення судової авто товарознавчої експертизи у розмірі 2476 гривень, судовий збір у розмірі 926 гривень 95 копійок, а всього стягнути суму у розмірі 96097 гривень 95 копійок.

5. Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна - залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги через Суворовський районний суд м. Одеси в 30-ти денний строк з дня складення повного тексту рішення.

Суддя

Повний текст рішення складено та підписано 12.03.2018