Справа № 132/4144/17
Провадження № 2/132/158/18
РІШЕННЯ

Іменем України

14.03.2018 Калинівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого Павленко І.В.

при секретарі Жовті С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Калинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.

Позовні вимоги мотивовані тим, що їй на праві власності належить житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1

В даному житловому будинку на даний час зареєстровані її дочка, онуки та відповідач ОСОБА_2, який за місцем реєстрації не проживає з червня 2017 року, оскільки переїхав на постійне місце проживання до своєї матері, так як припинили шлюбні відносини з її дочкою.

В зв'язку з реєстрацією відповідача в житловому будинку вона позбавлена права розпоряджатись належним їй на праві приватної власності житловим будинком. За вказаних обставин звернулась в суд з даним позовом.

В судове засідання позивачка не з'явилась, однак в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання також не з'явився, згідно заяви, наявної в матеріалах справи позовні вимоги визнає, просить справу розглянути за його відсутності.

Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

В зв'язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалось.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позов задовольнити з таких підстав.

Так, в судовому засіданні встановлено, що позивачці на праві власності належить житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №67747180 від 09.09.2016 року.

В даному житловому будинку на даний час зареєстровані її дочка, онуки та відповідач ОСОБА_2, який за місцем реєстрації не проживає з червня 2017 року, оскільки переїхав на постійне місце проживання до своєї матері, так як припинили шлюбні відносини з її дочкою.

Відповідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

В зв'язку з реєстрацією відповідача в житловому будинку позивачка позбавлена права розпоряджатись належним їй на праві приватної власності житловим будинком.

Згідно ст. 150 ЖК України громадяни , які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно ст.72 Житлового Кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, а такий строк встановлюється ст. 71 Житлового Кодексу України та складає 6 місяців відсутності в житловому приміщенні без поважних причин, провадиться в судовому порядку.

Той факт, що відповідач ОСОБА_2, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, але за цією адресою не проживає з червня 2017 року по теперішній час підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання житлового будинку по АДРЕСА_1. Крім того, даний факт підтверджується письмовими заявами свідків-сусідів ОСОБА_3, ОСОБА_4

Відповідно до ст.29 ЦК України місце проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Згідно ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

Відповідач з червня 2017 року не проживає в належному позивачці житловому будинку, а тому втратив право на користування даним житловим будинком.

Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплене право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316, 317, 319, 321 ЦК України ).

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Відповідач позовні вимоги визнає, тому відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи не підлягають доказуванню, якщо суд не має обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст.206 ЦПК України).

За вказаних обставин, суд вважає за можливе визнати ОСОБА_2, зареєстрованого в АДРЕСА_1 таким, що втратив право на користування жилим приміщенням за місцем реєстрації.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.29, 391, 405 ЦК України, ст.3,7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України », ст.41 Конституції України, ст.1 Першого протоколу до конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.72 ЖК України, ст.ст. 12, 80, 81, 82, 206, 211, 247, 247, 259, 264, 265, 268, 281-282, 354 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за місцем реєстрації, а саме: житловим будинком по АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення в порядку, передбаченому ст.354 ЦПК України.

СУДДЯ: