Апеляційний суд Житомирської області
Справа №285/72/17 Головуючий у 1-й інст. Савицька Л. Й.
Категорія 59 Доповідач Миніч Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2018 року Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючого - судді: Миніч Т.І.

суддів: Павицької Т.М.,

Трояновської Г.С.

секретаря

судового засідання Кучерявого О.В.

з участю сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_3 на заочне рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 07 червня 2017 року під головуванням судді Савицької Л.Й.

у цивільній справі №285/72/17 за позовом Департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації до ОСОБА_3 про вилучення та повернення транспортного засобу забезпеченого за рахунок коштів державного бюджету, -

в с т а н о в и в:

У січні 2017 року Департамент праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації звернувся до суду з позовом. Просив вилучити у відповідача транспортний засіб ЗАЗ 110308-44, 2010 року виготовлення, номер двигуна НОМЕР_2, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1, виготовлений ЗАТ з іноземною інвестицією «Запорізький автомобілебудівний завод», вартістю 39 282 грн. і передати його Департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації, а також стягнути судові витрати. В обґрунтування заявлених вимог зазначав, що відповідно до ЗУ «Про реабілітацію інвалідів в Україні» інваліду війни 1 групи ОСОБА_4 було надано безкоштовно вказаний вище автомобіль. У зв`язку із неспроможністю інваліда керувати транспортним засобом за медичними показниками право керуванням ним було надано його онукові - відповідачу у справі. ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. Тому наданий йому автомобіль підлягає поверненню, оскільки відповідач не підпадає під умови безоплатного залишення транспортного засобу члену сім`ї померлого інваліда та не сплатив залишкової вартості автомобіля, незважаючи на попередження з даного приводу.

Заочним рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 07 червня 2017 року позов задоволено.

Вилучено у ОСОБА_3 транспортний засіб ЗАЗ 110308-44, 2010 року виготовлення, номер двигуна:НОМЕР_2, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1, виготовлений ЗАТ з іноземною інвестицією «Запорізький автомобілебудівний завод», вартістю 39 282,00 грн. і передано його Департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації. Цим же рішенням стягнуті з відповідача судові витрати в сумі 1 378 грн.

Ухвалою цього ж суду від 14 грудня 2017 року заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3 порушує питання про скасування зазначеного рішення суду та ухвалення нового - про відмову у задоволенні позову за безпідставністю. На думку апелянта, обставини справи встановлені судом неповно та не відповідають матеріалам справи. Зокрема зазначає, що його не було в судовому засіданні, а тому він не міг надати докази на заперечення заявлених вимог та захистити свої права. Разом з тим, після смерті ОСОБА_4 - його діда, його тітка ОСОБА_5 спірний автомобіль разом з усіма документами передала працівникам Департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської ОДА в присутності працівника Новоград-Волинського управління праці і соціального захисту населення Боярського В.М. та в присутності сусіда ОСОБА_7 А він спірний автомобіль не отримував та взагалі не бачив жодного разу.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що у березні 2011 року ОСОБА_4 як інваліду війни І групи було безоплатно надано автомобіль марки ЗАЗ 110308-44, 2010 року виготовлення, номер двигуна: НОМЕР_2, яким раніше був забезпечений інвалід війни 1 групи ОСОБА_8 у зв`язку з поверненням останнім автомобіля, з передачею права керування онуку - ОСОБА_3, що проживав разом з ним в одному населеному пункті Автомобіль видано без права продажу, дарування і передачі іншій особі (а.с.15).

Судом встановлено, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Отже, на день смерті останнього строк експлуатації автомобіля, який було надано безоплатно, становив менше 10-ти років.

Відповідно до ч.2 ст.38 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» після смерті інваліда, дитини-інваліда, автомобіль, виданий безоплатно чи на пільгових умовах, у тому числі визнаний гуманітарною допомогою, за бажанням членів його сім'ї може бути переданий у їх власність безоплатно у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Технічні та інші засоби реабілітації можуть бути залишені у власності членів сім'ї померлого інваліда, дитини-інваліда в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 16 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 року №999 (надалі Порядок), після смерті інваліда автомобіль, яким він був забезпечений головним управлінням соціального захисту залишається безоплатно члену сім'ї, який на час смерті інваліда проживав та був зареєстрований за місцем постійного проживання і реєстрації інваліда, у випадках, якщо: - строк експлуатації автомобіля становить більше ніж 10 років; строк експлуатації автомобіля становить від 5 до 10 років і середньомісячний сукупний дохід сім'ї померлого інваліда за шість місяців, що передують дню смерті інваліда, не перевищує прожиткового мінімуму для сім'ї, строк експлуатації автомобіля становить менше ніж 10 років і в сім'ї є інвалід, який: - мав підстави для забезпечення автомобілем на час смерті інваліда або протягом не більше 6 місяців з дня його смерті; проживав і був зареєстрований на час смерті інваліда за місцем його постійного проживання і реєстрації; не має іншого автомобіля, у тому числі отриманого через головне управління соціального захисту.

Іншому члену сім'ї померлого інваліда, який зареєстрований за місцем реєстрації інваліда на час смерті, автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, залишається у разі сплати ним протягом шести місяців з дня смерті інваліда до державного бюджету на рахунки, відкриті в органах Казначейства, а членом сім'ї померлого інваліда внаслідок трудового каліцтва - на рахунки відповідних управлінь виконавчої дирекції вартості автомобіля з урахуванням розрахункової вартості автомобіля та суми, сплаченої за нього інвалідом.

Автомобіль, отриманий інвалідом, законним представником недієздатного інваліда, дитини-інваліда, вилучається відповідними органами державної виконавчої служби за рішенням суду за поданням головного управління соціального захисту або управління виконавчої дирекції.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач є недобросовісним володільцем спірного транспортного засобу, а тому він підлягає витребуванню саме від цієї особи.

Проте, погодитися з висновками суду неможливо, оскільки вони зроблені передчасно, без належного з»ясування всіх обставин справи.

В даному випадку матеріали справи свідчать про те, що відповідач не є членом сім»ї померлого інваліда, який проживав разом з ним, оскільки зареєстрований та проживав за іншою адресою (а.с.11 зворотній бік). Разом з померлим проживала його донька ОСОБА_5, яка допитана апеляційним судом в якості свідка.

Порядок розмежовує статус члена сім»ї інваліда та іншої особи, якій передається право користування автомобілем (п.12).

В контексті положень закону, право на транспортний засіб, отриманий інвалідом безкоштовно, може набути лише член його сім»ї, а не інша особа. Тому, вимоги позивача могли бути задоволені лише у випадку доведення факту неправомірного утримання автомашини саме відповідачем.

Разом з тим, в порушення вимог ч.1 ст.60 ЦПК (в редакції на час постановлення рішення) позивачем не надано доказів на підтвердження цих обставин.

Доводи позивача в цій частині спростовуються наданим ним же витягом із книги обліку виданих автомобілів, згідно з яким померлий інвалід особисто отримав спірний транспортний засіб.

Вказаний автомобіль до цього часу значиться зареєстрованим за померлим ОСОБА_4.(а.с.120).

Крім того, свідок ОСОБА_5 пояснила, що саме вона незадовго після смерті батька розпорядилась спірним автомобілем, передавши його особі, яка відрекомендувалася як працівник Департаменту праці та соціального захисту населення.

Про відсутність спірного автомобіля та передачу його ОСОБА_5 іншій особі пояснив в суді і свідок ОСОБА_6

Матеріали справи свідчать про те, що повідомленнями за №2641/02 від 25.05.2011 року та №2802/02 від 07.06.2012 року ОСОБА_3 роз»яснено, що йому як члену сім`ї померлого інваліда необхідно з`явитись в головне управління праці та соціального захисту населення Житомирської облдержадміністрації, для вирішення питання переоформлення автомобіля ЗАЗ 110308 (а.с.16,17).

Проте, доводи позивача в цій частині не заслуговують на увагу, оскільки, як вбачається із змісту цих повідомлень, вони направлялися не за місцем проживання відповідача, а за адресою проживання померлого інваліда, тобто, відповідачем не одержані.

За наведених обставин підстав для задоволення позову та витребування у відповідача спірного автомобіля не було.

У зв»язку з цим та відповідно до п.1 ч.1 ст.376 ЦПК оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового - про відмову в позові.

Керуючись ст.ст.258,259,367,374,376,381-384 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволити.

Заочне рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 07 червня 2017 року скасувати та ухвалити нове.

Відмовити Департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації в задоволенні позову до ОСОБА_3 про вилучення та повернення транспортного засобу забезпеченого за рахунок коштів державного бюджету.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий: Судді:

Повний текст постанови складений 15.03.2018 року.