Справа № 686/892/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2018 року Хмельницький міськрайонний суд в складі:

головуючого - судді Карплюка О.І.

при секретарі Скоринському В.В.

з участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Хмельницькому справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору дарування,

встановив:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору дарування ? частки квартири №37, що по вул. Кам'янецькій, 65 в м. Хмельницькому, укладеного між ними 28 серпня 2013 року, посилаючись на те, що вона помилилась щодо його природи, оскільки вважала, що укладає договір довічного утримання.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав.

Відповідач в судове засідання не з'явився без поважних причин, повідомлений про дату, час і місце судового засідання належним чином, направивши на адресу суду клопотання, в якому просить розглянути дану справу за його відсутності, проти позову не заперечує.

Заслухавши учасника процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Так, судом встановлено, що 28 серпня 2013 року позивач уклала нотаріально посвідчений договір, за яким подарувала ОСОБА_3 ? частки квартири №37, що по вул. Кам'янецькій, 65 в м. Хмельницькому.

Відповідно до вимог ст. 216 ч. 1 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Відповідно до вимог ст. 229 ч. 1 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Як з'ясовано судом, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є особою похилого віку та потребує стороннього догляду. В силу свого віку та стану здоров'я вона помилилась щодо природи вказаного правочину, оскільки вважала, що укладає договір довічного утримання.

Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 12, 13,263265 ЦПК України, ст. ст. 216 ч. 1, 229 ч. 1 ЦК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати недійсним договір дарування ? частки квартири №37, що по вул. Кам'янецькій, 65 в м. Хмельницькому, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 28 серпня 2013 року, посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу ОСОБА_4, та зареєстрований в реєстрі за №6535.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 640 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя:

27.03.2018