РОЗІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 327/132/18
Провадження № 2/327/72/2018
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

22.03.2018 року смт. Розівка

Суддя Розівського районного суду Запорізької області Завіновська А.П., перевіривши матеріали цивільної справи за позовною заявою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,

в с т а н о в и л а :

19.03.2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, в якому просить суд стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором № zpbrSE00001109 від 11.05.2006 року у розмірі 32 980, 30 грн., яка склалася із заборгованості за кредитом 2 169, 68 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом 13 984, 49 грн., заборгованості за пенею 16 823, 13 грн. Крім того, у позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача суму понесених судових витрат у розмірі 1 762, 00 грн.

Перевіривши позовну заяву на відповідність вимогам ЦПК України, суддя доходить висновку про необхідність залишення її без руху, з наступних підстав.

Положеннями пункту 5 частини 3 статті 175 ЦПК України визначено, що позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Звертаючись із наведеним позовом до ОСОБА_1, позивач зазначив, що остання має нести цивільно-правову відповідальність за кредитним договором № zpbrSE00001109 від 11.05.2006 року, укладеним між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2, який помер 22.11.2013 року, як спадкоємець останнього, який відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України фактично прийняв спадщину, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживав із спадкодавцем, на підтвердження чого долучив до матеріалів позовної заяви копії паспортів ОСОБА_2 та ОСОБА_1, про реєстрацію вказаних осіб за однією адресою.

Водночас, факт реєстрації ОСОБА_2 та ОСОБА_1, за однією адресою, на переконання суду, у відсутність інших доказів, ще не може свідчити про прийняття спадщини останньою в розумінні ч. 3 ст. 1268 ЦК України, як і взагалі про наявність спадкових відносин між вказаними особами.

Згідно до норм, викладених у ч.ч. 2, 3, 4 ст. 1281 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

На підтвердження своєчасності предявлення вимоги до спадкоємців ОСОБА_2, який помер 22.11.2013 року та за життя був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, позивач у своїй позовній заяві зазначає, що ним 22.11.2014 року була направлена претензія кредитора до Розівської державної нотаріальної контори Запорізької області.

Разом з тим, з незрозумілих причин наводить у своїй заяві та долучає до її матеріалів відповідь Каховської районної державної нотаріальної контори Херсонської області від 08.06.2017 року за № 440/02-14, про те, що претензія ПАТ КБ «ПриватБанк» як кредитора зареєстрована до спадкоємців ОСОБА_2, який помер 31 березня 2016 року, та на день смерті був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_2, тобто взагалі зовсім іншої особи.

Статтею 1282 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Позивачем до позовної заяви долучено лист претензію від 21.10.2017 року за вих. № 60511LFZA2AB0 до ОСОБА_1, з реєстром згрупованих листових відправлень рекомендованих листів, водночас підтверджуючих доказів в отриманні цього листа претензії відповідачкою, позивачем не додано. Відсутні в матеріалах позовної заяви і докази відмови відповідачки ОСОБА_1 від сплати одноразового платежу за вимогою ПАТ КБ «Приватбанк» як кредитора.

Таким чином, всупереч наведених вимог закону, позивачем на час звернення до суду із вказаним позовом не встановлено та не надано доказів на підтвердження наявності у ОСОБА_2, який помер 22.11.2013 року спадкоємців, прийняття ними спадщини, своєчасності звернення позивача як кредитора із вимогою до спадкоємців останнього, вартості майна, одержаного у спадщину в межах якого спадкоємці зобовязані задовольнити вимоги кредитора, відмови спадкоємців від виконання вимог кредитора щодо вчинення одноразового платежу, та правильності визначення способу захисту порушеного права.

Положеннями ч. 1 ст. 177 ЦПК України визначено, що позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Згідно з ч. 5 ст. 177 ЦПК України, позивач зобовязаний додати до заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази заявник може додати до заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Таким чином, копії будь-яких документів мають засвідчувати їх дійсність, оскільки мають бути виготовлені виключно з оригіналів цих документів.

Отже, суд наголошує, що копії документів подаються до суду належним чином завіреними.

Вказуючи на належність засвідчення копії суд зазначає, що ксерокопія має бути належної якості, щоб на ній можна було прочитати весь текст документа, чітко було видно всі реквізити, поля документа не було порушено, з відміткою про засвідчення копії документа, особою, яка його посвідчує, яка складається: зі слів «Згідно з оригіналом», назви та особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії, яка проставляється нижче підпису, та печатки (для нотаріального завірених копій, копій, що подаються адвокатом як представником (за наявності такої печаті), чи які подаються юридичними особами публічного та приватного права).

Згідно з абз. 2 ч. 5 ст. 95 ЦПК України, учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Відповідно до ч. 4 ст. 95 ЦПК України, копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Разом з тим, всупереч наведених вимог закону, додані позивачем до позовної заяви документи для суду та для відповідача не завірені належним чином.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у стаття 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 185 ЦПК України, суддя

у х в а л и л а:

позовну заяву ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, залишити без руху.

Встановити позивачу десятиденний строк з дня отримання копії наведеної ухвали для усунення недоліків, та одночасно розяснити, що у разі не усунення недоліків в установлений в даній ухвалі строк, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: А.П. Завіновська