Провадження № 2/752/2005/18
РІШЕННЯ

Іменем України

заочне

29.03.2018 року Голосіївський суд м. Києва

в складі головуючого судді Чередніченко Н.П.

з участю секретаря Литвиненко Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Гарантія», ОСОБА_3, Моторно транспортне страхове бюро України про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа: Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Гарантія» про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, з урахування фінансових санкцій. Свої вимоги мотивувала тим, що 04.10.2014 року о 09-50 год. в м. Києві на площі Московській сталася дорожньо-транспорта пригода, при якій ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Опель», державний номерний знак НОМЕР_5, не впевнився в безпеці, не витримав безпечну дистанцію, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Акура», який їй належить на праві власності. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 04.11.2014 року ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. На час ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Опель», була застрахована в Страховому товаристві з додатковою відповідальністю «Гарантія» згідно полісу обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чинним на час ДТП. З метою визначення розміру збитку, завданого пошкодженому транспортному засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, нею замовлено проведення автотоварознавчого дослідження, згідно якого власнику автомобіля завдано збитки в сумі 14902,22 грн., який йому вказана страхова компанія не відшкодувала, та яку просить стягнути з відповідача, як винуватця ДТП. На суму боргу нею на підставі ст. 625 ЦК України також нараховано 10248 грн 26 коп. - інфляційну складову, 1217 грн. 49 коп. - три відсотки річних, а також просить стягнути 600 грн. 00 коп. - витрат за проведення оцінки пошкодженого майна, та судовий збір.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з викладених в позові підстав. Проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач в судове засідання повторно не з»явився. Про розгляд справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. З клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався.

Представник третьої особи МТСБУв судове засідання не з»явився. Подав суду письмові пояснення, відповідно до яких позов визнав частково та просив розглянути справу без його участі.

Третя особа ОСОБА_4 до суд не з"явився.Судом про дату судового розгляду повідомлялвся належним чином . Причина його неявки суду невідома.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу за наведеної явки сторін та, відповідно до положень статті 280 ЦПК України, суд ухвалив про заочний розгляд справи.

Вислухавши представника позивача, всебічно, повно і об»єктивно дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, яким зокрема Цивільний процесуальний кодекс викладений в новій редакції.

Відповідно до п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).

Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Судом встановлено, що 04.10.2014 року о 09-50 год. в м. Києві на площі Московській сталася дорожньо-транспорта пригода, при якій водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Опель», державний номерний знак НОМЕР_5, не впевнився в безпеці, не витримав безпечну дистанцію, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_1, що призвело до пошкодження транспортних засобів. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 04.11.2014 року ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП (а.с. 11-12).

Транспортний засіб «Акура» д.н.з. НОМЕР_1 належить позивачу ОСОБА_1, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 10).

Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

На час ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в Страховому товаристві з додатковою відповідальністю «Гарантія» згідно полісу № АС/8739438 обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чинним на час ДТП, проте наразі порушено провадження щодо банкрутства даного страхового товариства, а тому позвачем саме до винуватця ДТП пред"явлені вимоги.

З метою визначення розміру збитку, завданого пошкодженому транспортному засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, позивачем замовлено проведення автотоварознавчого дослідження.

Так, згідно Звіту визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, зробленого ТОВ «КК «Естафета» від 04.09.2015 року, вартість збитку завданого автомобілю «Акура», державний номерний знакАА3930ІВ, становить 14902 грн. 22 коп. Вартість вказаного Звіту становить 600 грн. (а.с. 17-33).

Вказаний розмір шкоди позивачу страхова компанія не відшкодувала.

У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи (ст. 22 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Вирішуючи питання про відшкодування матеріальних збитків, завданих дорожньо-транспортною пригодою, судом взято за основу вказаний Звіт визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, на тій підставі, що він відповідає вимогам законодавства, що регулює професійну оціночну діяльність в Україні, а саме: Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», «Загальним засадам оцінки майна і майнових прав», затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 року № 1440, Методиці товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затверджений Мін»юстом, Фондом держмайна, реєстраційний № 1070/8395 від 24.11.2003 року (зі змінами) тощо; має всі необхідні розрахунки визначення вартості матеріального збитку та виконаний з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля, відповідно повинен бути покладений в основу рішення про задоволення позовних вимог в цій частині.

Статтею 29 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Проте частиною 3 зазначеної статті визначено, що збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. За таких правових підстав, суд застосовує спеціальну норму, регулюючу дані правовідносини - статтю 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за наслідками вимог частини 3 статті 22 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ч.1, 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правові підставі володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Автомобіль відповідно до ч.1 ст. 1187 ЦК України - є джерелом підвищеної небезпеки. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Так, Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 20 січня 2016 року розглянув справу № 6 - 2808 цс 15, предметом якої був спір про відшкодування шкоди. При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив правовий висновок, відповідно до якого право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України).

За таких правових підстав та наданих доказів позов в цій частині є обґрунтованим, доведеним й таким, що підлягає задоволенню, підстав для його відмови судом не встановлено.

Відтак, з відповідача як винуватця дорожньо-транспортної пригоди підлягає стягненню 14902 грн. 22 коп. - матеріальних збитків, а також на вказану суму, на підставі ст. 625 ЦК України, має бути нараховано за період з 16.01.2015 року по 03.10.2017 рік, - 10248 грн. 26 коп. - інфляційна складова та 1217 грн. 49 коп. - три відсотки річних.

Згідно зі статтею 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Окрім того, вимога позивача про стягнення витрат у розмірі 600 грн. 00 коп. за проведення оцінки пошкодженого майна, що підтверджується платіжною квитанцією, є обґрунтованою та підлягає задоволенню, оскільки заснована на положенні п.40.3 ст. 40 Закону України Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Так, відповідно до вказаної вище норми Закону шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого - це шкода, пов'язана також й з залученням аварійних комісарів у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених ст. 41 цього Закону.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позов є обґрунтований, доведений та законний, в зв»язку з чим підлягає задоволенню в повному обсязі.

Крім того, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 640 грн.

На підставі вищевикладеного, ст.ст. 22, 1166, 1187, 1194 ЦК України, ст.ст. 29, 30 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з урахуванням постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України, керуючись ст.ст. 3, 4, 5, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 17, 43, 49, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 258, 262, 264, 265, 268, 273, 352 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Гарантія». Моторно транспортне страхове бюро України, ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_3, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, - на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_4, яка проживає за адресою: АДРЕСА_2, - матеріальні збитки, завдані внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 14902 грн. 22 коп., інфляційну складову в сумі 10248 грн. 26 коп., три відсотки річних в сумі 1217 грн. 49 коп., нарахованих на суму боргу, витрати за проведення оцінки пошкодженого майна в сумі 600 грн., судовий збір в сумі 640 грн., а всього суму в розмірі - 27607 грн. 97 коп.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду протягом п»ятнадцять днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судомому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Відповідно до ст. 355 ЦПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Однак відповідно до пп. 15.5 п. 15 розділу «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система починає функціонувати через 90 днів з дня опублікування Державною судовою адміністрацією України у газеті «Голос України» та на веб-порталі судової влади оголошення про створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Згідно із ч. 1 ст. 354 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Отже, строки оскарження судових рішень в апеляційному порядку складають 30 календарних днів - для рішень і 15 календарних днів - для ухвал, однак апеляційна скарга подається за старими правилами - через суд першої інстанції.

Головуючий Н.П. Чередніченко