ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа № 753/4894/18
провадження № 2/753/4317/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" березня 2018 р. суддя Дарницького районного суду міста Києва Мицик Ю.С., вивчивши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд та в'їзд дитини з/на тимчасово окупованої /у території/ю (Автономної/у Республіки/у Крим) без згоди та супроводу батька

ВСТАНОВИВ:

20 березня 2018 року на адресу суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд та в'їзд дитини з/на тимчасово окупованої /у території/ю (Автономної/у Республіки/у Крим) без згоди та супроводу батька, підсудність якої визначена Дарницькому районному суду м. Києва ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 14 березня 2018 року .

Вказаний позов 22.03.2018 року передано до провадження судді Мицик Ю.С.

Як вбачається з матеріалів справи позовна заява не підписана позивачем.

Відповідно до п.1 ч.4 ст. 185 Цивільного процесуального кодексу України, заява повертається у випадках, коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано. Зазначена норма Закону має імперативний характер.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Європейський суд зазначає, що право на суд не є абсолютним; воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує врегулюванню з боку держави ( рішення у справі «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року, рішення у справі «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року).

За вищенаведених обставин, суддя прийшов до висновку, що позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд та в'їзд дитини з/на тимчасово окупованої /у території/ю (Автономної/у Республіки/у Крим) без згоди та супроводу батька слід повернути позивачу, роз'яснивши при цьому право останньої на повторне звернення із даною заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Враховуючи викладене та керуючись стст. 185, 259-261, 353, 354 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд та в'їзд дитини з/на тимчасово окупованої /у території/ю (Автономної/у Республіки/у Крим) без згоди та супроводу батька - вважати неподаною та повернути позивачу.

Роз'яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суду міста Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду ухвали в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

СУДДЯ Ю.С.МИЦИК