Справа №487/4971/17
Провадження №2/489/649/18
РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

15 березня 2018 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Кирильчука О.І., за участі секретаря судового засідання Ковальової С.В., представника позивача ОСОБА_1, розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

встановив:

Позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою №65 будинку №25-А по проспекту Миру в м.Миколаєві, оскільки з 2014 року у квартирі не проживає, реєстрація місця проживання відповідача заважає позивачу повністю реалізувати право власності шляхом продажу квартири.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, відповідач у судове засідання не зявився.

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 29 серпня 2007 року Управління з використання та розвитку комунальної власності міської ради посвідчує, що квартира АДРЕСА_1 дійсно належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_4 та членам її сімї ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 по 1/5 частки кожному.

Згідно з витягу №17659778 про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 07.02.2008 року право спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 по 1/5 частки кожному.

Належна відповідачу 1/5 частка була подарована ним 19.06.2017 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 05 червня 2014 року, яке зареєстроване у Спадковому реєстрі, що підтверджується витягом про реєстрацію №37563855 від 05.06.2014 року, спадкоємцем 1/5 частки квартири АДРЕСА_1, що належала ОСОБА_4, яка померла 26 червня 2013 року є її дочка ОСОБА_2, що також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №22653440 від 05.06.2014 року.

Відповідно до ч.1 ст.383 Цивільного кодексу України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї.

Відповідно до ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно ст.317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч.1 ст.321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні та розпорядженні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Враховуючи, що реєстрація місця проживання відповідача у належному позивачу будинку перешкоджає реалізації останнім права розпорядження власним майном, зокрема шляхом його відчуження, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Згідно ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням.

На підставі ст.ст.317, 321, 391, 405 ЦК України, керуючись ст. ст. 4, 19, 81, 141, 264-265 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратили право користування квартирою №65 будинку №25-А по проспекту Миру в місті Миколаєві.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційну скаргу може бути подано до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд міста Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя