Справа №460/1001/18
Провадження №2-з/460/8/18
УХВАЛА

15.03.2018 року м.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Кондратьєвої Н.А.,

при секретарі Климейко Л.Г.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

встановив:

Позивач подала заяву про забезпечення позову у якій просить до розгляду справи за її позовом до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його поділпо суті, накласти арешт на житловий будинок № 3 по вул. Т. Шевченка у с. Поріччя Яворівського району Львівської області та земельну ділянку площею 0,2119 га на якій він розташований, кадастровий номер :04:001:001.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову зазначає, що звернулася з позовом, у якому просить визнати спірне майно спільним майном подружжя та поділити таке. Відповідач не визнає, що спірне майно є спільною сумісною власністю подружжя і може відчужити спірне майно з метою уникнення його поділу, а тому просить накласти арешт на спірне майно: житловий будинок № 3 по вул. Т. Шевченка у с. Поріччя Яворівського району Львівської області та земельну ділянку площею 0,2119 га на якій він розташований, кадастровий номер :04:001:001.

На підставі ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову ОСОБА_1 розглядається судом без повідомлення сторін.

Розгляд заяви здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам частини 2 статті 247 ЦПК України.

Вивчивши подану заяву про забезпечення позову, дослідивши інші матеріали позову, суд дійшов до наступного.

За змістом ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 7 ст. 153 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, а також інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду). В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Відповідно до розяснень, що містяться в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Проаналізувавши викладені законодавчі норми, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до обґрунтованого висновку про відсутність на теперішній час підстав, визначених ст. 149 ЦПК України для забезпечення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов'язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів заяви не вбачається підстав для задоволення заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову, оскільки позивачем не доведено та не подано документів про наявність обєктів спірного майна, часу їх придбання, не доведено і не подано документів про належність спірного майна відповідачу,заявником не вказані та не долучені докази, які підтверджують, що його права можуть бути порушені у разі невжиття заходів забезпечення позову, чи може призвести до ускладнення виконання рішення суду, не надано підтвердження наміру відповідача навмисно ухилитися від виконання рішення суду, у зв'язку з чим не наведено достатніх підстав для необхідності застосування забезпечення позову.

За таких обставин, з врахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про необґрунтованість заяви про забезпечення позову, так як вважає доводи такої недостатніми та не доведеними належними засобами, а тому в задоволенні заяви слід відмовити.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 149-153, 260, 353, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена через Яворівський районний суд Львівської області до Апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Кондратьєва Н.А.