Справа № 466/1920/18
У Х В А Л А

про забезпечення позову

„16 березня 2018 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі : головуючого судді Єзерського Р. Б.

при секретарі Ваврин М. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові

заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради про забезпечення позову,-

в с т а н о в и в :

14 березня 2018 року ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову і просить накласти арешт на житловий будинок № 10 з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами по вул. Малоголосківській у м. Львові.

В обґрунтування цієї заяви покликається на те, що їй на праві власності належить 3/5 будинку № 10 з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами по вул. Малоголосківській у м. Львові.

На підставі договору довічного утримання, укладеного 20 квітня 2007 року між її батьком ОСОБА_4 та ОСОБА_3, рішенням реєстратора здійснено державну реєстрацію права власності на 2/5 частини зазначеного будинку за ОСОБА_3

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 24 листопада 2014 року договір довічного утримання визнано недійсним.

Згідно рішення апеляційного суду Львівської області від 26 січня 2015 року рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 24 листопада 2014 року в частині визнання недійсним договору довічного утримання залишено без змін.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 13 грудня 2017 року скасовано державну реєстрацію права власності за ОСОБА_3 на цю частину будинку.

Однак, не дивлячись на те, що рішення вступило в законну силу, ОСОБА_3 15 листопада 2015 року, не маючи прав на зазначену нерухомість, заповів 2/5 житлового будинку № 10 по вул. Малоголосківській у м. Львові Сулим ОСОБА_5. В результаті чого виконання рішення Шевченківського районного суду м. Львова стало неможливим.

Тому існує очевидний ризик ускладнення або неможливість виконання рішення суду в майбутньому та поновлення порушених прав ОСОБА_1, за захистом яких вона буде звертатися до суду.

За правилами ч. 1 ст. 153 ЦПК України, суд проводить розгляд заяви про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

У відповідності до ч. 2 ст.247 ЦПК України, у звязку із розглядом справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оглянувши матеріали заяви про забезпечення позову та додані до неї докази, вважаю, що таку слід задовольнити виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного ОСОБА_2 України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

З врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку про підставність та обґрунтованість побоювань позивача щодо ухилення відповідачів в майбутньому від виконання рішення суду. У звязку з чим вважає, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову, утруднить чи взагалі зробить неможливим виконання рішення суду в майбутньому.

Керуючись п. 4 Постанови Пленуму Верховного ОСОБА_2 України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», ст. ст. 149, 153, 247 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

В порядку забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради про визнання недійсним договору дарування частини будинку ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2,

- накласти арешт на житловий будинок № 10 з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами загальною площею 169 кв. м. по вул. Малоголосківська, 10 (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 01).

Ухвала суду підлягає до негайного виконання.

Копію ухвали направити в Шевченківський ВДВС Львівського МУЮ для виконання.

Стягувач: ОСОБА_1 - РНОКПП - НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Боржник: ОСОБА_2 РНОКПП - відсутній, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Боржник: ОСОБА_3 РНОКПП - відсутній, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Ухвала суду про забезпечення позову може бути предявлена до виконання до 16 березня 2021 року.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області шляхом подачі безпосередньо до апеляційного суду Львівської області протягом пятнадцяти днів з дня складання ухвали суду апеляційної скарги.

Суддя: ОСОБА_6