Справа № 128/145/18
РІШЕННЯ

Іменем України

28.02.2018 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

судді Ганкіної І.А.,

за участі секретаря Жигарової Д.О.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом та в порядку поділу спадкового майна, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 14 грудня 2013 року помер ОСОБА_4 в с. Зарванці, Вінницького району Вінницької області. Після його смерті відкрилася спадщина, в тому числі на: будинковолодіння № 2 по вул. Кармелюка в с. Зарванці, Вінницького району Вінницької області. Також до складу спадкового майна після його смерті увійшли:земельна ділянка площею 0,2500 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться в с. Зарванці, Вінницького району Вінницької області по вул. Кармелюка, 2, кадастровий номер: :04:008:0657; земельна ділянка площею 0,1500 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться в с. Зарванці, Вінницького району Вінницької області по вул. Кармелюка, 2, кадастровий номер: :04:008:0658; земельна ділянка площею 2,0181 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, місце розташування: Вінницька область, Літинський район, Микулинецька сільська рада (за межами населеного пункту), кадастровий номер: :01:000:0189.

Позивач зазначає, що при підготовці документів для нотаріального оформлення ним було втрачено всі оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно. В зв'язку з втратою оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно він не має можливості оформити свої спадкові права післясмерті 14 грудня 2013 року ОСОБА_4 в Вінницькій районній державній нотаріальній конторі.

Також вказує, що 26 вересня 2013 року ОСОБА_4 склав заповіт, яким заповідав все своє майно, де б воно не було і з чого б не складалося, і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом буде матиме право, йому, ОСОБА_1

У встановлений законом строк він звернувся з заявою про прийняттяспадщини в порядку спадкування за заповітом після смерті 14 грудня 2013 року ОСОБА_4

Особами, які мають право на обов'язкову частку у спадщині після смерті 14 грудня 2013 року ОСОБА_4 є його рідні діти: ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які також подали заяви про прийняття спадщини і прийняли спадщину.

Зазначає, що 14 квітня 2016 року вони уклали між собою письмовий договір поділу спадкового майна після смерті 14 грудня 2013 року ОСОБА_4, згідно якого домовилися, що він, ОСОБА_1, успадковує спадкове будинковолодіння № 2 по вул. Кармелюка в с. Зарванці, Вінницького району Вінницької області, а також земельні ділянки за даною адресою площею 0,25 га та площею 0,15 гектарів, та земельну ділянку площею 2,0181 гектарів, а ОСОБА_2 та ОСОБА_3 отримають від нього відповідну компенсацію за свої частки у спадковому майні. Такий договір вони уклали з урахуванням тих обставин, що він тривалий час доглядав, займався лікуванням спадкодавця ОСОБА_4, здійснив його поховання. Однак, оформити договір про поділ спадкового майна в нотаріальній конторі вони не мають можливості, в зв'язку з втратою правовстановлюючих документів на спадкове майно.

За вказаних обставин позивач просить суд хвалити рішення, яким визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом та в порядку поділу спадкового майна, після смерті 14 грудня 2013 року ОСОБА_4, на вищевказане нерухоме майно.

В підготовче судове засідання учасники судового провадження не зявились.

Позивач ОСОБА_1 та його представник за договором про надання правової допомоги адвокат ОСОБА_5 попередньо подали суду письмові заяви про розгляд справи без їхньої участі, в поданих заявах зазначили, що позовні вимоги повністю підтримують, просять судові витрати по справі залишити за позивачем і не стягувати їх з відповідачів.

Представник відповідача сільський голова Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області ОСОБА_6 та відповідачі ОСОБА_2 і ОСОБА_3 також попередньо подали суду письмові заяви про розгляд справи без їхньої участі та про визнання позову.

Частиною 3 статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За вказаних обставин суд вважає можливим провести підготовче судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Частиною 3 статті 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обовязків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Судом встановлено, що 05 травня 2009 року в с. Зарванці, Вінницького району Вінницької області померла ОСОБА_7, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про смерть серії 1-АМ № 145169 від 05.05.2009 року (а.с. 13).

14 грудня 2013 року в с. Зарванці, Вінницького району Вінницької області помер ОСОБА_4, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про смерть серії І-АМ № 279331 від 16.12.2013 року (а.с. 12).

На час смерті ОСОБА_4 проживав та був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується довідкою № 1192, виданою виконкомом Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області (а.с. 46).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на наступне нерухоме майно, а саме: на будинковолодіння № 2 по вул. Кармелюка в с. Зарванці, Вінницького району Вінницької області, що належало йому згідно свідоцтва № 120 про право особистої власності на жилий будинок від 17 травня 1988 року, виданого виконкомом Якушинецької сільської ради народних депутатів на підставі рішення виконкому Вінницької районної ради народних депутатів за № 167 від 23 травня 1987 року, що підтверджується ксерокопією даного свідоцтва (а.с. 39); земельну ділянку площею 0,2500 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться в с. Зарванці, Вінницького району Вінницької області по вул. Кармелюка, 2, кадастровий номер: :04:008:0657, що належала ОСОБА_4 на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 024263, виданого 09 жовтня 2012 року Якушинецькою сільською радою Вінницького району Вінницької області та управлінням Держкомзему у Вінницькому районі Вінницької області на підставі рішення 16 сесії 6 скликання Якушинецької сільської ради від 28 лютого 2012 року (а.с. 25); земельну ділянку площею 0,1500 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться в с. Зарванці Вінницького району Вінницької області по вул. Кармелюка, 2, кадастровий номер: :04:008:0658, що належала ОСОБА_4 на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 024264, виданого 09 жовтня 2012 року Якушинецькою сільською радою Вінницького району Вінницької області та управлінням Держкомзему у Вінницькому районі Вінницької області на підставі рішення 16 сесії 6 скликання Якушинецької сільської ради від 28 лютого 2012 року (а.с. 24); земельну ділянку площею 2,0181 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, місце розташування: Вінницька область, Літинський район, Микулинецька сільська рада (за межами населеного пункту), кадастровий номер: :01:000:0189, що належала ОСОБА_4 на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 425079, виданого 21 січня 2011 року Літинською районною державною адміністрацією та управлінням Держкомзему у Літинському районі Вінницької області на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, рестр. № 1-728, від 31.07.2010 року , ВМР № 888586; держ. Нотаріус ОСОБА_8 (а.с. 26).

26 вересня 2013 року ОСОБА_4, на випадок своєї смерті, склав заповіт, посвідчений секретарем Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області ОСОБА_9, зареєстрований в реєстрі за № 192, згідно з яким заповів все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право своєму племіннику ОСОБА_1. Вказаний заповіт відповідно до відмітки секретаря Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області ОСОБА_9 станом на 05.02.2014 року не змінено та не відмінено, що підтверджується його ксерокопією (а.с. 14).

Спадкоємцями першої черги за законом, які мають право на обовязкову частку в спадковому майні після смерті 14 грудня 2013 року ОСОБА_4 є його діти (відповідачі по справі): ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (прізвище до реєстрації шлюбу ОСОБА_2) ОСОБА_10, оскільки на час відкриття спадщини досягли пенсійного віку, що підтверджується ксерокопіями їх свідоцтв про народження серії ЯД № 678481 від 31.07.1952 року (а.с. 15) та серії ЯЦ № 884829 від 23.12.1950 року (а.с. 16).

З копії спадкової справи № 109/2014, заведеної Вінницькою районною державною нотаріальною конторою до майна померлого 14 грудня 2013 року ОСОБА_4 вбачається, що з заявами про прийняття спадщини у встановлений законом строк звернулися позивач ОСОБА_1 та відповідачі по справі ОСОБА_2 і ОСОБА_3 (а.с. 60-66).

14 квітня 2016 року між ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено письмовий договір поділу спадкового майна після смерті 14 грудня 2013 року ОСОБА_4, згідно якого вони домовилися, що ОСОБА_1 успадковує спадкове будинковолодіння № 2 по вул. Кармелюка в с. Зарванці, Вінницького району Вінницької області, а також земельні ділянки за даною адресою площею 0,25 га та площею 0,15 гектарів, та земельну ділянку площею 2,0181 гектарів, а ОСОБА_2 та ОСОБА_3 отримають від нього відповідну компенсацію за свої частки у спадковому майні, що підтверджується ксерокопією вказаного договору (а.с. 50).

Такий договір між ними було укладено з урахуванням тих обставин, що позивач тривалий час доглядав, займався лікуванням спадкодавця ОСОБА_4, здійснив його поховання, що не заперечується відповідачами згідно поданих письмових заяв про визнання позову.

Однак, оформити договір про поділ спадкового майна в нотаріальній конторі вони не мають можливості, в зв'язку з втратою правовстановлюючих документів на спадкове майно, що підтверджується оголошенням в газеті «Подільська Зоря» від 21 квітня 2016 року за № 17 (8594) (а.с. 38).

За даних обставин позивач також не може отримати в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 100% спадкового майна, що підтверджується ксерокопією постанови Вінницької районної державної нотаріальної контори про відмову у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом № 955/02-17 від 21.04.2016 року (а.с. 51).

Той факт, що за життя ОСОБА_4 дійсно набув право власності на будинковолодіння № 2 по вул. Кармелюка в с. Зарванці, Вінницького району Вінницької області, підтверджується наступними письмовими доказами: ксерокопією свідоцтва № 120 про право особистої власності на жилий будинок від 17 травня 1988 року, виданого виконкомом Якушинецької сільської ради народних депутатів (а.с. 39); довідкою № 1192, виданою виконкомом Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області від 25.03.2016 року (а.с. 46); копією рішення 16 сесії 6 скликання Якушинецької сільської ради про затвердження технічної документації та видачу державного акта (а.с. 47); ксерокопіями Державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 024264 та серії ЯМ № 024263, виданих 09 жовтня 2012 року (а.с. 24, 25); ксерокопією технічного паспорта, виготовленого ТОВ «БТІ СЕРВІС» від 09.12.2017 року (а.с. 40-44).

Той факт, що за життя ОСОБА_4 дійсно набув право власності на дві земельні ділянки площею 0,25 га та площею 0,15 гектарів, що розташовані за адресою: с. Зарванці, Вінницького району Вінницької області по вул. Кармелюка, 2, кадастрові номери :04:008:0658 та :04:008:0657, підтверджується наступними письмовими доказами: ксерокопіями самих державних актів (а.с. 24, 25); копією з книги реєстрації заяв громадян на приватизацію земельних ділянок, в якій під № 65 значиться ОСОБА_4 (а.с. 48-49); ксерокопією рішення 16 сесії 6 скликання Якушинецької сільської ради про затвердження технічної документації та видачу державного акта (а.с. 47); двома Витягами з Державного земельного кадастру про земельні ділянки від 31.03.2016 року НВ -016 та НВ 2016(а.с. 27-34).

Відповідно до вимог статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Стаття 1217 ЦК України передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до вимог статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» непрацездатні громадяни це особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами, у тому числі діти-інваліди, а також особи, які мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника відповідно до цього Закону.

Стаття 1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до вимог статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Стаття 1270 ЦК України передбачає, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 1267 ЦК України спадкоємці за усною угодою між собою, якщо це стосується рухомого майна, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Таким чином, судом є встановленим, що позивач по справі ОСОБА_11 є спадкоємцем за заповітом після смерті 14.12.2013 року свого дядька ОСОБА_4 Відповідачі по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є спадкоємцями першої черги за законом та мають право на обовязкову частку в спадковому майні після смерті 14.12.2013 року свого батька ОСОБА_4 Всі вони у встановлений законом строк звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. Спадкове майно між ними було поділено згідно укладеного між ними 14.04.2016 року письмового договору поділу спадкового майна, за умовами якого за позивачем залишається право на спадкування всього нерухомого майна після смерті 14.12.2013 року дядька ОСОБА_4, а він в свою чергу, надає ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відповідну компенсацію за належні їм частки в спадковому майні. Також судом є встановленим, що нотаріально посвідчити даний договір сторони по справі не мають можливості у звязку з втратою оригіналів правовстановлюючих документів на нього. З цих же підстав позивач не має можливості отримати свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказане нерухоме майно в нотаріальній конторі.

Згідно п. 23 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Оскільки судом є встановленим, що позивач не в змозі отримати у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказане нерухоме майно, іншого способу захисту своїх спадкових прав, окрім судового, у нього немає, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Крім того, відповідно до абзацу 3 пункту 24 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», в разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Таким чином, визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що дає суду законні підстави для задоволення позову.

Також за заявою позивача по справі, суд вважає необхідним залишити за ним судові витрати по справі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 12, 18, 19, 76-82, 89, 95, 133, 141, 200, 206, 211, 223, 245, 247, 259, 263-265, 268, 354, п. 15.5 розділу XIII Прикінцевих положень ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер 3, право власності в порядку спадкування за заповітом та в порядку поділу спадкового майна, після смерті 14 грудня 2013 року ОСОБА_4, на:

-житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: с. Зарванці, вул. Кармелюка, 2, Вінницького району Вінницької області;

-земельну ділянку площею 0,2500 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер: :04:008:0657, яка знаходиться за адресою:с. Зарванці, вул. Кармелюка, 2, Вінницького району Вінницької області;

-земельну ділянку площею 0,1500 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: :04:008:0658, яка знаходиться за адресою: с. Зарванці, вул. Кармелюка, 2, Вінницького району Вінницької області;

-земельну ділянку площею 2,0181 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за адресою: Вінницька область, Літинський район, Микулинецька сільська рада, кадастровий номер: :01:000:0189.

Судові витрати по справі залишити за позивачем ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

СУДДЯ І.А.Ганкіна