АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2018 року

м. Рівне

Справа № 572/2774/17

Провадження № 22-ц/787/414/2018

Апеляційний суд Рівненської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Шимківа С.С.,

суддів: - Бондаренко Н.В., Григоренка М.П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 27 грудня 2017 року (суддя Рижий О.А.) у справі № 572/2774/17 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на час навчання, -

в с т а н о в и в :

У листопаді 2017 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на період навчання у Рівненському державному гуманітарному університеті, а саме до 30 червня 2020 року у розмірі 1000 грн. щомісяця.

Позовна заява мотивована тим, що 01 вересня позивача зараховано студенткою Рівненського державного гуманітарного університету факультету Документальних комунікацій та менеджменту напряму підготовки (спеціальності Менеджмент) денної платної форми навчання. Стипендію ОСОБА_4 не отримує та потребує матеріальної допомоги батьків, яку надає їй тільки мати - ОСОБА_6.

ОСОБА_4 просила суд стягувати на її користь з ОСОБА_5 щомісячно по 1000 грн. на час навчання у Рівненському державному гуманітарному університеті факультеті Документальних комунікацій та менеджменту напряму підготовки спеціальності «Менеджменту» до 30.06.2020 року.

Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 27 грудня 2017 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на час навчання задоволено. Стягнуто з ОСОБА_5 на утримання на час навчання у Рівненському державному гуманітарному університеті факультеті Документальних комунікацій та менеджменту напряму підготовки спеціальності «Менеджменту» повнолітньої дитини по 1000 грн. щомісячно, починаючи з 14 листопада 2017 року тобто до 2020 року, але не довше, ніж до досягнення нею 23 років.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що згідно із ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років, за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Із копії свідоцтва про народження ОСОБА_4 серія НОМЕР_1 від 08.09.1999 року встановлено, що вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 року і її батьком є відповідач по справі ОСОБА_5.

Довідкою № 17.178 від 12.10.2017 року, виданою Рівненським державним гуманітарним університетом, підтверджується факт навчання ОСОБА_4 на другому курсі факультету Документальних комунікацій та менеджменту напрямку підготовки (спеціальності Менеджмент) денної платної форми навчання, стипендію не отримує, термін навчання з 01.09.2016 року по 30.06.2020 року.

Із довідки № 10557 від 09.11.2017 року, виданої Сарненським районним ВДВС ГТУЮ у Рівненській області, вбачається, що ОСОБА_6 не отримує аліменти з ОСОБА_5 за період з 01.04.2017 року по 31.08.2017 року.

24 січня 2018 року ОСОБА_7 подано до суду апеляційну скаргу, у якій він, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у позові ОСОБА_4 про стягнення аліментів на період навчання за його необґрунтованістю.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про її відхилення.

Відповідно до положень ст.198 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Згідно ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Умовою стягнення аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, є недостатність забезпечення коштами як для навчання, так і для інших необхідних потреб (побутові потреби - харчування, одяг, користування транспортом, придбання навчальної літератури, посібників).

Враховуючи, що позивач продовжує навчання і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги з боку батька, суд правильно дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та відповідно до ч.1 ст. 191 та ч.1 ст. 79 Сімейного Кодексу України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, отже стягувати аліменти з відповідача слід з дня, коли позивач звернулася до суду з відповідним позовом, а саме з 14 листопада 2017 року.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з'ясувавши всі дійсні обставини спору сторін та виконавши інші вимоги цивільного судочинства, вирішив дану справу згідно із законом.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що судом допущені порушення норм матеріального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Апеляційний суд Рівненської області, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення, а рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 27 грудня 2017 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Суддя-доповідач С.С. Шимків

Судді: Н.В. Бондаренко

М.П. Григоренко