РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2018 року м. Київ

Солом'янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Українця В.В.

при секретарі Трофимчук К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

У вересні 2014 року ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося в Дунаєвський районний суд Хмельницької області з зазначеним позовом до ОСОБА_1

Посилався на те, що 14 грудня 2007 року між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 2706/1207/71-581. Відповідно до умов цього договору товариство надало ОСОБА_1 кредит в сумі 106200 доларів США, а відповідач зобов'язався повернути наданий кредит у повному обсязі та в строк, визначений договором.

28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «ФК «Вектор Плюс» укладено договір факторингу, відповідно до якого ПАТ «Сведбанк» відступає ТОВ «ФК «Вектор Плюс» свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах.

28 листопада 2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір факторингу, відповідно до якого ТОВ «ФК «Вектор Плюс» відступає ТОВ «Кредитні ініціативи» свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах.

Відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконує.

Станом на 10 серпня 2014 року відповідачем прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів, сплаті відсотків за користування кредитом та пені становить 1550341 гривню 54 копійки, з яких:

-92768 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 10 серпня 2014 року складає 1169503 гривні 54 копійки - заборгованість за кредитом;

-25763 долари 25 центів США, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 10 серпня 2014 року складає 324791 гривню 01 копійку - заборгованість по відсотках;

-4445 доларів 79 центів США, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 10 серпня 2014 року складає 56046 гривень 99 копійок - пеня.

Ухвалою Дунаєвського районного суду Хмельницької області від 24 жовтня 2014 року справу передано за підсудністю до Солом'янського районного суду м. Києва.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 13 січня 2015 року справу передано за підсудністю до Дунаєвського районного суду Хмельницької області.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 25 лютого 2015 року ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 13 січня 2015 року скасовано, справу передано для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 27 липня 2016 року позовну заяву залишено без розгляду.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 09 листопада 2016 року ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 27 липня 2016 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Представник позивача у судове засідання не з'явилась, подала через канцелярію суду клопотання, з якого вбачається, що вона просить розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (т. 2, а.с. 130).

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (т. 2, а.с. 121).

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 14 грудня 2007 року між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 2706/1207/71-581. Відповідно до умов цього договору товариство надало ОСОБА_1 кредит в сумі 106200 доларів США, а відповідач зобов'язався повернути наданий кредит у повному обсязі та в строк, визначений договором (т. 1, а.с. 4-6).

28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «ФК «Вектор Плюс» укладено договір факторингу, відповідно до якого ПАТ «Сведбанк» відступає ТОВ «ФК «Вектор Плюс» свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах (т. 1, а.с. 10-23).

28 листопада 2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір факторингу, відповідно до якого ТОВ «ФК «Вектор Плюс» відступає ТОВ «Кредитні ініціативи» свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах (т. 1, а.с. 24-32).

З позову вбачається, що відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконує.

Позивачем наданий розрахунок заборгованості (т. 1, а.с. 53), з якого вбачається, що станом на 10 серпня 2014 року відповідачем прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів, сплаті відсотків за користування кредитом та пені становить 1550341 гривню 54 копійки, з яких:

-92768 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 10 серпня 2014 року складає 1169503 гривні 54 копійки - заборгованість за кредитом;

-25763 долари 25 центів США, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 10 серпня 2014 року складає 324791 гривню 01 копійку - заборгованість по відсотках;

4445 доларів 79 центів США, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 10 серпня 2014 року складає 56046 гривень 99 копійок - пеня.

У судовому засіданні 22 грудня 2015 року представник відповідача оспорювала наданий позивачем розрахунок заборгованості по кредитному договору та заявила клопотання про призначення у справі судової експертизи фінансово-кредитних операцій.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 22 грудня 2015 року призначена у справі судова бухгалтерська експертиза. На вирішення експертів поставлені наступні запитання:

- чи відповідає наявний у матеріалах справи розрахунок заборгованості позичальника перед банком умовам кредитного договору № 2706/1207/71-581 від 14 грудня 2007 року, розрахунковим документам щодо видачі та погашення кредиту за цим договором та вимогам чинного законодавства України;

- який фактичний розмір заборгованості у розрізі основного боргу, процентів, пені, інших обов'язкових платежів станом на 10 серпня 2014 року за кредитним договором № 2706/1207/71-581 від 14 грудня 2007 року відповідно до його умов.

28 квітня 2016 року до суду надійшов висновок експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи від 21 квітня 2016 року № 142/16-45 (т. 2, а.с. 40-46).

З висновку вбачається, що в матеріалах справи та в додатково наданих матеріалах відсутні будь-які документи з обліку заборгованості за кредитним договором з 28 листопада 2012 року по 10 серпня 2014 року. Таким чином, підтвердити документально суми основного боргу, процентів, які наведені у розрахунку заборгованості позичальника перед банком за кредитним договором № 2706/1207/71-581 від 14 грудня 2007 року, не видається за можливе.

Сума заборгованості по пені за кредитним договором № 2706/1207/71-581 від 14 грудня 2007 року документально не підтверджується, оскільки нарахування позичальником пені проводилось в доларах США та без врахування вимог чинного законодавства про те, що всі зобов'язання позичальників перед банками за кредитними договорами в іноземній валюті повинні виконуватись в національній валюті. В результаті цього розмір відображеної в розрахунку заборгованості пені не відповідає дійсності.

Також, у висновку зазначено, що встановити фактичний розмір заборгованості у розрізі основного боргу, процентів, пені, інших обов'язкових платежів станом на 10 серпня 2014 року за кредитним договором № 2706/1207/71-581 від 14 грудня 2007 року відповідно до його умов, не видається за можливе.

Відповідно до частин 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з частинами 1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Судом визнавалась явка представника позивача у судове засідання обов'язковою для надання витребуваних судом належним чином посвідчених копій договору факторингу № 15 від 28 листопада 2012 року, укладеного між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», договору факторингу від 28 листопада 2012 року, укладеного між ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи», та їх оригіналів для огляду в судовому засіданні, оскільки сторона відповідача оспорює право вимоги позивача і розрахунок боргу (т. 2, а.с. 123).

Представник позивача подала до суду клопотання про розгляд справи у відсутність представника товариства та повторно подала копії документів до справи (т. 2, а.с. 130).

Відповідно до частин 2, 6 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідно особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться до уваги.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

За нормами ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України).

Вбачається, що стороною позивача не надано доказів на підтвердження заявлених вимог, а саме не надано точного розрахунку заборгованості відповідача по кредитному договору та документів для перевірки його правильності.

Визначити правомірність та розмір коштів, що підлягають стягненню, не зміг і судовий експерт при проведенні експертизи, а банком не надано документів для перевірки заявлених вимог, що витребовувались судом.

З наявних матеріалів встановити розмір заборгованості за кредитним договором не можливо, що підтверджується висновком експерта.

З огляду на наведене, у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись статтями 526, 625, 651, 1046, 1049, 1050, 1054, 1055 ЦК України, статтями 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 206, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Відмовити в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: