2/242/631/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2018 року Селидівський міський суд Донецької області у складі: головуючого судді Черкова В.Г., при секретарі Кідрон О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади Селидівської міської ради про визнання права на спадок за законом, -

В с т а н о в и в :

Позивач, ОСОБА_1, звернулася до суду із позовом до територіальної громади в особі Селидівської міської ради,який згодом був уточнений і в якому позивач остаточно просить визнати за нею право власності на спадок на 2/3 частки житлового будинку, позначеного на технічному платі літерою А-1, загальною площею 62,6 кв.м., житловою площею 28,9 кв.м., надвірні будівлі та споруди: а-1 тамбур, п-1 погріб, Б-1 сарай, С-1 сарай, N- ворота, згідно дублікату Свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок, виданого 15.10.2002 р. на підставі рішення виконавчого комітету Селидівської міської ради від 19.02.1986 року № 50/9, зареєстрованого в бюро технічної інвентарізації 15.10.2002 р. за № 160, земельні ділянки площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1151 гектара для ведення особистого підсобного господарства згідно державного акту на право приватної власності на землю серії 111-ДН № 060428, зареєстрованого 09.08.2001 р. за номером 12959, що належить спадкодавцю ОСОБА_2, який помер 04.04.2016 р..

Позовні вимоги мотивовані тим, що 05.01.2002 р. помер її дідусь ОСОБА_3.

Після його смерті залишилося спадкове майно, яке складається з 2/3 часток житлового будинку з приналежними до нього надвірними будівлями та спорудами та приватних земельних ділянок для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель для ведення особистого підсобного господарства, розташованого за адресою: м.Селидове, вул.Центральна (Совєтська), 49.

ЇЇ батько ОСОБА_2 постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і фактично прийняв спадщину.

04.04.2016 р. ОСОБА_2 помер. Після його смерті залишилось зазначене вище спадкове майно.

Вона звернулася до державного нотаріуса за оформленням спадщини, проте у вчиненні нотаріальних дій було відмовлено через відсутність документів, що підтверджують право власності на спадкове майно.

Позивач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутність.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, наддав до суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, в якій зазначив, що просить ухвалити рішення на розсуд суду.

Суд, дослідивши матеріали справи, надані докази та проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, прийшов до наступного.

ОСОБА_4 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст.ст.126, 133, 135 СК України, батьком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_3 (а.с.14).

ОСОБА_4 свідоцтва про народження, батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, є ОСОБА_2 та ОСОБА_6 ОСОБА_7 30.04.1999 р. уклала шлюб із ОСОБА_8 та взяла прізвище чоловіка (а.с.10).

ОСОБА_3 помер 05.01.2002 р. (а.с.11). ОСОБА_2 помер 04.04.2016 р. (а.с.12).

ОСОБА_4 довідок, ОСОБА_3 до дня смерті - 05.01.2002 р., та ОСОБА_2 до дня смерті 04.04.2016 р. постійно проживали за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 (Совєтська), 49 (а.с.13).

Згвдно довідки Селидівського БТІ від 26.01.2018 р., згідно реєстраційних даних станом на 01.01.2013 р. житловий будинок з усіма надвірними будівлями та спорудами за адресою: м.Селидове, вул.Центральна (Совєтська), 49 числиться за 2/3 частки ОСОБА_3 (а.с.15).

ОСОБА_4 Довідок з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями станом на 01.01.2016 р., земельна ділянка загальною площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, а також земельна ділянка загальною площею 0,11151 га за адресою: м.Селидове, вул.Центральна, 49, знаходиться у власності ОСОБА_3 (а.с.19

Постановою від 27.12.2017 р. ОСОБА_1 у вчинені нотаріальних дій було відмовлено. Зазначено, що ОСОБА_1 із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталась і разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини постійно не проживала, до суду із позовом про призначення додаткового строку для прийняття спадщини (згідно ч.3 ст.1272 ЦК України) не зверталась. ОСОБА_2 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3 фактично шляхом постійного проживання, але не оформив своїх спадкових прав. ОСОБА_4 матеріалів справи № 161/2017 ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем до майна померлого 04.04.2016 р. її батька ОСОБА_2 Оригінали правовстановлюючих документів на спадщину втрачені (зі слів ОСОБА_1 (а.с.8-9).

ОСОБА_4 з ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, зі змісту ст.ст.55, 124 Конституції України та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод випливає, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

ОСОБА_4 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця, до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України.

Як вбачається з повідомлення Першої селидівської державної нотаріальної контори, згідно даних Спадкового реєстру після смерті ОСОБА_2, померлого 04.04.2016 р., державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу за заявою ОСОБА_1, свідоцтв про право на спадщину не видавалось, заповітів від імені померлого не посвідчувалось.

ОСОБА_4 з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право власності на спадоквидається за письмовою заявою спадкоємцями, які прийняли спадок в порядку встановленим цивільним законодавством; у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадок особа може звернутись в суд за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 1272 ЦК визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до змісту ст. 1272 ЦК позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається:

1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори;

2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви.

Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщинимає право прийняти спадщинув порядку, встановленому ст. 1269 ЦК, та набути право на спадщину відповідно до ч. 5 ст. 1268, статей 1296 - 1299 ЦК. Вирішення судом спору щодо визнання права власностів порядку спадкування може відбуватися лише після прийняття спадщини.

Таким чином, судом встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_2, проте пропустила строк для подання заяви для прийняття спадщини.

З огляду на вищезазначене, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання права власності на спадкове майно є передчасними, а тому задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись 1216-1218, 1261, 1268, 1272, 1296 ЦК України, ст. ст.263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволені позовних вимог ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1,зареєстрована за адресою:Донецька область, м.Селидове, вул.Гоголя, 20/12, до територіальної громади Селидівської міської ради,, розташована за адресою: Донецька область, м.Селидове, вул.К.Маркса, 8,про визнання права на спадок за законом відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя