Справа № 459/1640/17 Головуючий у 1 інстанції: Новосд М.Д.
Провадження № 22-ц/783/6864/17 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Савуляка Р.В.,

суддів: Крайник Н.П., Ванівського О.М.

за участі секретаря: Куцика І.Б.

з участю ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3, ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 26 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Виконавчого комітету Червоноградської міської ради Львівської області, ОСОБА_5, третя особа - виконавчий комітет Соснівської міської ради про визначення місця проживання малолітніх дітей ,-

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2017 року позивач звернувся в суд з позовом, в якому, просить визначити місце проживання малолітніх дітей - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, разом з ним ОСОБА_4; повернути малолітніх дітей ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, йому - ОСОБА_4.

Вимоги мотивував тим, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 22.04.2013 року. Від даного шлюбу мають синів: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2. Вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося, у зв'язку із чим він переїхав проживати у м.Львів, а діти залишилися проживати із ОСОБА_4 у м.Соснівка Львівської області. Оскільки його дружина неналежно виконувала свої обов'язки по догляду та вихованню дітей, рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 22.03.2016 року, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 було відібрано та поміщено у дитячий будинок АДРЕСА_1 Зазначає, що, на той час, він також не мав можливості забрати дітей до себе. Однак на даний він забезпечений житлом, має стабільний заробіток, матеріально забезпечений, відтак вважає, що зможе забезпечити дітям належні умови, займатись їх вихованням, оздоровлювати та утримувати.

Оскаржуваним рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 26 жовтня 2017 року позов ОСОБА_4 до Виконавчого комітету Червоноградської міської ради Львівської області, ОСОБА_5, третя особа Виконавчий комітет Соснівської міської ради про визначення місця проживання малолітніх дітей - задоволено.

Визначено місце проживання ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з їх батьком ОСОБА_4.

Повернуто ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 їх батьку ОСОБА_4.

Стягнуто з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_4 судові витрати у розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_5 - ОСОБА_6

В апеляційній скарзі посилається на те, суд першої інстанції не врахував правову позицію ВСУ у справі № 6-2445цс16 з якої вбачається, що дитина завжди залишається з матір'ю, тільки якщо батько не доведе у суді виняткових обставин неможливості цього та визначення місця проживання дитини разом з ним (ВСУ від 14 грудня 2016 р. у справі № 6-2445цс16 )

Вказує, що мати дітей має постійне місце проживання, вона створила всі умови для проживання, виховання та розвитку дітей, в даний час перебуває в декретній відпустці.

Також зазначає, що при цьому суд в цій справі не встановили виняткових обставин у розумінні положень статті 161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини, які б свідчили про неможливість проживання дітей разом з матір 'ю.

Проситьрішення Червоноградського міського суду Львівської області від 26 жовтня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Виконавчого комітету Червоноградської міської ради Львівської області, ОСОБА_5, третя особа Виконавчий комітет Соснівської міської ради про визначення місця проживання малолітніх дітей скасувати.

Орган опіки та піклування Червоноградської міської ради Львівської області в судове засідання не з'явилися, подали клопотання про розгляд справи без їх участі, у зазначених клопотаннях вказали, що вважають оскаржуване рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 26 жовтня 2017 року законним та обґрунтованим та вважають доцільним проживання малолітніх дітей ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_10.разом з їх батьком ОСОБА_4.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Залізничного об'єднаного УПФ України м. Львова - ОСОБА_9 на підтримання апеляційної скарги, пояснення представника ОСОБА_10 - ОСОБА_11, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_4 є батьком малолітніх дітей: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, яких за рішенням Червоноградського міського суду, у нього відібрано без позбавлення батьківських прав, та поміщено до дитячого будинку.

Згідно частини третьої статті 170 СК України, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини.

Із довідки, виданої Вельбівненською сільською радою Острозького району Рівненської області № 321 від 31.05.2017 року, встановлено, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, фактично проживає в с.Вельбівно Острозького району Рівненської області.

Як вбачається із копії акту обстеження житлових умов ОСОБА_4, який проживає за адресою: АДРЕСА_2, складеного Вельбівненською сільською радою Острозького району Рівненської області 31.05.2017 року, у будинку створені умови для проживання дітей.

Разом із тим, згідно висновку органу опіки та піклування Острозької райдержадміністрації про наявність належних житлово-побутових умов для малолітніх дітей №2035/01-25 від 15.06.2017 року, житлово-побутові умови ОСОБА_4, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_8 є належними та такими, що дозволяють комфортне проживання в них малолітніх дітей ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Із характеристики, виданої пастором релігійної організації церква християн віри євангельської ОСОБА_12 31.05.2017 року, на ім'я ОСОБА_4, видно, що останній з 01.01.2017 року працює при церкві технічним працівником. Під час своєї праці проявив себе працелюбним та відповідальним. У спілкуванні з людьми виявив себе доброзичливою, ввічливою і чемною людиною, вміє йти на компроміс. Веде здоровий спосіб життя.

Відповідно до довідки №2038 від 19.06.2017 року, виданої ОКЗ ЛОР «Львівський обласний державний клінічний наркологічний диспансер» ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_9, на диспансерному обліку не перебуває.

У матеріалах справи також міститься довідка №1032 від 19.06.2017 року, видана КЗ ЛОР «Львівський обласний клінічний психоневрологічний диспансер», яка свідчить про те, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_9, на обліку не числиться.

Згідно п.17,18 рішення виконавчого комітету Червоноградської міської ради Львівської області № 159 від 29.08.2017 року, повернення малолітніх дітей ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, матері ОСОБА_13 є недоцільним. Доцільним є проживання малолітніх дітей: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, з батьком ОСОБА_4.

В той же час із відповіді КЗ ЛОР «Будинок дитини №1 для дітей з ураженням центральної нервової системи та порушенням психіки» № 195 від 13.04.2017 року, вбачається, що малолітні ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, поступили у даний заклад 13.01.2016 року на підставі рішення виконкому Червоноградської міської ради від 22.12.2016 року № 231. За час перебування дітей у будинку дитини їх відвідували батько ОСОБА_4 у 2016 році - 48 разів, у 2017 році 36 разів; мати ОСОБА_15 у 2016 році лише 9 разів, у 2017 року взагалі не відвідувала.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року установлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (пункт 1 статті 18 цієї Конвенції).

У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір'ю.

Дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом, в умовах свободи та гідності. При ухваленні з цією метою законів основною метою має бути найкраще забезпечення інтересів дитини (принцип 2 цієї Декларації).

Частиною першою статті 18 Закону «Про охорону дитинства» передбачено, що держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку.

Згідно із частиною четвертою статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає.

Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

За частинами першою, другою статті 161 цього Кодексу якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

За змістом статті 11 Закону «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків.

Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

За змістом статей 150, 155 СК України, здійснюючи свої права та виконуючи обов'язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, усупереч яким не можуть здійснюватись батьківські права.

Враховуючи наведене, ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, ту обставину, що позивач створив належні умови для проживання та виховання дітей у будинку, позитивно характеризуються за місцем свого проживання, праці, беручи до уваги висновок органу опіки та піклування про доцільність повернення дітей батьку, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що причини, які перешкоджали батьку належному вихованню синів відпали, і тому їх слід повернути останньому та визначити місце проживання дітей з позивачем в рішеннях стосовно дітей їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому найкращі інтереси дитини можуть залежно від їх характеру та серйозності перевищувати інтереси батьків.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не убачає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 26 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 26 березня 2018 року.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді Крайник Н.П.

Ванівський О.М.