Провадження 2/127/3632/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2018 року Вінницький міський суд Вінницької області

у складі головуючого судді Ан О.В.

за участю секретаря Мельника А.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок ДТП. Позовні вимоги ОСОБА_3 мотивовані тим, що у звязку з ДТП, яка сталася 02.12.2016 року о 09:35 год. по вул. Пирогова в м. Вінниці, водій ОСОБА_4 керуючи автомобілем НОМЕР_1 пошкодив автомобіль НОМЕР_2, який належить на праві приватної власності ОСОБА_3 Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 27.12.2016 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні ДТП та накладено штраф в сумі 340, грн. На момент скоєння ДПТ ОСОБА_4 був застрахований в СК «ПЗУ», в свою чергу ОСОБА_3 застрахований в АТ «СК «АХА Страхування», ліміт якого за договором страхування серії АЕ № 8899040 становить 100000 грн. яку і було сплачено. Матеріальний збиток заподіяний позивачеві, врезультаті пошкодження його автомобіль при ДТП, становить 125578 грн. З огляду на те, що страховиком виплачено лише 100000 грн. з відповідача підлягає різниця вартості відшкодування завданої матеріальної шкоди 25 578 грн за втрату товарної вартості автомобіля. З метою визначення вартості матеріального збитку, заподіяного внаслідок ДТП позивач змушений був провести авто товарознавче дослідження, вартість якого складає 1500,00 грн. У звязку з вищевикладеним ОСОБА_3 просить суд стягнути з ОСОБА_4 на його користь матеріальну шкоду завдану пошкодженням транспортного засобу в результаті ДТП, та витрат на проведення авто товарного дослідження в сумі 27078,00 грн. та понесені ним судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав викладених у позовній заяві, вказав, що автомобіль в подальшому було відремонтовано та продано. Представник вказав, що йому не відомо чи запрошував оцінювач відповідача на проведення огляду автомобіля та визначення вартості пошкоджень.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог, вказав на відсутність доказів в підтвердження позовних вимог, зокерма вказав, що відповідач не був запрошений і не був присутнім при проведенні оцінки матеріальної шкоди оцінювачем. Автотоварознавча експертиза не проведена через відсутність автотранспортного засобу. Оскільки на втрату товарної вартості автомобіля впливає кожна подряпина, представник вважав звіт про оцінку автомобіля, проведений у відсутності та без повідомлення відповідача оцінювачем на вибір позивача, - неналежним і недопустимим доказом та вважав , що позовні вимоги не доведені.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд вважає оцінку автомобіля ( на а.с. 6- 12) проведену у відсутності відповідача не достовірним і недопустимим доказом та не приймає його. Оцінка проведена за заявою ОСОБА_3 В звіті відсутні будь-які відомості пр. те, що ОСОБА_5 повідомлявся про огляд та проведення оцінки. Оцінювач ОСОБА_6 не попереджався про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об'єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом. Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму. Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами. Допустимість доказів має загальний та спеціальний характер. Ще однією метою, яка досягається за допомогою правил допустимості, є захист прав і законних інтересів осіб, що беруть участь у справі. Найважливішою умовою допустимості доказів є дотримання принципу змагальності та рівноправ'я сторін, закріпленого в Конституції. Відповідно до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий судовий розгляд. Відповідно до положень про мінімальні гарантії Конвенції (ст. 6) завдання суду полягає у тому, щоб переконатися, чи був судовий розгляд у цілому справедливим, в тому числі й те, як були одержані докази. Тобто судові докази повинні бути одержані способом, який гарантує право на справедливий суд. Таким чином, правила допустимості в сучасному цивільному процесі є способом гарантування прав осіб, що беруть участь у справі, при цьому повинні бути гарантовані не лише процесуальні права, але й права і свободи людини, закріплені в Конституції.

Достовірність доказів це властивість доказу, що характеризує точність, правильність відображення обставин, що належать до предмета доказування. Достовірним є доказ, що містить правдиву інформацію про дійсність. Достовірність доказу залежить від доброякісності джерела інформації (відомостей), відповідності доказів один одному, загальної оцінки всіх зібраних і досліджених доказів.

В матеріалах справи відсутні документів про огляд автомобіля працівниками поліції після ДТП з фіксуванням пошкоджень автомобіля, тому суд не може посилатись на оцінку автомобіля, зроблену відсутності відповідача, як на належний та на достовірний доказ. Отже звіт про оцінку автомобіля НОМЕР_3 ( н а.с. 6- 12 з додатками на ас.. 13- 20, 22-23) суд вважає не достовірним і недопустимим доказом і не приймає його.

Решту доказів суд вважає належними, допустимим та достовірними.

Вивчивши докази суд встановив факт дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 02.12.2016 року о 9 годині 30 хвилин у м. Вінниці по вул.. Пирогова біля будинку № 101 з вини ОСОБА_4, який керуючи автомобілем НОМЕР_4, при виїзді з двору будинку № 101 не надав переваги в русі автомобілю НОМЕР_3, який рухався по вул.. Пирогова , внаслідок чого відбулося зіткнення транспортних засобів та їх механічне пошкодження. ОСОБА_4 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 124 КУпАП ( постанова на а.с. 4). Автомобіль Skoda Oktavia д.н.з. НОМЕР_5 належить ОСОБА_3 ( свідоцтво про реєстрацію на а.с. 21), був застрахований в АТ СК «АХА Страхування»( поліс на а.с.5). Розмір страхового відшкодування визначений власником в розмірі ліміту 100 000 грн ( заява про страхове відшкодування на а.с. 28) АТ СК «АХА Страхування» виступила замовником проведення ремонтних робіт вказаного автомобіля ( акт виконаних робіт на а.с. 66, 67).

Висновок авто товарознавчої експертизи, який би відповідав вимогам належності, допустимості та достовірності доказу, відсутній через те, що позивач не надав транспортний засіб експерту для огляду.

Згідно ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Отже для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 ЦК необхідно довести такі факти: а) неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії; б) наявність шкоди - втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров'я тощо); в) причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов'язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об'єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди.

У відносинах, що розглядаються, шкода - це не тільки обов'язкова умова, але і міра відповідальності, оскільки за загальним правилом статті, що коментується, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі (мова йдеться про реальну шкоду та упущену вигоду - див. коментар до ст. 22 ЦК України).

Наявність всіх вищезазначених умов є обов'язковим для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди.

Згідно ч. 2 ст.. 1192 ЦК України, розмір збитків ( як способу відшкодування шкоди), що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі

Про те, позивач та його представник не надали належних, допустимих і достовірних доказів своїх позовних вимог : наявності у позивача шкоди, причиненої в наслідок неправомірних дій відповідача.

Витрати на проведення оцінки ( квитанція на а.с. 26) не є шкодою в розумінні ст.. 1166, ч.2 ст. 1192 ЦК України та відноситься до судових витрат в розумінні ст. 133 ЦПК України.

Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов»язні з розглядом справи покладаються у разі відмови в позові на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 1166, 1192 ЦК України, ст. 2,4-13, 19, 23, 76-81, 209, 258- 265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди , - відмовити.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному суді Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту винесення поданням апеляційної скарги.

Головуючий суддя О.В.Ан