АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________
Справа № 688/3519/16-ц
Провадження № 22-ц/792/17/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2018 року м. Хмельницький

Апеляційний суд Хмельницької області в складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Корніюк А.П. (суддя - доповідач), Грох Л.М., Костенка А.М.

секретар судового засідання Філіпчук О.С.

за участю відповідача ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №688/3519/16-ц за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 16 червня 2017 року (суддя Березова І.О.) у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Шепетівський міськрайонний відділ держаної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, про виключення запису про батька дитини з актового запису про народження дитини.

Заслухавши доповідача, пояснення відповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи

в с т а н о в и в:

Звертаючись до суду ОСОБА_4 вказувала, що 15.09.2001 року між нею та ОСОБА_5 був зареєстрований шлюб, під час якого 18.08.2003 у сторін народився син ОСОБА_7. Відповідно до рішення Шепетівського міськрайонного суду від 25.08.2016 року шлюб між сторонами розірвано. Позивачка зазначає, що у неї виникли сумніви щодо біологічного батьківства ОСОБА_4 відносно сина ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1, тому просила суд виключити запис про батька ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 з актового запису №337 про народження ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1, складеного в Книзі записів актів громадянського стану про народження 11.09.2003 року відділом РАГС Шепетівського міського управління юстиції Хмельницької області.

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду від 28 грудня 2016 року позовну заяву ОСОБА_4 залишено без розгляду.

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду від 19 січня 2017 року відмовлено в задоволені заяви ОСОБА_4 про ухвалення додаткового рішення про стягнення з ОСОБА_4 компенсації судових витрат, пов'язаних з розглядом цієї справи.

Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 28 лютого 2017 року ухвалу Шепетівського міськрайонного суду від 28 грудня 2016 року скасовано та справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Шепетівський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, про виключення запису про батька дитини з актового запису про народження дитини направлено для продовження розгляду до того ж суду.

Рішенням Шепетівського міськрайонного суду від 16 червня 2017 року в позові ОСОБА_4 відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_4 оскаржила його в апеляційному порядку та вказує, що при розгляді справи в суді першої інстанції мало місце неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Апелянтка зазначає, що судом першої інстанції незаконно та необґрунтовано не розглянуто клопотання та фактично відмовлено їй в призначенні по справі генетично-ідентифікаційної експертизи. Крім того, ОСОБА_4 не погоджується із вирішенням питання щодо стягнення із неї судових витрат у вигляді 551,20 грн. судового збору та 4413,80 грн. витрат за проведення генетичної ідентифікації судово-медичного дослідження. Тому, апелянтка просить суд скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 03 жовтня 2017 року по справі призначено судову медико-генетичну експертизу.

Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 24 жовтня 2017 року відновлено провадження у справі та призначено справу до розгляду для вирішення клопотання позивача про відвід експертів.

Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 07 листопада 2017 року відхилено заяву ОСОБА_4 про відвід експертів Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи та направлено справу для проведення судової медико-генетичної експертизи.

Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області поновлено провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 16 червня 2017 року.

Відповідно до пункту 8 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідач ОСОБА_4 апеляційну скаргу не визнав і просить її відхилити, залишивши рішення суду першої інстанції без змін та просить стягнути із позивача на його користь витрати, що пов'язані із проїздом його та неповнолітнього сина до місяця знаходження експертної установи.

Апелянтка, її представник та представник третьої особи до суду не з'явилися, направивши заяви щодо розгляду справи за їхньою відсутністю.

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. (ч. 1 ст. 263 ЦПК України).

Судом першої інстанції вірно встановлено, що під час перебування у зареєстрованому шлюбі у сторін народився син, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що вчинено відповідний актовий запис №337 від 11.09.2003 року, складений відділом РАЦС Шепетівського міського управління юстиції Хмельницької області.

Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 25.08.2016 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 розірвано.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд обґрунтовано виходив з недоведеності позивачкою ОСОБА_4 позовних вимог про відсутність кровного споріднення між ОСОБА_5 та ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Дійшовши такого висновку, суд обґрунтовано послався на відповідні норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 138 СК України жінка, яка народила дитину у шлюбі, має право оспорити батьківство свого чоловіка, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька дитини з актового запису про народження дитини. Вимога матері про виключення запису про її чоловіка як батька дитини з актового запису про народження дитини може бути задоволена лише у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство. До вимоги матері про внесення змін до актового запису про народження дитини встановлюється позовна давність в один рік, яка починається від дня реєстрації народження дитини.

Згідно роз'яснень, що викладені в п.11 постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», зокрема, встановлено, що оспорити батьківство має право жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК), звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведення цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. При цьому відповідні вимоги жінки суд може задовольнити лише за умови подання іншою особою заяви про своє батьківство. Для вимог чоловіка про виключення відомостей про нього як батька з актового запису про народження дитини позовної давності не встановлено, а для вимог жінки про виключення з цього запису відомостей про її чоловіка як батька позовна давність становить один рік і її перебіг починається з дня реєстрації дитини.

За змістом ст.ст. 10, 11, 212 ЦПК України (в редакції, чинній на час постановлення оскаржуваного рішення) цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України (в редакції, чинній на час постановлення оскаржуваного рішення) доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

В силу ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Тому доводити відсутність кровного споріднення сторони з дитиною необхідно будь-якими достовірними доказами, суттєвими з яких будуть висновки судово-медичної, біологічної, генетичної експертизи, висновки відповідних спеціалістів.

Згідно висновку спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи №397/25 від 08.11.2016 року (т.1 а.с. 194-195) молекулярно - генетичним дослідженням встановлено: вірогідність підтвердження біологічного батьківства ОСОБА_5 відносно ОСОБА_8 складає величину не менш ніж 99,9%; за вимогами Другого Міжнародного Симпозіуму з ідентифікації людини біологічне батьківство вважається доведеним.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції порушив права позивачки та принцип змагальності в цивільному процесі, оскільки необґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання про призначення судової генетично - ідентифікаційної експертизи є безпідставними, виходячи із наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 03.11.2017 року за клопотанням апелянтки ОСОБА_4 призначена судова медико - генетична експертиза, проведення якої доручено експертам Київського міського клінічного бюро судово - медичної експертизи.

Експертами на виконання вказаної ухвали суду було призначено дату її проведення 03.11.2017 року та просили суд забезпечити явку сторін та неповнолітньої дитини.

23.10.2017 року на адресу суду надійшло клопотання апелянтки про відвід експертам Київського міського клінічного бюро судово - медичної експертизи, яке ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 07.11.2017 року відхилено.

Дати проведення експертизи із забезпеченням явки сторін та неповнолітньої дитини експертами визначалися 03.11.2017 року, 22.12.2017 року та 09.02.2018 року, про що повідомлялися учасники справи у порядку, визначеному нормами ЦПК України. І листом від 14.02.2018 року за №11/283 Київським міським клінічним бюро судово - медичної експертизи повідомлено суд про неможливість проведення експертизи з підстав неявки сторін на відбір зразків крові, а тому повернуто ухвалу суду без виконання.

Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи (т.1 а.с. 240-241, т. 2 а.с. 2, 11-12, 34, 37, 42-50, 55).

Встановлено, що в засіданні апеляційного суду апелянтка не підтримала свого клопотання про проведення судової генетично-ідентифікаційної експертизи, направивши 20.03.2018 року заяву про залишення без розгляду її клопотання про проведення судової генетично - ідентифікаційної експертизи, тому, враховуючи обставини справи, діючи у відповідності з вимогами процесуального закону, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно взяв до уваги в якості належного, достовірного та достатнього доказу висновок спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи №397/25 від 08.11.2016 року, відповідно до якого вірогідність підтвердження біологічного батьківства ОСОБА_4 відносно ОСОБА_8 складає величину не менш ніж 99,9%; за вимогами Другого Міжнародного Симпозіуму з ідентифікації людини біологічне батьківство вважається доведеним.

Слід також звернути увагу на те, що справа не містить об'єктивних даних щодо подання до суду іншою особою заяви про своє батьківство відносно ОСОБА_8, як того вимагає ч. 2 ст. 138 СК України, що також є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову ОСОБА_4

Оскільки підстав для задоволення позовних вимог судом першої інстанції не встановлено, тому відсутні обставини, передбачені ч. 3 ст. 138 СК України, ст. 267 ЦК України для застосування в конкретному випадку наслідків спливу позовної давності.

Досліджуючи доводи апеляційної скарги про порушення судом норм процесуального права при вирішенні питання про розподіл судових витрат, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України (в редакції чинній на час постановлення оскаржуваного рішення (надалі ЦПК України 2004 року)) стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Згідно з п.п. 4, 5 ч. 3 ст. 79 ЦПК України (2004 року) до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_4 здійснив оплату висновку спеціаліста №397/25 від 08.11.2016 року, що був прийнятий судом до уваги в якості належного та допустимого доказу в справі. Вартість проведення дослідження спеціаліста становить 4413,80 грн., що підтверджується рахунком-фактурою від 18.10.2016 року, квитанцією про оплату від 19.10.2016 року.

Враховуючи, що ці витрати слід віднести до судових витрат, тому відмовляючи у позові, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність стягнення цих коштів з позивача на користь відповідача.

В той же час, колегія суддів вважає, що апелянтка не позбавлена можливості вирішити питання щодо помилкового стягнення з неї на користь відповідача 551,21 грн. судового збору шляхом звернення до суду першої інстанції шляхом виправлення вказаної описки.

Також, згідно п. 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов'язаних із розглядом справи, належать витрати пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки її розгляду.

В силу ч. 2 ст. 140 ЦПК України розмір витрат, пов'язаних з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження, забезпеченням доказів та вчиненням інших дій, пов'язаних з розглядом справи чи підготовкою до її розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Встановлено, що відповідач поніс витрати на проїзд його та неповнолітньої дитини 22.12.2017 року до місця знаходження експертної установи на відбір зразків крові, що було необхідно для проведення судової медико - генетичної експертизи, яка призначена ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 03.10.2017 року в сумі 311,96 грн., що підтверджується проїзними документами. (т. 2 а.с. 66, 67).

А тому, відповідно до ст. 141 ЦПК України з позивачки підлягає до стягнення на користь відповідача 311,96 грн. судових витрат.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382 - 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 16 червня 2017 року залишити без змін.

Стягнути ОСОБА_4 (місце реєстрації 30400 АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь ОСОБА_5 (місце реєстрації АДРЕСА_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) 311 (триста одинадцять)грн. 96 коп. судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 26 березня 2018 року.

Судді: /підпис/ А.П. Корніюк

/підпис/ Л.М. Грох

/підпис/ А.М. Костенко

Згідно оригіналу: суддя апеляційного суду А.П. Корніюк

__________________________________________________________________________Головуючий у першій інстанції - Березова І.О. Справа № 22ц/792/17/18

Доповідач - Корніюк А.П. Категорія: 48