Справа № 444/1590/17 Головуючий у 1 інстанції: Мікула В.Є.
Провадження № 22-ц/783/6641/17 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2018 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої: Крайник Н. П.

суддів: Мельничук О. Я., Савуляка Р. В.

при секретарі: Фейір К. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 10 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про зобов»язання до вчинення дій, -

в с т а н о в и л а:

11.07.2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зобов»язання до вчинення дій.

Позовні вимоги обгрунтовував тим, що його земельна ділянка межує із земельною ділянкою відповідача. На межі земельних ділянок ним споруджено огорожу. Відповідач підкопала стовпці огорожі із металевих труб зі сторони належної їй земельної ділянки, які від цього похилилися та втратили стійкість. Огорожа по суті є поваленою. Вказане питання за його заявою вивчала комісія Надичівської сільської ради з виїздом на місце, яка встановила, що викладені у його заяві факти підтвердилися, про що було складено акт від 16 травня 2017 року. Згаданим актом Комісія зобов'язала ОСОБА_2 протягом двох тижнів підсипати та встановити впалі опори огорожі. Відповідач у зазначений термін в добровільному порядку припис комісії не виконав. Відтак, вважає, що його порушене право власності підлягає захисту в судовому порядку шляхом зобов»язання ОСОБА_5 відновити огорожу.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено. Зобов'язано ОСОБА_2 відновити огорожу між своєю земельною ділянкою та земельною ділянкою належною ОСОБА_4. Вирішено питання судового збору.

Рішення суду оскаржила представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3

Вважає його незаконним, необгрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Зазначає, що позивачем не було надано суду доказів належності йому на праві власності земельної ділянки на якій ним встановлено огорожу, а тому такий не має права на звернення до суду з таким позовом. Судом також не встановлено на чиїй території знаходиться огорожа і на якій межі її відновлювати. Зазначає, що наданий суду першої інстанції акт обстеження земельних ділянок є незаконним та безпідставним. Комісія, яка складала акт обстеження земельних ділянок створена не у відповідності до вимог закону. Крім того, така комісія не наділена повноваженнями самостійно вирішувати питання про зобов»язання до вчинення дій. Зазначає, що у даному акті не вказано, чи мають члени комісії необхідні знання для встановлення факту підкопу межі, а також не встановлено ким здійснювався підкоп. Вважає, що обраний позивачем спосіб захисту як відновлення становища, яке існувало до порушення, не може бути застосовано, так як порушення з боку відповідача не було належним чином встановлено районним судом, та таке не підтверджено належними доказами у справі.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В засіданні колегії суддів представник апелянта скаргу підтримала, надала пояснення, аналогічні доводам апеляційної скарги. Просить скаргу задоволити, рішення суду скасувати, постановити нове рішення по суті позовних вимог.

Позивач ОСОБА_4 проти скарги заперечив, просить відмовити у задоволенні скарги, рішення суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи в межах доводів скарги та позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно положень ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 1 зазначеної статті визначено способи захисту цивільного права та інтересу, а саме: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 1 ст. 1192 ЦК України передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ч. 3 ст. 103 Земельного Кодексу України, власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них та використання цих ділянок із запровадженням і додержанням прогресивних технологій вирощування сільськогосподарських культур та охорони земель (обмін земельних ділянок, раціональна організація територій, дотримання сівозмін, встановлення, зберігання межових знаків тощо).

Судом встановлено, що земельна ділянка ОСОБА_4 межує із земельною ділянкою ОСОБА_2. На межі земельних ділянок позивачем споруджено огорожу.

16 травня 2017 року комісією у складі сільського голови, депутатів сільської ради та землевпорядника при виїзді на місце було встановлено, що збудована огорожа з металевих труб і сітки між ОСОБА_4 похилилась на територію ОСОБА_2 внаслідок підкопуванням межі, про що складено акт обстеження меж земельної ділянки від 16.05.2017 року.

Згідно акту обстеження меж земельної ділянки від 16.05.2017 року, комісія у відповідності до положень Закону України «Про благоустрій» і Правил благоустрою Надичівської сільської ради Жовківського району зобов»язала ОСОБА_2 підсипати і встановити впалі опори між нею і сусідом ОСОБА_4 та дотримуватись правил добросусідства. Даний припис зобов»язано ОСОБА_2 виконати впродовж двох тижнів з моменту отримання.

Встановлено, що ОСОБА_2 у добровільному порядку покладені на неї зобов»язання не виконала та не здійснила дій, спрямованих на відновлення пошкодженого майна ОСОБА_4 шляхом підсипання і встановлення опор огорожі.

Враховуючи, що права позивача порушено неправомірними діями відповідача, які полягають у пошкодженні належного ОСОБА_4 майна, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про підставність позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про зобов'язання відповідача відновити огорожу між своєю земельною ділянкою та земельною ділянкою, належною позивачу. Крім того, відповідачем не надано будь-яких доказів на спростування доводів позивача. Зокрема, відповідач, заперечуючи обставини, встановлені в Акті комісії від 16.05.2017 року, в подальшому не зверталася до сільської ради із заявами повторного обстеження земельних ділянок на предмет встановлення іншої причини похилення огорожі, ніж та, яка зазначена в акті, клопотання про призначення у справі судової експертизи для встановлення причини похилення огорожі суду не заявляла.

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують. Підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 10 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 30.03.2018 року.

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Мельничук О. Я.

Савуляк Р. В.