Справа №: 164/255/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2 квітня 2018 року Маневицький районний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді Невара О.В.,

при секретарі Оліферчук І.В.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в смт. Маневичі справу за позовом ОСОБА_1 до Маневицької селищної ради Волинської області про визнання права власності на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Маневицької селищної ради Волинської області про визнання права власності на нерухоме майно. Свої вимоги обґрунтувала тим, що відповідно до рішення виконкому Маневицької селищної ради № 6 від 13 березня 1977 року ОСОБА_3 було виділено у безстрокове користування земельну ділянку під будівництво одноповерхового житлового будинку в АДРЕСА_1. Чоловіком позивача - ОСОБА_4, який являється рідним братом ОСОБА_3, та ОСОБА_1 за спільні кошти на вказаній земельній ділянці в період з 1986 року по 1989 рік було побудовано житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Сім?я позивача ОСОБА_1 з 1991 року та по даний час постійно проживає у вказаному житловому будинку без реєстрації, тобто постійно користується добросовісно вказаним нерухомим майном і земельною ділянкою. ОСОБА_3 тривалий час проживає за межами України, участі в будівництві житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами на виділеній йому під забудову земельній ділянці не приймав. Чоловік позивача - ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року. На даний час за ОСОБА_1 право власності на нерухоме майно по АДРЕСА_1 не зареєстровано. В порядку спадкування переоформити належне ОСОБА_4 нерухоме майно позивач не має можливості, оскільки це майно не було належним чином за ними оформлене, земельна ділянка, на якій знаходиться житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, була виділена під забудову іншій особі - ОСОБА_3, який не оспорює прав позивача на вказане нерухоме майно. Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_1 просила суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1, за набувальною давністю.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1, представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав, викладених у поданій до суду заяві, просили визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1, за набувальною давністю.

Представник відповідача - Маневицької селищної ради Волинської області в судове засідання не з'явився, будучи завчасно у встановленому законом порядку повідомленим про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, подав до суду заяву, в якій вказав, що проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 селищна рада не заперечує, просив розгляд справи проводити у його відсутності.

Заслухавши думку позивача та її представника, які не заперечують щодо розгляду справи у відсутності вказаного представника відповідача, враховуючи те, що в справі є достатньо доказів для вирішення її по суті, суд ухвалив - розглядати справу у відсутності представника відповідача - Маневицької селищної ради Волинської області.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, показання свідків, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 344 Цивільного кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п?яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Відповідно до п. 8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Згідно п. 13 постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ „Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" № 5 від 7.02.2014 року можливість пред?явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв?язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до рішення виконкому Маневицької селищної ради № 6 від 13.03.1977 року ОСОБА_3 було виділено у безстрокове користування земельну ділянку під будівництво одноповерхового житлового будинку в АДРЕСА_1. Чоловіком позивача - ОСОБА_4, який являється рідним братом ОСОБА_3, та ОСОБА_1 за спільні кошти на вказаній земельній ділянці в період з 1986 року по 1989 рік було побудовано житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Сім?я позивача ОСОБА_1 з 1991 року та по даний час постійно проживає у вказаному житловому будинку без реєстрації, тобто постійно користується добросовісно вказаним нерухомим майном і земельною ділянкою. ОСОБА_3 тривалий час проживає за межами України, участі в будівництві житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами на виділеній йому під забудову земельній ділянці не приймав. Чоловік позивача - ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року. На даний час за ОСОБА_1 право власності на нерухоме майно по АДРЕСА_1 не зареєстровано. В порядку спадкування переоформити належне ОСОБА_4 нерухоме майно позивач не має можливості, оскільки це майно не було належним чином за ними оформлене, земельна ділянка, на якій знаходиться житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, була виділена під забудову іншій особі - ОСОБА_3, який не оспорює прав позивача на вказане нерухоме майно. Зазначені обставини підтвердили позивач, представник позивача, свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 в судовому засіданні, вказані обставини не оспорюються відповідачем, а також це встановлено з досліджених судом письмових доказів, зокрема, свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 2.07.2008 року, свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 від 13.10.1986 року, серії НОМЕР_4 від 16.06.1989 року та серії НОМЕР_5 від 16.06.1989 року, свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 12.06.2008 року, довідки Маневицької селищної ради Волинської області № 989 від 5.02.2018 року, нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_3 від 6.09.2017 року, договору на користування електричною енергією для побутових потреб № 252531 від 7.08.2009 року, договору про надання населенню послуг з водопостачання та водовідведення № 21 від 1.03.2002 року та № 658 від 1.12.2011 року, абонентської книжки від 18.03.1994 року та від 3.04.1997 року, висновку про відповідність будинковолодіння по АДРЕСА_1 діючим будівельним, санітарним та пожежним нормам від 31.01.2018 року, технічного паспорту на індивідуальний житловий будинок по АДРЕСА_1, будівельного паспорту на забудову земельної ділянки по АДРЕСА_1, рішення виконкому Маневицької селищної ради Волинської області № 6 від 13.03.1977 року, повідомлення Маневицької селищної ради Волинської області № З-311/02-09 від 28.08.2017 року.

Аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що оскільки позивач ОСОБА_1 добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном - житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1 Волинської області, протягом більше десяти років, наявні визначені законом підстави для визнання за нею права власності на вказане нерухоме майно, яке не оспорюється іншими особами, за набувальною давністю.

Керуючись ст.ст. 2-5, 10-13, 76-81, 89, 133, 141, 258-259, 263-265, 268, 354-355 ЦПК України, ст.ст. 328, 344 Цивільного кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1 Волинської області, за набувальною давністю.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до апеляційного суду Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.В. Невар