Постанова

Іменем України

21 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 520/12684/15-ц

провадження № 61-3136 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), ЖуравельВ. І., Коротуна В. М., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «ЄВРОТАНК ЛПІДЖІ»,

відповідач - Перший Київський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції,

відповідач - Київський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції,

третя особа - публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Банк Розвитку»,

третя особа - публічне акціонерне товариство «Укргазпромбанк»,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу директора товариства обмеженою відповідальністю «ЄВРОТАНК ЛПІДЖІ» на рішення апеляційного суду Одеської області від 30 листопада 2016 року у складі колегії суддів Комлевої О. С., Журавльова О. Г., Фальчука В. П.,

ВСТАНОВИВ :

У вересні 2015 року ТОВ «ЄВРОТАНК ЛПІДЖІ» звернулося до Київського районного суду м. Одеси з позовом до Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, за участю третьої особи на стороні відповідача ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» про зняття арешту з майна та скасування (припинення) розшуку майна, що є предметом застави.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що 13 грудня 2012 року між ПАТ КБ «Інвестбанк» та ОСОБА_5 було укладено договір застави (далі - договір застави), відповідно до якого ОСОБА_5 в якості забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору, укладеному 13 грудня 2016 року між ПАТ КБ «Інвестбанк» та ТОВ «ЮЖГАЗСЕРВІС», надав у заставу належний йому на праві власності автомобіль марки «Audi Q7», 2007 року випуску, шасі (кузов, рама) НОМЕР_2, державний номерний знак НОМЕР_1 (далі - автомобіль).

Оскільки 13 липня 2015 року на підставі договору змінено заставодержателя ПАТ «Інвестбанк» на ТОВ «ЄВРОТАНК ЛПІДЖІ», а у виконавчих провадженнях із виконання рішень Дніпровського районного суду м. Києва від 10 грудня 2013 року та Київського районного суду м. Одеси від 30 липня 2014 року про стягнення заборгованості з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Укргазопромбанк» головним державним виконавцем Першого Київського ВДВС Одеського МУЮ накладено арешт та оголошено в розшук предмет застави, ТОВ «ЄВРОТАНК ЛПІДЖІ» вважає, що такі дії державного виконавця позбавили його як пріоритетного обтяжувача реалізувати право на першочергове задоволення своїх вимог шляхом звернення стягнення на предмет застави у спосіб, обраний ним на власний розсуд.

14 грудня 2015 року до участі у справі в якості третьої особи залучено публічне акціонерне товариство «Укргазпромбанк».

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 18 квітня 2016 року позов ТОВ «ЄВРОТАНК ЛПІДЖІ» задоволено. Звільнено з-під арешту та з-під розшуку автомобіль, який належить ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3, виданого РЕВ-1 при УДАІ ГУ МВС України в Одеській області 04 вересня 2010 року.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідно до статті 2 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяження», положень укладених кредитного договору та договору застави ТОВ «ЄВРОТАНК ЛПІДЖІ» є обтяжувачем з найвищим пріоритетом та має першочергове право на задоволення своїх вимог за рахунок предмета застави.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 30 листопада 2016 року скасовано рішення Київського районного суду м. Одеси від 18 квітня 2016 року та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ТОВ «ЄВРОТАНК ЛПІДЖІ» відмовлено. При цьому суд апеляційної інстанції виходив із того, що до участі у справі не було залучено осіб, права та законні інтереси яких вирішено в даній справі, а саме, власника автомобіля ОСОБА_5

16 грудня 2016 року ТОВ «ЄВРОТАНК ЛПІДЖІ» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції безпідставно дійшов висновку про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції, передбачених пунктами 3, 4 частини першої статті 309 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в редакції, чинній на момент розгляду апеляційної скарги.

28 грудня 2016 року суддею Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження в даній справі.

26 січня 2017 року ПАТ «Укргазпромбанк» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заперечення на касаційну скаргу, зазначивши, що рішення суду апеляційної інстанції ухвалене з правильним застосуванням норм матеріального права та дотриманням норм процесуального права.

Ухвалою колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 квітня 2017 року справу за позовом ТОВ «ЄВРОТАНК ЛПІДЖІ» до Першого Київського ВДВС Одеського МУЮ, Київського ВДВС Одеського МУЮ, треті особи ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку», ПАТ «Укргазпромбанк» про зняття арешту з майна та скасування (припинення) розшуку майна, що є предметом застави, призначено до судового розгляду.

Статтею 338 ЦПК України в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Підпунктом 4 пункту першого Розділу XIII ЦПК України передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

19 січня 2018 року вказану справу передано до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про наявність передбачених законом підстав для часткового задоволення касаційної скарги.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недоведеність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Частиною першою та другою статті 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Встановлено, що 13 грудня 2012 року між ПАТ КБ «Інвестбанк» та ТОВ «ЮЖГАЗСЕРВІС» було укладено кредитний договір № 104-12, за умовами якого ПАТ КБ «Інвестбанк» надав ТОВ «ЮЖГАЗСЕРВІС» кредит у вигляді невідновлюваної кредитної лінії загальною сумою 700 тис. грн. на придбання зрідженого газу для подальшої реалізації через мережу бензозаправних станцій шляхом оплати документів, пред'явлених до кредитного рахунку.

13 грудня 2012 року між ПАТ «КБ «Інвестбанк» та ОСОБА_5 укладено договір застави, за умовами якого ОСОБА_5 надав у заставу автомобіль у забезпечення виконання зобов'язань ТОВ «ЮЖГАЗСЕРВІС» перед ПАТ КБ «Інвестбанк» за кредитним договором, у зв'язку з чим ПАТ КБ «Інвестбанк» має вищий пріоритет (переважне право) одержати задоволення вимог за рахунок переданого в заставу майна в разі невиконання ТОВ «ЮЖГАЗСЕРВІС» зобов'язань, забезпечених заставою.

13 травня 2015 року між ПАТ КБ «Інвестбанк» та ТОВ «ЄВРОТАНК ЛПІДЖІ» було укладено договір поруки № 3, відповідно до якого ТОВ «ЄВРОТАНК ЛПІДЖІ» відповідає за виконання ТОВ «ЮЖГАЗСЕРВІС» зобов'язань перед ПАТ КБ «Інвестбанк» за кредитним договором зі всіма змінами та доповненнями до нього.

13 липня 2015 року між ПАТ КБ «Інвестбанк» та ТОВ «ЄВРОТАНК ЛПІДЖІ» було укладено договір про зміну заставодержателя за договором застави, відповідно до якого ТОВ «ЄВРОТАНК ЛПІДЖІ» замінює попереднього заставодержателя за договором застави, який забезпечував виконання ТОВ «ЮЖГАЗСЕРВІС» обов'язків перед ПАТ КБ «Інвестбанк» за кредитним договором.

Ураховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що ТОВ «ЄВРОТАНК ЛПІДЖ» є заставодержателем автомобіля за договором застави, укладеним у забезпечення виконання зобов'язань ТОВ «ЮЖГАЗСЕРВІС» за кредитним договором.

10 грудня 2013 року Дніпровським районним судом м. Києва видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Укргазпромбанк» заборгованості в розмірі 1 636 924 грн 82 коп., у зв'язку з чим 20 березня 2014 року постановою державного виконавця Першого Київського ВДВС Одеського МУЮ Коркач О. І. було відкрито виконавче провадження ВП № 42608270.

30 липня 2014 року Київським районним судом м. Одеси видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» заборгованості в розмірі 1 140 195 грн 77 коп., у зв'язку з чим 29 вересня 2014 року постановою державного виконавця Першого Київського ВДВС Одеського МУЮ Алієва А. Т. було відкрито виконавче провадження ВП №44928991.

19 лютого 2016 року головним державним виконавцем Першого Київського ВДВС Одеського МУЮ Алієвим А. Т. прийнято постанови про арешт майна боржника ОСОБА_5, оголошення заборони на його відчуження та розшук, згідно з якими оголошено розшук автомобіля, накладено арешт на нього та встановлено заборону здійснювати його відчуження.

Відповідно до частини першої статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідно до статті 2 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяження», положень укладених кредитного договору та договору застави ТОВ «ЄВРОТАНК ЛПІДЖІ» є обтяжувачем з найвищим пріоритетом та має першочергове право на задоволення своїх вимог за рахунок предмета застави.

Власником автомобіля - предмета застави залишається ОСОБА_5, який є боржником у виконавчому провадженні з виконання рішення суду у цивільній справі, в якому на вказаний автомобіль накладено арешт, оголошено заборону на його відчуження та розшук. Вважаючи порушеними свої права як обтяжувача з найвищим пріоритетом, ТОВ «ЄВРОТАНК ЛПІДЖІ» звернулося до суду з позовом про зняття арешту з автомобіля у порядку цивільного судочинства.

Проте, коло осіб - учасників справи позивач визначив з порушенням норм процесуального права. Вимоги осіб, які не є сторонами виконавчого провадження, щодо належності їм, а не боржникові, майна, на яке у виконавчому провадженні накладено арешт, вирішуються шляхом пред'явлення ними відповідно до правил судової юрисдикції позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про зняття з нього арешту. Орган державної виконавчої служби у такому випадку може бути залучений до участі у справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору (пункт 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07 лютого 2014 року № 6 (зі змінами).

Суд першої інстанції не звернув увагу, що в порушення норм процессуального права позов пред'явлено до органудержавної виконавчої служби та не вирішив питання про залучення до участі у справі належних осіб в передбаченому статтею 33 ЦПК України (в редакції, чинній на момент розгляду справи) порядку. Суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальної можливості усунути таке порушення.

Відповідно до частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Керуючись статтями 402, 409, 413, 416, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРОТАНК ЛПІДЖІ» задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 18 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 30 листопада 2016 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

З моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції скасоване судове рішення апеляційного суду втрачає законну силу.

Постановасуду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття,є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

В. М. Коротун

В. І. Крат