Справа № 369/3464/17 Головуючий у І інстанції Ковальчук Л. М.
Провадження № 22-ц/780/1127/18 Доповідач у 2 інстанції Голуб С. А.
Категорія 29 21.03.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 березня 2018 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Голуб С.А.

суддів Таргоній Д.О., Приходька К.П.

за участю секретаря Дрозда Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та апеляційною скаргою голови правління Садівницького товариства «Мрія» ОСОБА_3 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 грудня 2017 року за позовом ОСОБА_2 до Голови правління Садівницького товариства «Мрія» ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

У березні 2017 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що голова правління Садівницького товариства «Мрія» ОСОБА_3 з листопада 2014 року і по теперішній час незаконно відключає її будинок від електропостачання.

Вперше таке відключення її будинку відбулося 29 листопада 2014 року.

В березні 2015 року вона змушена була звернутися до суду з позовом за захистом своїх прав.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 22 вересня 2015 року було визнано незаконними дії СТ «Мрія» в с. Дмитрівка Києво-Святошинського району Київської області щодо відключення ділянки в СТ «Мрія» по вул. І. Лісна, 7 до технологічних мереж, що відбулося 29 листопада 2014 року і зобов»язано СТ «Мрія» вчинити дії щодо підключення ділянки по АДРЕСА_1 до технічної електромережі СТ «Мрія».

Рішення суду не було належним чином виконане, оскільки було підключено лише одну фазу замість трьох, що не відповідає технічним характеристикам правильності підключення.

В червні 2016 року вона звернулась до суду зі скаргою на неправомірні дії державного виконавця, в якій просила скасувати постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження.

15 березня 2017 року її скарга була задоволена.

З 29 листопада 2014 року і по теперішній час вона проживає в будинку без світла.

Вказанними незаконними діями їй була завдана моральна шкода, яка полягає у завданих їй душевних стражданнях, у зв»язку з протиправною поведінкою голови правління Садівницького товариства «Мрія» ОСОБА_3. Крім того, своїми неправомірними діями голова правління Садівницького товариства «Мрія» ОСОБА_3 принижує її честь і гідність.

Вона змушена була змінити звичайний спосіб свого життя, багато часу і коштів вона витрала для того, щоб захистити свої порушені права.

Завдану їй моральну шкоду позивач оцінила в розмірі 50 000 грн., яку просила стягнути з Голови правління Садівницького товариства «Мрія» ОСОБА_3

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 грудня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали апеляційні скарги.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 полягають в тому, що суд першої інстанції неповно з»ясував обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи. ОСОБА_2 зазначає, що нею було надано суду достатньо доказів про відсутність заборгованості за оплату електроенергії, а також докази протиправності дій СТ «Мрія» для відшкодування моральної шкоди. Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 зводяться до викладення обставини, якими вона обґрунтовувала свій позов.

На підставі викладеного просить апеляційний суд скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення.

Відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_2 від голови правління СТ «Мрія» ОСОБА_3 не надійшло.

В доводах апеляційної скарги ОСОБА_3 зазначає, що він не погоджується із рішенням суду в частині відмови йому у розподілі судових витрат, а саме стягнення з ОСОБА_2 на його користь понесених ним витрат на надання правової допомоги. Просить рішення суду скасувати в частині відмови у стягненні витрат на професійну правничу допомогу. І ухвалити у відповідній частині нове рішення про задоволення заяви Голови правління Садівницького товариства «Мрія» ОСОБА_3 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 18450 грн. Свою апеляційну скаргу ОСОБА_3 обґрунтовує тим, що він надав суду докази, якими підтверджується понесення ним витрат на правову допомогу, а саме акти прийомки виконання послуг від 03 травня 2017 року, від 11 грудня 2017 року та від 10 грудня 2017 року на загальну суму 18450 грн. Всі витрати на правову допомогу, які здійснило СТ «Мрія», пов»язані з розглядом цієї справи.

Позивач подала відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_3 в якому зазначила, що вона отримує безоплатну правову допомогу, а тому не має можливості сплачувати відповідача витрати на правову допомогу. Крім того, відповідач не надав суду доказів оплати ним таких послуг, якими можуть бути лише фінансові документи, а не розписки чи довідки.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційних скарг , колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення з таких підстав .

Судом першої інстанції встановлено, що з 1989 року ОСОБА_2 була членом Садівницького товариства «Мрія» та має у користуванні земельну ділянку № АДРЕСА_1, Києво-Святошинського району Київської області.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області від 22 вересня 2015 року позов ОСОБА_2 до Садівницького товариства «Мрія», ОСОБА_3 про визнання рішення загальних зборів та акту недійсними, визнання дій незаконними задоволено частково.

Визнано незаконним рішення загальних зборів Садівницького товариства «Мрія» с. Дмитрівка Києво-Святошинського району Київської області від 21 вересня 2014 року в частині зобов»язання ОСОБА_2 встановити новий електролічильник та про відключення ділянки ОСОБА_2 від електромережі; визнано незаконними дії Садівницького товариства «Мрія» с. Дмитрівка, Києво-Святошинського району Київської області щодо відключення ділянки АДРЕСА_1 від технологічних електромереж СТ «Мрія», що відбулося 29 листопада 2014 року; зобов»язано СТ «Мрія» вчинити дії щодо підключення ділянки АДРЕСА_1, Києво-Святошинського району, Київської області до технологічних електромереж СТ «Мрія». В задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_2 до Садівницького товариства «Мрія» відмовлено.

Зустрічний позов Садівницького товариства «Мрія» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь СТ «Мрія» заборгованість в сумі 2 618 грн. 17 коп., судовий збір у розмірі 365 грн. 40 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 1 307 грн. 32 коп..

В задоволенні інших позовних вимог СТ «Мрія» до ОСОБА_2 відмовлено.

Вказане рішення апеляційного суду Київської області від 22 вересня 2015 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2016 року залишено без змін.

Як вбачається з матеріалів справи, 29 листопада 2014 року відбулося відключення належної ОСОБА_2 земельної ділянки від технологічних електромереж СТ «Мрія».

В ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2016 року вказано, що відповідно до акта відключення від комунікаційних (електромереж) користувача СТ «Мрія» від 29 листопада 2014 року ділянку ОСОБА_2 було відключено від електропостачання на підставі п. 5.8, 5.10.1, 5.10.2, 5.10.4 Статуту товариства, рішення загальних зборів товариства від 21 жовтня 2015 року, попередження щодо погашення заборгованості від 02 серпня 2014 року, акта від 06 липня 2014 року, припису від 19 жовтня 2014 року.

Постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області ОСОБА_4 від 13 червня 2016 року закінчено вказане виконавче провадження на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки виконавчий документ виконаний у повному обсязі.

У відповідності до п. 1.1 Статуту Садівницького товариства «Мрія» громадська організація «Садівницьке товариство» «Мрія» є громадською організацією, яка об»єднує громадян на основі спільності інтересів своїх членів для реалізації мети та завдань, передбачених цим Статутом.

Відповідно до п. 7.2 Статуту поточною діяльністю товариства здійснює правління товариства та голова правління

Згідно п. 7.19 Статуту відповідальність за виконання рішень загальних зборів покладається на голову правління, заступника голови правління та голову ревізійної комісії товариства.

Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців «Садівницьке товариство» «Мрія» керівником СТ «Мрія» є ОСОБА_3.

З викладеного вбачається, що відповідач обіймає посаду у товаристві, яка обирається загальними зборами.

Відповідно до п. 7.25 Статуту до компетенції та обовязків голови правління товариства віднесено: головування на засіданнях правління, право першого підпису під фінансовими документами, які відповідно до цього статуту не підлягають обов»язковому схваленню правлінням або загальними зборами членів товариства; підписання інших документів від імені товариства і протоколів засідання правління; укладання угод від імені товариства і відкриття в банках рахунків товариства; видавати довіреності від імені товариства; забезпечення розробки і внесення на затвердження загальних зборів членів товариства внутрішніх положень, регламенів і інших актів товариства; здійснення представництва від імені товариства в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, а також у відносинах з третіми особами; розгляд заяв членів товариства та винесення заяв на розгляд правління товариства.

В даному випадку відповідач голова правління СТ «Мрія» ОСОБА_3 здійснює виключно функції, згідно покладених на нього ообов»язків, передбачених статутом товариства.

Відповідно до п. 3.4 Статуту членство в товаристві припиняється: з дати подачі заяви про вихід з членів товариства; з дати ухвалення загальними зборами членів товариства рішення про виключення громадянина з складу членів товариства; з дати ліквідації товариства як юридиної особи.

Згідно п. п. 5.10.4, 5.10.5 Статуту відновлення підключення ділянки боржника здійснюється після повного погашення боргів перед товариством, а також відшкодування витрат з підключення-відключення згідно складеного правлінням кошторису. Користування сторонніми особами інфраструктурою, комунікаціями і мережами товариства здійснюється виключно на основі договорів між ними та товариством. Дозволяється одноразово терміном до одного каледарного місяця користуватися сторонніми особами інфраструктурою, комунікаціями і мережами товариства без укладення договору за умови наявності письмового зобов»язання сплати ним витрат, пов»язаних із таким використанням.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних і допустимих доказів, що її права були порушені з боку відповідача.

Судова колегія погоджується із такими висновками суду першої інстанції виходячи з такого.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров»я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім»ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

У відповідності до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № 4 (з подальшими змінами та доповненнями), при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди з»ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв»язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, вини останнього в її заподіянні.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач відповідачем у своєму позові зазначила фізичну особу ОСОБА_3 і наполягала на тому, що саме внаслідок його неправомірних дій як голови правління СТ «Мрія» їй була завдана моральна шкода, яку вона просила стягнути з відповідача.

Таким чином вона мала надати суду докази того, що відповідач особисто, діючи на свій власний розсуд, неправомірно відключав садовий будинок позивача від енергопостачання. Таких доказів позивач суду не надала.

Натомість суд у своєму рішенні встановив, що у позивача існує спір з громадською організацією СТ «Мрія» щодо користування електромережами СТ «Мрія» і саме загальні збори СТ «Мрія» приймали рішення щодо відключення будинку позивача від енергопостачання, а відповідач, як обраний загальними зборами голова правління мав виконувати в межах своїх повноважень рішення загальних зборів. Таким чином саме громадська організація СТ «Мрія» може бути належним відповідачем в даній справі, а не ОСОБА_3

Такі висновки суду першої інстанції є правильними і позивач їх не спростувала в своїй апеляційній скарзі, а тому апеляційна скарга ОСОБА_2 має бути залишена без задоволення.

Відмовляючи відповідачу у стягненні з ОСОБА_2 витрат на правову допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що в обґрунтування заяви про стягнення витрат на правову допомогу представником відповідача голови правління Садівницького товариства «Мрія» ОСОБА_3 було надано: договір № 1 про надання юридичних послуг від 24 квітня 2017 року; акт прийомки виконання послуг відповідно до договору № 1 від 03 травня 2017 року; договір субпідряду № 1/2 від 25 квітня 2017 року; копія диплому; акт прийомки виконання послуг відповідно до договору № 1 від 10 грудня 2017 року, від 11 грудня 2017 року.

Однак, в порушення вимог ст. 137 ЦПК України, представником відповідача не надано детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Разом з тим суд зазначає, що в наданому акті прийомки виконання послуг відповідно до договору № 1 від 10 грудня 2017 року, вказано, що надані юридичні послуги виконані відповідно до умов договору п. 4.2, а саме: підготовка апеляційної скарги на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 березня 2017 року у справі № 369/7779/16-ц (скасування постанови про зупинення виконавчого провадження щодо ОСОБА_2 - 8 годин роботи), підготовка касаційної справи на ухвалу апеляційного суду Київської області у справі № 369/7779/16-ц, провадження № 22-ц-780/3576 (8 годин роботи), підготовка скарги на неправомірні дії судді у Вищу Раду Правосуддя (8 годин роботи). Ціна виконаних робіт становить 10 080 грн..

Однак виконані згідно вказаного акту роботи представником ОСОБА_6 не стосуються даної справи, оскільки стосувались іншої цивільної справи.

Також, з наданих представником відповідача документів неможливо встановити, які саме відповідачу були надані конкретно юридичні послуги, з чого вони складалися. В матеріалах справи відсутній погодинний розрахунок наданих послуг із зазначенням їх вартості.

З огляду на викладене, суду неможливо встановити, що витрати на професійну правничу допомогу, яку просить стягнути відповідач та його представник, підлягають стягненню у порядку вимог ст. 137 ЦПК України.

Судова колегія погоджується із таким висновком суду виходячи з такого.

На час подання позову витрати на правову допомогу встановлювала ст.. 84 діяла ЦПК України 2004 року в редакції від 25.06.2009 року, відповідно до ч.1,2 якої витрати, пов»язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Тобто законом передбачались також випадки оплати послуг не адвокатів, а фахівців в галузі права.

Однак, відповідно до п.9 ч.1 Перехідних положень ЦПК України в редакції від 3 жовтня 2017 року справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Кодекс в цій редакції набрав чинності 15 грудня 2017 року, отже суд при ухваленні рішення в даній справі правильно застосовував положення ст. 137 ЦПК України.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно вимог ст. 137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат : 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою ; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Виходячи із наведеної норми, яка діяла на час ухвалення судом рішення, можуть відшкодовуватись лише витрати на оплату послуг адвоката, а не фахівця в галузі права. Однак представником відповідача був ОСОБА_6, який представляв інтереси не як адвокат, а на підставі довіреності. Таким чином понесені відповідачем витрати на оплату його послуг не підлягали відшкодуванню позивачем.

З врахуванням наведеного, судова колегія також не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_3

Керуючись ст. ст.. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О ВИ Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та голови правління Садівницького товариства «Мрія» ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 грудня 2017 року за позовом ОСОБА_2 до Голови правління Садівницького товариства «Мрія» ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів до суду касаційної інстанції з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді: