Постанова

Іменем України

21 березня 2018 року

м. Київ

справа № 523/17672/14-ц

провадження № 61-2750св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Коротуна В. М., Крата В. І., Курило В. П. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект»,

відповідачі: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» на рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 21 грудня

2015 року у складі судді Аліна С. С. та рішення апеляційного суду Одеської області від 25 травня 2016 року у складі колегії суддів: Артеменка І. А., Сватаненка В. І., Черевка П. М.,

ВСТАНОВИВ :

У листопаді 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» (далі - ТОВ «Кей-Колект») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 30 листопада 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір

№ 0, згідно з умовами якого остання отримала споживчий кредит в сумі 55 000 доларів США, строком до 30 листопада 2016 року, з наданням графіка погашення боргу за кредитом та сплати відсотків у розмірі 12,3 % на рік за користування ним.

На забезпечення виконання кредитних зобов'язань 30 листопада 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладено договір поруки № 69022.

ОСОБА_1 взяті на себе зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 06 лютого 2015 року у неї виникла заборгованість в сумі 1 516 605 грн 75 коп.

12 грудня 2011 року між ПAT «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» укладено договір факторингу № 1, згідно з яким ПAT «УкрСиббанк» відступило ТОВ «Кей-Колект» своє право грошової вимоги до боржника.

ТОВ «Кей-Колект» просило стягнути солідарно з ОСОБА_1 та

ОСОБА_2 на свою користь заборгованість в розмірі 1 516 605 грн

75 коп.

Рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 21 грудня

2015 року позовні вимоги ТОВ «Кей-Колект» до ОСОБА_1,

ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ТОВ «Кей-Колект» заборгованість за кредитним договором від 30 листопада 2006 року № 0 у сумі 405 563 грн 37 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ТОВ «Кей-Колект» судовий збір у розмірі по 1 827 грн з кожної.

Виконання рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 21 грудня 2015 року у справі № 523/17672/14-ц за позовом ТОВ «Кей-Колект» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відстрочено на два роки.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що на момент укладення договору факторингу від 12 грудня 2011 року № 1, за яким ПAT «УкрСиббанк» відступило ТОВ «Кей-Колект» своє право грошової вимоги до боржника ОСОБА_1, сума боргу ОСОБА_1 становила 405 562 грн 37 коп., а оскільки ТОВ «Кей-Колект» не має ліцензії на обслуговування кредитів, виданих в іноземній валюті, нарахування відсотків та штрафних санкцій, то позовні вимоги щодо стягнення боргу в розмірі 65 567,13 долара США у гривневому еквіваленті за курсом, установленим НБУ на день ухвалення рішення, не підлягають задоволенню. Крім того, суд відстрочив виконання рішення на два роки.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 25 травня 2016 року апеляційну скаргу ТОВ «Кей-Колект» задоволено частково.

Рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 21 грудня 2015 року в частині відстрочення виконання рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 21 грудня 2015 року у справі за позовом ТОВ «Кей-Колект» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором строком на два роки скасовано, у задоволенні зазначених вимог відмовлено.

В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції в частині зміни рішення суду першої інстанції про відстрочення виконання рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 21 грудня 2015 року мотивоване тим, що законом передбачена можливість відстрочення або розстрочення виконання рішення суду після видачі виконавчого документа і на стадії примусового виконання.

В іншій частині суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції.

05 жовтня 2016 року представник ТОВ «Кей-Колект» - Земляков О. А. через засоби поштового звʼязку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ подав касаційну скаргу.

У касаційній скарзі представник ТОВ «Кей-Колект» - Земляков О. А. просить скасувати рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 21 грудня 2015 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 25 травня

2016 року в частині відмови ТОВ «Кей-Колект» у задоволенні позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги ТОВ «Кей-Колект» задовольнити, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що ТОВ «Кей-Колект» не потрібна валютна ліцензія для задоволення своїх вимог, які виникли на підставі кредитного зобовʼязання у валюті.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 березня 2017 року справу за позовом ТОВ «Кей-Колект» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором призначено до судового розгляду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У січні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За змістом частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 21 грудня 2015 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 25 травня 2016 року оскаржуються в касаційному порядку в частині відмови в задоволенні позовних вимог ТОВ «Кей-Колект» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В іншій частині судові рішення не оскаржуються, а тому відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України судом касаційної інстанції не перевіряються.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 30 листопада 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, згідно з умовами якого остання отримала споживчий кредит у сумі 55 000 доларів США строком до

30 листопада 2016 року, з наданням графіка погашення боргу за кредитом та сплати відсотків у розмірі 12,3 % на рік за користування ним.

30 листопада 2006 року на забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладено договір поруки, відповідно до умов якого остання взяла на себе зобов'язання у повному обсязі відповідати за виконання ОСОБА_1 умов кредитного договору.

12 грудня 2011 року між ПAT «УкрСиббанк» і ТОВ «Кей-Колект» укладено договір факторингу № 1, за яким ПAT «УкрСиббанк» відступив ТОВ «Кей-Колект» своє право грошової вимоги до боржника.

Відповідно до виписки з додатка № 1 до зазначеного договору факторингу заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором від 30 листопада 2006 року становить 55 759,38 долара США, що еквівалентно 405 562 грн

37 коп.

Згідно з довідкою розрахунку заборгованості ТОВ «Кей-Колект» від

14 жовтня 2014 року станом на 12 грудня 2011 року (дата відступлення права вимоги ПАТ «УкрСиббанк» ТОВ «Кей-Колект») заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором від 30 листопада 2006 року становить 50 759,38 доларів США, в тому числі: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 46 864,64 доларів США, заборгованість за відсотками в розмірі 3 894,74 доларів США.

09 липня 2014 року ТОВ «Кей-Колект» направило на адресу ОСОБА_1 лист-вимогу про виконання взятих на себе зобов'язань, який був залишений без виконання.

Звертаючись до суду з позовом, ТОВ «Кей-Колект» зазначило, що

ОСОБА_1 належним чином не виконує взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, тому станом на 06 лютого 2015 року виникла заборгованість у сумі 65 567,13 долара США, що за курсом НБУ України станом на 06 лютого 2015 року становить 1 516 605 грн 75 коп., в тому числі: заборгованість за основною сумою кредиту - 46 855,97 долара США, що еквівалентно 1 083 805 грн 76 коп.; прострочена заборгованість за відсотками - 18 711,16 долара США, що еквівалентно 432 799 грн

98 коп., яку позивач просив стягнути у повному обсязі.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ТОВ «Кей-Колект» до

ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитом в розмірі 1 111 042 грн 38 коп., суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що ТОВ «Кей-Колект» не має індивідуальної ліцензії на здійснення валютних операцій на території України, не має генеральної банківської ліцензії, ліцензії на здійснення діяльності з надання кредитів. Тобто ТОВ «Кей-Колект» не є банківською або кредитною установою за законодавством України, яка має право обслуговувати кредити, в тому числі і надані в іноземній валюті.

Однак погодитися з такими висновками судів попередніх інстанцій не можна.

Згідно з вимогами частин першої - пʼятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам оскаржувані судові рішення не відповідають.

За правилами частини першої статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша стаття 1054 ЦК України).

За положенням частини другої статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною першою статті 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

За змістом статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

Результат аналізу наведених норм матеріального права дає підстави дійти висновку про те, що ТОВ «Кей-Колект» набуло право вимоги за кредитним договором від 30 листопада 2006 року № 0 згідно з договором факторингу від 12 грудня 2011 року № 1, за яким ПАТ «УкрСиббанк» відступило право вимоги ТОВ «Кей-Колект» на умовах та зобовʼязаннях, які були визначені кредитним договором від 30 листопада 2006 року

№ 0, укладеним між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1, і для нарахування заборгованості, порядок обчислення якої встановлено вказаним договором, ліцензія на здійснення валютних операцій не потрібна, оскільки таке нарахування здійснюється вже за укладеним раніше кредитним договором, умови якого погоджені сторонами кредитного договору.

Суди попередніх інстанцій дійшли передчасного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ТОВ «Кей-Колект» до ОСОБА_1,

ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором по нарахуванню відсотків з підстав того, що у ТОВ «Кей-Колект» відсутня відповідна ліцензія на обслуговування кредитів, виданих в іноземній валюті, та нарахування відсотків і штрафних санкцій.

Пунктом 2 частини першою статті 409 ЦПК України встановлено, що суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

Пунктом 1 частини третьої статті 411 ЦПК України встановлено, що підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

За таких обставин рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 21 грудня 2015 року та рішення апеляційного суду Одеської області від

25 травня 2016 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ТОВ «Кей-Колект» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитом відповідно до пункту 1 частини третьої статті 411 ЦПК України підлягають скасуванню з направленням справи в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційної цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 21 грудня 2015 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 25 травня 2016 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю«Кей-Колект» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитом скасувати.

Справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитом в частині відмови в задоволенні позовних вимог передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді: Н. О. Антоненко
В. М. Коротун
В. І. Крат
В. П. Курило