Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/1943/17
Провадження №: 2/332/43/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2018 р. м.Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Безлер Л.В.,

за участю секретаря судового засідання Жечевій А.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Водоканал» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство «Водоканал» ( місце знаходження: м.Запоріжжя, вул. Святого Миколая, буд. 61) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1(місце реєстрації: АДРЕСА_1), ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_1), ОСОБА_3 (місце реєстрації: АДРЕСА_1) про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачі проживають за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, та користуються послугами КП «Водоканал», а тому зобовязані щомісяця проводити оплату за спожиту воду і послуги каналізації. Однак, відповідачі всупереч вимогам ст.ст. 67, 68 Житлового кодексу України (далі ЖК України), не у повному обсязі здійснювали оплату за послуги, внаслідок чого за період з 01 жовтня 2014 р. по 01 березня 2017 р. в них виникла заборгованість у розмірі 7587грн. 47 коп. Просив стягнути з відповідачів солідарно суму заборгованості у зазначеному вище розмірі, а також судовий збір.

Суд зазначає, що 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції.

У відповідності до п.п. 9 п.1 Розділу ХШ «Перехідні Положення» ЦПК України в новій редакції справи в судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У звязку з цим, подальший розгляд цієї справи відбувся за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України.

У судове засідання, призначене на 14.03.2018 року, сторони не зявилися. В матеріалах справи містяться заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У минулих судових засіданнях представник позивача позов підтримав у повному обсязі з підстав викладених у ньому. Відповідач ОСОБА_1 проти задоволення позову заперечувала у повному обсязі. Посилалась на те, що за період з 2014 року по 2017 рік, який вказаний у позові, вона не має заборгованості, оскільки відповідно до наданого розрахунку та квитанцій нею в повному обсязі сплачувались всі нарахування за надання послуг КП «Водоканал».

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги, в тому числі за водопостачання, береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно зі ст. 68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Разом з тим на підставі ч.1 ст.64 ЖК України, повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем правову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із договору найму жилого приміщення.

Судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_1П, ОСОБА_2, ОСОБА_3 зареєстровані та проживають за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.13).

На підставі рішення виконавчого комітету Запорізької міської Ради №546 від 28.10.1999 р. «Про порядок оплати послуг за водоспоживання і водовідведення», збір абонентної платні з населення за водокористування і водовідведення проводиться окремо від інших комунальних послуг.

Статтею 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» передбачено, що споживач зобов'язаний своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги з централізованого постачання води та водовідведення.

Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 27.01.2017 року відмовлено у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 боргу по оплаті за воду і послуги каналізації за період 01.10.2014 по 01.03.2017 (а.с.4).

Згідно із п.23 Правил надання населенню послуг з водо-теплопостачання та водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1497 від 30.12.1997 року (які діяли раніше), розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати послуг є календарний місяць, плата за який вноситься не пізніше 10 числа наступного за розрахунковим місяця.

У відповідності з п. 18 Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20-го числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про житлово - комунальні послуги», плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Позивач у позові вказує про невиконання обовязків відповідачів щодо сплати за послуги КП «Водоканал» за період з 01.10.2014 року по 01.03.2017 року, заборгованість за який склала 7587,47 гривень.

Згідно із наданими суду представником позивача розрахунку заборгованості за період з жовтня 2014 року по лютий 2017 року (включно), відповідачам нарахована сума в 1459,99грн., а сплачено 2731,85 грн.(а.с. 5).

Вищевказане, на думку суду, взагалі наявність заборгованості відповідачів у вказаний вище період не доводе, оскільки сума сплати перевищує суму нарахувань.

У судовому засіданні представник позивача в обґрунтування своїх вимог пояснив, що станом на 01.10.2014 року вже існувала заборгованість відповідачів в сумі 6127,48 гривень, яка віднесена у вказаний в позові період. В обґрунтування цьому надав розрахунок заборгованості відповідачів з 01.10.2012 по 28.02.2017 року (а.с. 91-95).

Із зазначеного вище розрахунку вбачається,що з жовтня 2012 року по лютий 2017 року нарахування склали 7577, 75 гривень, а сплачено відповідачами було суму у розмірі 4664,85 гривень (а.с. 91-94). Даний розмір сплачених коштів був здійснений не відповідно до виконавчого листа.

Таким чином, із цього розрахунку вбачається наявність заборгованості за період з жовтня 2012 року по лютий 2017 року включно в сумі 2912,90 гривень (7577,75 4664,85).

У той же час позивач просить стягнути суму заборгованості яка утворилась з 01.10.2014 року до 01.03.2017 року.

Відповідно до розрахунку заборгованості по особовому рахунку за період з жовтня 2014 року по вересень 2017 року, фактичне надходження грошових кошті за цей період склала сума 4664,85 грн., та ця сума вказана як оплата за період з жовтня 2014 року по вересень 2017 року включно, у той час як нарахування позивачем за цей період здійснено в сумі 1845,26 гривень(а.с.96-98).

Таким чином, наявність заборгованості зазначеної у позові в сумі 7587,47 гривень позивачем не доведено.

Посилання представника позивача на те, що усі вказані вище сплати позивачем було віднесено на погашення заборгованості за рішенням Заводського районного суду м.Запоріжжя від 03.10.2014 року (а.с.57) про стягнення з відповідачів боргу по оплаті за воду і послуги каналізації в сумі 9077,64 грн., суд вважає неслушними, оскільки відповідно до досліджених розрахунків сплати коштів згідно з виконавчим листом не було (а.с.91-94).

Заборгованість за вищевказаним рішенням суду утримувалась на користь позивача підприємством, в якому працювала ОСОБА_1П.(а.с.59-61).

Окрім того, як вбачається з наданих ОСОБА_1 квитанцій, в останніх нею в реквізиті «Призначення платежу» зазначено як «переказ в оплату послуг» (а.с.37-56).

При вирішенні спору по суті суд враховує вимоги ст.ст.12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, аналізуючи надані по справі докази, у їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимогизадоволенню не підлягають у звязку з їх недоведеністю.

Керуючись ст.ст. 12,13,81,89,258, 259,263-265,268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Комунального підприємства «Водоканал» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу по оплаті за воду і послуги каналізації - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У відповідності до п.п. 15.5 п.15 ч. 1 Розділу ХШ «Перехідні Положення» ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Л.В.Безлер