ПОСТАНОВА

Іменем України

02 березня 2018 року м. Кропивницький

справа № 405/7295/16-ц

провадження № 22-ц/781/360/18

Апеляційний суд Кіровоградської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючої судді Авраменко Т.М.

суддів Кіселика С.А., Суровицької Л.В.

за участю секретаря Бодопрост М.М.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

представник позивача адвокат ОСОБА_2

відповідач ОСОБА_3

представник відповідача адвокат ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 06 грудня 2017 року у складі судді Шевченко І.М. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок кримінального правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до положень частини 3 статті 3 ЦПК України, в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIІІ від 03.10.2017 року який набрав чинності з 15.12.2017 року, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з підпунктами 11, 13 пункту 1 розділу 13 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону № 2147-VІІІ заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цієї редакції Кодексу.

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок кримінального правопорушення.

Зазначав, що Ленінським районним судом м. Кіровограда розглянуто кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України. Судом встановлено, що 01 січня 2015 року близько 05 год. 00 хв. ОСОБА_3 перебував у приміщенні для куріння нічного клубу «Вельвет» де зустрів раніше невідомого йому ОСОБА_5, з яким у нього виник словесний конфлікт з приводу поведінки останнього. ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного спяніння та ображав знайомих ОСОБА_3 ОСОБА_3 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, не маючи умислу спричинити останньому тяжкі тілесні ушкодження, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, наніс ОСОБА_5 один удар кулаком від чого останній впав на плитку та вдарився головою, в результаті чого отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних в момент їх спричинення.

Таким чином ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ст.128 КК України, тобто необережне тяжке тілесне ушкодження.

Ухвалою, яка залишена без змін судовими рішеннями судів апеляційної та касаційної інстанції, закрито кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 та звільнено його від кримінальної відповідальності у звязку з передачею його на поруки трудовому колективу.

Його цивільний позов в рамках кримінального провадження залишено без розгляду та запропоновано звернутись до ОСОБА_3 з цивільним позовом.

Після отримання тілесних ушкоджень він знаходився на стаціонарному лікуванні та до теперішнього часу періодично проходить лікування. За час лікування він поніс значні матеріальні витрати повязані з придбанням лікарських засобів, що підтверджується чеками.

Також стала непридатною нова шкіряна дублянка, вартістю 1127,16 доларів США, що на день подачі позову за курсом НБУ складає 29191 грн. Дублянка залита кровю, відчистити, пофарбувати або іншим чином відновити її неможливо, що підтверджується довідкою хімчистки ТОВ «Аеліта».

Таким чином майнова шкода складає 37691 грн. 20 коп.

Внаслідок кримінального правопорушення йому також була спричинена моральна шкода в розмірі 100000 грн.

Також він був вимушений користуватись юридичною допомогою адвоката, оплата за яку за весь період розгляду кримінальної та цивільної справ склала 8280 грн., що підтверджується прибутковими касовими ордерами.

Просив стягнути з відповідача на його користь 37691 грн. 20 коп. майнової шкоди, 8280 грн. судових витрат та 100000 грн. моральної шкоди.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 06 грудня 2017 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок кримінального правопорушення задоволено частково. Суд стягнув з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 17000 грн. матеріальної шкоди, 3000 грн. моральної шкоди, в іншій частині позовних вимог відмовив.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення моральної шкоди, вартості дублянки та відмови у відшкодуванні витрат на правову допомогу, ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі. Зазначає, що суд неповністю зясував обставини, що мають значення для справи та висновки, викладені в рішенні суду не відповідають обставинам справи. Не зрозуміло, чому суд відмовив в задоволенні витрат на юридичну та професійну правничу допомогу, яка за період з 02 січня 2015 року по 06 грудня 2017 року склала 8280 грн. та підтверджується відповідними квитанціями, оскільки звільнення відповідача від кримінальної відповідальності не звільняє його від відшкодування заподіяної йому шкоди та понесених витрат на допомогу адвоката, повязану з кримінальною та цивільною справами, включаючи підготовку до їх розгляду, збір доказів, вартість послуг помічника адвоката, тощо. Також суд дійшов хибного висновку щодо відшкодування відповідачем вартості куртки-дублянки в розмірі 17000 грн., оскільки розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд не врахував характеру правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральну шкоду. Також встановивши, що відповідач має на утриманні дружину інваліда ІІІ групи, дітей 2088 та 2014 років народження, є учасником бойових дій, який приймає участь в антитерористичній операції помилково звільнив відповідача від сплати судового збору у даній справі. Оскільки спір не повязаний із захистом порушених прав відповідача, як учасника бойових дій, тому посилання суду на п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» є необґрунтованими.

Апеляційне провадження відкрито 16 січня 2018 року (а.с.103).

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін, оскільки рішення суду є законним та обґрунтованим. Зазначав, що позивач, посилаючись на отримання ним правової допомоги та понесення витрат на юридичну допомогу, не надав суду жодної квитанції про надання йому допомоги в суді. До позову були долучені квитанції щодо надання юридичних послуг, а не допомоги, за період з 25 березня 2015 року по 25 травня 2016 року. Ухвала суду про закриття кримінального провадження постановлена 28 квітня 2015 року, тоді як з позовом до суду позивач звернувся тільки 10 жовтня 2016 року. Довідка ТОВ «Аеліта», надана позивачем, викликає сумніви щодо справжності, оскільки в ній не зазначено, що ТОВ є хімчисткою і має право на здійснення робіт з очистки речей. До того ж він неодноразово пропонував позивачу відновити стан дублянки, але він відмовився і претензій щодо відшкодування її вартості та претензій морального характеру не предявляв, оскільки був зацікавлений у відшкодуванні витрат тільки на лікування. Також викликає сумніви щодо справжності і товарний чек, оскільки в ньому не зазначена адреса за якою здійснюється підприємницька діяльність, не вказано розмір дублянки, а також не надана квитанція про сплату зазначеної позивачем суми за дублянку. Розмір завданої позивачу моральної шкоди завищений, доводи позивача з цього приводу не відповідають дійсності та не підтверджені медичними довідками про погіршення стану його здоровя та необхідністю подальшого лікування.

В засіданні апеляційного суду позивач та його представник підтримали доводи апеляційної скарги, а відповідач та його представник просили відхилити апеляційну скаргу, оскільки рішення суду є правильним та справедливим.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Судом встановлено, що Ленінським районним судом м. Кіровограда розглянуто кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за номером № 0000041 від 02.01.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 128 КК України у відношенні ОСОБА_3. Судом встановлено, що 01.01.2015 року близько 05:00 год. ОСОБА_3, перебував у приміщенні для куріння нічного клубу «Вельвет», що розташований по вул. В. Чміленка, 24, м. Кіровоград, де зустрів раніше не відомого йому ОСОБА_1, з яким у нього виник словесний конфлікт з приводу поведінки останнього. Так, ОСОБА_1, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння ображав знайомих ОСОБА_3 і ОСОБА_3 на грунті раптово виниклих неприязних відносин до ОСОБА_1, не маючи умислу спричиняти останньому тяжкі тілесні ушкодження, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння у вигляді нанесення тяжких тілесних ушкоджень, хоча повинен був і міг їх передбачити, наніс один удар кулаком правої руки в ліву сторону обличчя ОСОБА_1, від чого він впав на плитку та вдарився правою скроневою частиною голови. Від вказаного падіння ОСОБА_1, згідно висновку експерта №231 від 24.02.2015 року, отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми: забою головного мозку в лівій лобно-скроневій ділянках, перелому чешу та продольного перелому пірамідки правової скровевої кістки, субдуральної гематоми зліва, розриву барабанної перетинки справа, синця навколо лівого ока, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних в момент їх спричинення. Таким чином ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ст. 128 КК України, тобто необережне тяжке тілесне ушкодження.

Зазначені обставини підтверджуються ухвалою Ленінського районного суду м.Кіровограда від 28 квітня 2015 року про закриття кримінального провадження та передачу ОСОБА_3 на поруки трудовому колективу(а.с.7-10), епікризом (а.с.11).

Цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, предявлений в кримінальному провадженні, залишено без розгляду та розяснено право потерпілого на подання позову в порядку цивільного судочинства. Таким чином закриття кримінального провадження не виключає цивільно-правової відповідальності заподіювача шкоди.

Статтею 1166 ЦК Українивизначено, що майнова та моральна шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом вказаних норм зобов'язання з відшкодування шкоди - це такі цивільно-правові зобов'язання, в яких потерпіла сторона має право вимагати від заподіювача шкоди повного відшкодування протиправно завданої шкоди шляхом надання відповідного майна в натурі або відшкодування збитків.

Шкода, заподіяна особі або майну громадянина підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч.2 ст.1166 ЦК України).

Згідно зі ст. 22 ЦК України збитками є витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Відповідно до ч.1 ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки в повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач купив дублянку 01 грудня 2014 року за 17500 грн. (а.с.19). Рішенням суду на користь позивача на відшкодування вартості дублянки с тягнуто 17500 грн.

Доводи позивача про відшкодування вартості дублянки відповідно до курсу долара США є безпідставними, оскільки чинним законодавством такий порядок відшкодування шкоди не встановлено, інших доказів на підтвердження вартості майна позивач не надав. В частині присудженої суми матеріальної шкоди передбачених законом підстав для зміни або скасування рішення суду немає.

Разом з тим не можна погодитися з висновком суду в частині присудженого розміру моральної шкоди та відмови в стягнення витрат на правову допомогу під час розгляду кримінальної справи та цивільної справи.

З матеріалів справи вбачається, що адвокат здійснював представництво інтересів позивача на підставі угод під час досудового розслідування, під час розгляду кримінальної справи в суді першої інстанції та апеляційної інстанції, подавав касаційну скаргу. Квитанціями до прибуткового касового ордеру, виданими Кіровоградською міською юридичною консультацією, підтверджується сплата коштів на підставі угод 25 березня 2015 року в сумі 1610 грн., 03 квітня 2015 року 1610 грн., 25 травня 2015 року 1630 грн. в сумі 1630 грн., 27 липня 2015 року 1630 грн., всього 6480 грн. (а.с.18). Факт участі адвоката в кримінальному провадженні підтверджується ухвалою Ленінського районного суду м.Кіровограда від 28 квітня 2015 року (а.с.7) та не заперечується відповідачем.

Після закриття кримінального провадження і залишення в силі ухвали Ленінського районного суду м.Кіровограда від 28 квітня 2015 року, позивач уклав 06 квітня 2016 року угоду з адвокатом на представництво інтересів в цивільній справі (а.с.30), сплачено 25 травня 2016 року на підставі цієї угоди по квитанції 1800 грн. (а.с.18 зворот), адвокат подавав позов, приймав участь у судових засіданнях в суді першої інстанції 23 березня 2017 року, 09 жовтня 2017 року, 06 грудня 2017 року (а.с.47-48, 66, 79), з участю адвоката позивача розглядається справа і в апеляційному суді.

Відповідно до ст.118 КПК України до кримінально-процесуальних витрат належать, зокрема витрати на правову допомогу. В ч. 1 ст. 124 КПК України зазначено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. Отже, на винну особу покладається обовязок відшкодування документально підтверджених процесуальних витрат потерпілого на залучення представника.

Оскільки ухвалою Ленінського районного суду м.Кіровограда від 28 квітня 2015 рокувстановлена вина відповідача у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України, але кримінальне провадження закрито, то позивач, як потерпілий у кримінальному провадженні, має право на відшкодування винною особою понесених ним витрат на правову допомогу, а також на відшкодування витрат на правову допомогу в цивільній справі.

Безпідставним є висновок суду, що відповідач, як учасник АТО, звільняється від сплати витрат на правову допомогу.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат на час ухваленні рішення суду регламентувався статтею 88 ЦПК України. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина друга цієї статті).

Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору.

Водночас відповідно до частин першої, другої статті 79 ЦПК України ( в редакції на час ухвалення рішення суду), ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом, а до витрат, повязаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу.

Витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Таким чином, звільнення особи від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір» не звільняє її від відшкодування витрат, повязаних з розглядом справи, зокрема, правової допомоги.

Така правова позиція викладена Верховним Судом України в постанові від 18 жовтня 2017 року у справі №6-1544 цс 17.

Враховуючи зазначені положення законодавства, той факт, що позивач у справі належним чином документально підтвердив такі витрати, з огляду на те, що адвокат приймав участь у розгляді кримінальної справи з березня 2015 року, а цивільна справа перебувала в суді з жовтня 2016 року, відповідач повинен відшкодувати позивачу понесені ним витрати на правову допомогу за участь адвоката у кримінальному провадженні та цивільній справі в сумі 8280 грн.

Відповідно до п.9,10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 (з наступними змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової ) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану, ступінь вини заподіювача і потерпілого та майнового стану відповідача. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що визначена судом сума в 3000 грн. на відшкодування моральної шкоди не відповідає ступеню тяжкості заподіяної позивачу шкоди здоровю.

З урахуванням всіх обставин справи, що шкода заподіяна внаслідок необережного злочину, який відноситься відповідно до ст.12 КК України до категорії злочинів середньої тяжкості, позивачу заподіяна тяжкі тілесні ушкодження, які полягали, зокрема, в черепно-мозковій травмі, перелому чешу та продольного перелому пірамідки правової скроневої кістки, розриву барабанної перетинки справа, що негативно відобразилося на його стані здоровя, він переносив фізичний біль та страждання, переніс операцію, потребував лікування, частково втратив слух, вживав заходи до відновлення стану здоровя, організації свого життя, а також з урахуванням особи відповідача, його матеріального стану, наявності на утриманні малолітніх дітей та дружини, колегія суддів вважає, що рішення суду в частині розміру моральної шкоди підлягає зміні і на користь позивача необхідно стягнути на відшкодування моральної шкоди 25000 грн., що відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості.

Керуючись п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376,381,382,384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Змінити рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 06 грудня 2017 року в частині присудженого розміру моральної шкоди .

Стягнути з ОСОБА_3 (місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_1) на користь ОСОБА_1 (місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_2) на відшкодування моральної шкоди 25000 грн.

Скасувати рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 06 грудня 2017 року в частині відмови в стягненні витрат на правову допомогу.

Стягнути з ОСОБА_3 (місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_1) на користь ОСОБА_1 (місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_2) витрати на правову допомогу в сумі 8280 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення 7 березня 2018 року повного тексту постанови у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України.

Головуюча суддя Т.М.Авраменко

Судді: С.А.Кіселик

ОСОБА_6