Номер провадження 2/229/15/2018
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2018 року Дружківський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Петрова Є.В.,

при секретарі Цукаревій К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Дружківка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя не склалось, оскільки чоловік зловживає спиртними напоями, влаштовує часто сварки, ображає її, завдає фізичного болю. Позивачка постійно знаходиться в напруженому стані, хвилюється за себе і за дитину та вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Суперечки про поділ спільного майна немає. З початку липня 2017 року шлюбні відносини припинені. Від даного шлюбу подружжя має малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3. Просить розірвати шлюб із відповідачем, дитину залишити проживати разом із нею, залишити їй прізвище після розірвання шлюбу "ОСОБА_1".

В судове засідання, позивачка не з'явилась, проте надала заяву слухати позов за її відсутності, наполягає на позові, проти заочного рішення не заперечує /а.с. 44/.

В судове засідання, відповідач не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщенний належним чином, заяви про слухання справи без його участі не надав. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який сповіщений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою представника позивача, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача.

Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України при винесенні заочного рішення, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних та доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оцінивши усі докази, зібрані по справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час підготовчого судового засідання по справі, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини, суд дійшов до таких висновків.

Суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, пов'язані з розірванням шлюбу.

В силу ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Сім'я є природним і основним осередком суспільства і має право на захист з боку суспільства та держави.

Як регламентує ст. 1 ч. 2 СК України, регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою: зміцнення сім'ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб; утвердження почуття обов'язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім'ї; побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки; забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку.

У відповідності до вимог ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. За правилами, встановленими ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 07 березня 2013 року, свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 від 07.03.2013 року, актовий запис № 54, зроблений відділом реєстрації актів цивільного стану Дружківського міського управління юстиції Донецької області (а.с. 5).

Від цього шлюбу сторони мають малолітнього сина: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 6).

Судом було встановлено, що спільне життя сторін не склалося, вони не можуть порозумітися, що привело до повного розладу у стосунках.

З липня 2017 року подружжя припинило шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, хоча і мешкають за однією адресою.

Судом двічі зупинялося провадження у справі у зв'язку із наданням подружжю строку для примирення, проте сторони не примирилися.

Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сім'ї та поновлення шлюбних відносин неможливо, позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті права сторін та їх малолітніх дітей.

Беручи до уваги те, що сторони не проживають однією сім'єю тривалий час, примирення між ними не відбулося, надання судом часу для примирення не призвело до взаємопорозуміння між подружжям, суд приходить до висновку, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 існує формально, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та інтересам їх дітей, тому застосування строку для примирення не вбачається за доцільне та шлюб між подружжям підлягає розірванню.

Відповідно до положень частини 1 статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка по справі, наполягала на залишенні прізвища, яким іменувалась у шлюбі, відповідач заперечень суду не надав. Тому суд вважає за можливе залишити позивачу після розірвання шлюбу прізвище «ОСОБА_1».

Між подружжям було досягнуто згоди, що спільна дитина подружжя залишиться, після розірванння шлюбу, проживати разом з матір`ю.

Згідно зі ст.141 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь позивача суму судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову до суду в розмірі 640 грн. 00 коп.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 141, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити повністю.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, уродженкою с. Воротнікове Старооскольського району Бєлгородської області, Російська Федерація, громадянкою України та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, уродженцем м.Дружківка Донецької області, Україна, громадянином України, який було зареєстровано 07 березня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дружківського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 54 (свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_4 від 07.03.2013р.).

Після розірвання шлюбу позивачці залишити прізвище «ОСОБА_1».

Малолітню спільну дитину подружжя: сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, залишити проживати разом із матір'ю.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, РНОКПП НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, РНОКПП НОМЕР_2 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Копію рішення направити до Дружківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області через Дружківський міський суд протягом тридяти днів після проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Є. В. Петров

Повний текст рішення складено 23.03.2018 року