Провадження № 2/235/288/18
Справа №235/6602/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2018 року м.Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

в складі: головуючого судді Хмельової С.М.

за участю представника позивача ОСОБА_1

секретаря судового засідання Соловйової М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду №7 м. Покровська цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

До Красноармійськогоміськрайонного суду звернулось Публічне акціонерне товариство КБ «Приватбанк» з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 10.09.2007 року ОСОБА_2 втримав кредит у розмірі 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22.80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Публічне Акціонерне Товариство ОСОБА_3 "ПриватБанк" є правонаступником прав та обов'язків Закритого Акціонерного Товариства ОСОБА_3 "ПриватБанк", у зв'язку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 р. змінено найменування Позивача з Закритого акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО ОСОБА_3 "ПРИВАТБАНК" (надалі - ОСОБА_3), про що зазначено у п.1.1. Статуту ПАТ КБ ПриватБанк", який додається до позовної заяви.

17.07.2009 року проведено державну реєстрацію вказаних змін (номер запису в ЄДРПОУ 8006727).

Щодо зміни кредитного ліміту ОСОБА_3 керується п. 3.2, п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та Банком Договір, щодо підлягаючих сплаті Банку за даним договором, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з картрахунку у разі настання строків платежів за іншими договорами Клієнта в межах, встановлених дими договорами (договірне списання), в межах платіжного ліміту картрахунку.

Відповідно до п. 5.7 "Правил користування платіжною карткою", ОСОБА_3 має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у встановленої Банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обовязків за цим Договором.

Згідно п. 5.2 "Умов та правил надання банківських послуг" у разі порушення власником або довіреною особою вимог діючого законодавства України та/або умов даного Договору та/або у разі виникнення ОСОБА_4 має право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту) та/або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових обов'язків в цілому або у встановленою Банком часткою у разі невиконання власником або довіреною особою власника своїх боргових обов'язків та інших обов'язків за цим Договором.

У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 31.10.2017 року має заборгованість 35186,18 грн., яка складається з наступного:

3137.88 грн. - заборгованість за кредитом;

24847.40 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

5049.18 грн. - заборгованість за пенею та комісією;

а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг:

500.00 грн. - штраф (фіксована частина).

1651.72 грн. - штраф (процентна складова).

Розрахунок суми заборгованості додається.

На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК".

Пунктом 9.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору він автоматично лонгується на той самий строк.

Не виконуючи належним чином зобовязання за вказаним договором відповідач порушив зазначені вище норми законодавства та умови кредитного договору.

В позові позивач просив суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь заборгованість в розмірі 35186,18 грн., яка складається з наступного:

3137.88 грн. - заборгованість за кредитом;

24847.40 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

5049.18 грн. - заборгованість за пенею та комісією;

а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг:

500.00 грн. - штраф (фіксована частина).

1651.72 грн. - штраф (процентна складова). Судовий збір у розмірі 1600,00 гривень.

Під час підготовчого провадження відповідач ОСОБА_2 надав суду заперечення на позов. В запереченнях відповідач зазначив, що повністю заперечує проти позовних вимог та просить залишити їх без задоволення. Обґрунтовуючи заперечення відповідач вказує, що згідно змісту позовної заяви він подав заяву про відкриття кредитного рахунку, надання кредитної картки банку для обслуговування рахунку і надання кредиту, отримав цей кредит і жодного разу не виконав умови кредитного договору, кошти не повернув і з того часу пройшло більше трьох років, а відповідно до положень ст.. 257 ЦК України до вказаних правовідносин встановлюється загальний строк позовної давності 3 роки. Відповідач заявляє клопотання та просить суд застосувати наслідки пропуску строків позовної давності і відмовити в задоволенні позову. Також відповідач надав заяву про розгляд справи без його участі, в заяві також просив застосувати строк позовної давності та відмовити у позові.

У відповіді на відзив (заперечення) позивач зазначив, що до суду буде направлено уточнену позовну заяву та просить суд уточнені позовні вимоги банку задовольнити в повному обсязі.

Уточнена позовна заява позивачем подана не була.

В судовому засіданні представником позивача подано пояснення, в якому позивач зазначив, що розрахунок відсотків за користування кредитом здійснюється з дати списання коштів з позичкового рахунка до майбутньої дати сплати відсотків, а також за період, що починається з попередньої дати сплати відсотків по поточну дату сплати відсотків. Розрахунок відсотків здійснюється до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом. Нарахування відсотків здійснюється на дату сплати відсотків, при цьому відсотки розраховуються на непогашену частину кредиту за фактичну кількість днів користування кредитними ресурсами, виходячи з фактичної кількості днів у році.

Датою 09/10 (останній день строку дії карти) визначено кінцеву дату для здійснення позичальником останнього щомісячного платежу по погашенню кредиту в розмірі та в строки, встановлені Тарифами при відсутності порушень по сплаті та простроченої заборгованості, а не кінцевий термін спливу виконання своїх грошових зобов'язань за Кредитним договором б/н від 10.09.2007 року та припинення зобов'язань в цілому.

Отримані позичальником кредитні кошти до теперішнього часу банку не повернуті, тим самим, враховуючи, що кредитний договір б/н від 10.09.2007 року, не є розірваним, чи припиненим згідно до правових підстав визначених ст.ст. 599, 651, 654 ЦК України, відповідно до п.4.8 Кредитного договору відсутні підстави для припинення щомісячного нарахування відсотків на суму простроченої заборгованості по кредиту, як плату за весь час фактичного користування кредитними коштами, оскільки розрахунок заборгованості здійснюється до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом.

Стаття 256 ЦК України дає визначення позовної давність як: строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого порушеного цивільного праву або інтересу.

Згідно з умовами Кредитного договору б/н від 10.09.2007 року позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені Тарифами та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом, а також встановлена відповідальність за порушення сроку повернення кредиту та процентів за користування ним.

Оскільки умовами Кредитного договору встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання Боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Отже, аналізуючи умови Кредитного договору визначені сторонами та зміст зазначених правових обґрунтувань, слід дійти висновку про те, що у випадку неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором та наявності простроченої заборгованостіпо кредиту, зобов'язання сплатити відсотки за час фактичного користування кредитними коштами у позичальника виникає щомісячно, тим самим, позовна давність за вимогами кредитора про повернення процентів за користування кредитом, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Про що наголошує і ст. 536 ЦК України згідно якої, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Тобто відсотки є платою за користування чужими коштами.

Виходячи з вищенаведеного, ПАТ КБ ПРИВАТБАНК вважає за необхідне захистити свої права в судовому порядку та стягнути з боржника ОСОБА_2, на користь банку суму заборгованості по відсоткам нарахованим на прострочену заборгованість за кредитом за період відповідний загальному терміну позовної давності згідно ст. 257 ЦК України., з 28.11.2014 по 28.11.2017рр. за наступним розрахунком: від загального розміру заборгованості за відсотками на дату 28.11.2017 р. віднімаємо розмір заборгованості за відсотками, які були нараховані до 28.11.2014р, таким чином сума заборгованості по відсоткам за період з 28.11.2014 по 28.11.2017рр. складає у розмірі - 19267.40 грн.

В судовому засіданні представник позивача просила стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість по відсоткам за договором б/н від 10.09.2007 року, нарахованих на прострочену заборгованість по кредиту за період з 28.11.2014 по 28.11.2017р. у розмірі 19267,40 гривень.

Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до укладеного договору № б/н від 10.09.2007 року ОСОБА_2 втримав кредит у розмірі 1200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22.80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.7).

Розрахунок заборгованості за договором проведено за період з 26.04.2007 року по 31.10.2017 року (а.с.4-6).

Позивач звернувся до суду 12 грудня 2017 року.

З розрахунку заборгованості, який доданий до позову, вбачається, що відповідач останній платіж здійснив 01.04.2009 року у розмірі 500 гривень. Це також вбачається з виписки з рахунку (а.с.37-39).

Згідно довідки ПАТ «КБ «Приватбанк» ОСОБА_2 було надано кредитка картка 10.09.2007р., термін дії якої 09/10 (а.с.49). Тобто картка діяла до останнього дня вересня 2009 року.

Згідно п. 5.4 Умов та правил надання банківських послуг строк погашення за кредитом по платіжним карткам без встановленого мінімального обовязкового платежу, проводиться в наступному порядку:

- строк погашення по кредиту щомісяця за попередній місяць;

- строк погашення кредиту в повному обсязі, не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці.

За змістом статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договір. Згідно із статтею 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до вимог договору та вимог закону. За загальним правилом одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускаються. В статті 599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється його належним виконанням.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник зобов'язаний повернути позику у строк та у порядку, що встановлені договором, як це встановлено статтею 1049 ЦК України.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до частини 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Вирішуючи питання щодо застосування строку позовної давності суд виходить із такого.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та відсотків за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Аналізуючи умови кредитного договору сторін у цій справі та зміст зазначених правових норм, необхідно дійти висновку, що за кредитним договором, яким встановлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України).

Нормою частини третьої статті 267 ЦК України встановлено, що суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення.

Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобовязаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) у розмірі та в строки, визначені договором, і щомісяця сплачувати проценти за користування кредитом.

Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже, і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Заявою позичальника передбачено, що повернення кредиту повинно здійснюватись щомісяця. Позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж), то початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобовязань.

Верховний суд України у постанові від 19 березня 2014 року по справі № 6-20цс14, аналізуючи умови договору сторін і зміст зазначених правових норм, дійшов висновку про те, що у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежа.

У разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначене періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу (постанова судових палат у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 3 червня 2015 р. у справі № 6-31цс15).

Тобто цією нормою встановлені суб'єктивні межі застосування позовної давності, а саме передбачені випадки, до яких позовна давність застосовується судом у зв'язку з наявністю відповідної заяви сторони у спорі зробленою до ухвалення судом рішення.

Таким чином право у позивача, враховуючи загальний строк позовної давності у три роки, на звернення до суду з вимогою стягнення заборгованості закінчилось у 2012 році, оскільки як і останній платіж було здійснено у 2009 року, так термін дії картки закінчився саме у 2009 році.

Відповідач ОСОБА_2 звернувся з заявою про застосування строку позовної давності до ухвалення судом рішення (а.с.27-28).

Згідно із частинами 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Представник позивача не заперечувала проти того, що дійсно є пропущеним строк звернення до суду, але позивач наполягає на стягненні заборгованості за відсотками в межах трирічного строку, що передував перед зверненням до суду.

Судом встановлено, що ані позивач ані відповідач не вчинювали дій, які б свідчили про переривання перебігу строку позовної давності, як передбачено ст. 264 ЦК України. Тому відсутні підстави для стягнення відсотків за договором б/н від 10.09.2007 року, нарахованих на прострочену заборгованість по кредиту за період з 28.11.2014 по 28.11.2017р. у розмірі 19267,40 гривень.

З урахування викладеного, суд прийшов до висновку, що позивач звернувся до суду поза межами трирічного строку позовної давності, про застосування строку позовної давності заявляє відповідач, що є підставою для відмови у позові в повному обсязі у зв'язку з пропуском позивачем строку позовної давності.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.256, 257, 260, 261, 267 ЦК України, керуючись ст.ст.13, 19, 81, 141, 263-265, 282 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

В судовому засіданні 30 березня 2018 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення, повний текст рішення виготовлено 30.03.2018р.

Позивач: Публічне акціонерне товариство КБ «Приватбанк», адреса: 01001, м. Київ, вулиця Грушевського, будинок 1Д, адреса для листування: 49094, м. Дніпро, вулиця Набережна Перемоги, будинок 50. Код .

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса: АДРЕСА_1. РНОКПП НОМЕР_1.

Суддя С.М.Хмельова