Справа № 502/199/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2018 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Балана М.В.,

секретар судового засідання Урсул Г.К.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду м. Кілія цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2

про

розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач 06.02.2018 року звернувся до Кілійського районного суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_2 з позовом про розірвання шлюбу. З позовної заяви вбачається, що 18.11.1995 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Кілійського району Одеської області між сторонами був зареєстрований шлюб. Від цього шлюбу в позивача та відповідача є спільні діти: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Шлюбні відносини між позивачем та відповідачем припинені з 14.01.2018 року. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе. Спору про поділ майна, що знаходиться у спільній сумісній власності подружжя, немає. Між подружжям досягнуто угоду про утримання дітей. На підставі цього ОСОБА_1 просить розірвати шлюб з ОСОБА_2.

Позивач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судовому засіданні не був присутній, однак надав заяву, відповідно до якої просить розглянути справу за його відсутності, а також зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судовому засіданні не була присутня, однак від неї на адресу суду надійшла заява про те, що вона просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

На підставі заяв позивача та відповідача суд ухвалює рішення за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст. ст. 223, 247 ЦПК України.

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Як зазначено у ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно зі ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Дослідивши надані письмові докази та розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог судом достовірно встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини:

18.11.1995 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Кілійського району Одеської області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_5 ОСОБА_6, прізвище дружини після укладання шлюбу - ОСОБА_5, про що 18.11.1995 року в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис № 191, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 від 18.11.1995 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року народилась ОСОБА_3, батьками якої записані ОСОБА_5 та ОСОБА_2, про що 09.07.1996 року в книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис за № 157, що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 20.05.2008 року.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року народився ОСОБА_4, батьками якого записані ОСОБА_5 та ОСОБА_2, про що 14.08.2001 року в книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис за № 141, що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 20.05.2008 року.

Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має в сім'ї рівні права та обов'язки. За правилами ст. ст. 110, 114 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

У відповідності до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем .

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Фактичні взаємини подружжя свідчать про неможливість збереження сім'ї, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, внаслідок чого шлюб сторін підлягає розірванню.

Керуючись ст.ст. 12,13,18,81, 141, 200, 206, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 110-114 СК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований 18.11.1995 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Кілійського району Одеської області, про що було зроблено відповідний актовий запис № 191.

Відповідно до ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до апеляційного суду Одеської області.

Суддя Кілійського районного суду М. В. Балан