Справа № 168/828/17
Провадження № 2/168/47/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2018 року смт. Стара Вижівка

Старовижівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого-судді Назарука О.В.,

секретар судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в смт. Стара Вижівка цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Сереховичівської сільської ради Старовижівського району Волинської області про встановлення фактів, що мають юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому просить встановити факт родинних відносин між померлою ОСОБА_3 та померлою ОСОБА_4; встановити факт належності ОСОБА_3 сертифікату на право на земельну частку (пай), виданого на ім'я "ОСОБА_5О."; визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по вул. Лугова, 1, в с.Сереховичі Старовижівського району Волинської області, що залишилося після смерті ОСОБА_3.

Мотивує свій позов тим, що 08 квітня 2014 року померла ОСОБА_3 За життя вона склала заповіт, за яким все належне їй майно заповіла позивачу. До складу спадкового майна, серед іншого, входить спадковий житловий будинок та земельна частка (пай), посвідчена сертифікатом. Позивач прийняла спадщину шляхом подання нотаріусу у визначений законом строк заяви про прийняття спадщини, однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на спадковий житловий будинок; неможливість встановити належність права на земельну ділянку (пай), оскільки виданий на імя ОСОБА_5, а не ОСОБА_3, як зазначено у свідоцтві про смерть. Також позивач не може документально підтвердити факт родинних відносин між ОСОБА_3 та померлою ОСОБА_4, як рідних сестер. Враховуючи вищенаведене, просить позов задовольнити.

Позивач в судове засідання не зявилася, представник позивача подала суду заяву з проханням проводити судове засідання за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити.

Представник Сереховичівської сільської ради Старовижівського району Волинської області в судове засідання не зявився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечив.

Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявились, суд розглядає справу в порядку, встановленому частиною 2 статті 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши та оцінивши докази, приходить до висновку про те, що позов підставний та підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до вимог статтей 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі статтею 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Статтями 1268, 1269, 1270 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до частини 1 статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Пунктами 2, 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року надано розяснення, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Відповідно до пункту 6 частини 2 статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що має юридичне значення.

Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, імям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Частиною 2 даної статті встановлено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом, з матеріалів справи та наданої в судове засідання нотаріусом копії спадкової справи 53-2014, заведеної після смерті ОСОБА_3, встановлені наступні обставини.

Спадкодавець ОСОБА_3 померла 08 квітня 2014 року (аркуш справи 41). Заповіт, складений ОСОБА_3, посвідчений Сереховичівською сільською радою Старовижівського району Волинської області 06 жовтня 2009 року (аркуш справи 44-зворот), не змінений та не відмінений (аркуш справи 47). До складу спадкового майна, серед іншого, входить земельна частка (пай), посвідчена сертифікатом серії ВЛ №0091295, виданого на підставі рішення голови Старовижівської районної державної адміністрації від 21 січня 1997 року № 14 та зареєстрований у Книзі сертифікатів на право на земельну частку (пай) за номером 280, який посвідчує право на земельну частку (пай) розміром 4, 54 умовних кадастрових гектара. Даний сертифікат видано на імя «Липовської Вікторії Олексіївни».

З досліджених письмових доказів, зокрема копій паспорту, картки платника податків, свідоцтва про смерть, державного акту про право власності на земельну ділянку (аркуш справи 9, 12, 13) встановлено, що спадкодавець іменується «Ліповська Вікторія Олексіївна».

Згідно з архівними довідками, виданими Державним архівом Волинської області від 08 листопада 2017 року (аркуш справи 51 зворот, 52), вбачається, що у батьків ОСОБА_6. (так в документі) та матері ОСОБА_7 (так у документі) народилися дочка ОСОБА_8 в 1920 році, ОСОБА_9 (так у документі) в 1933 році.

Згідно з довідками, виданими виконавчим комітетом Сереховичівської сільської ради Старовижівського району Волинської області від 22 липня 2008 року № 559 (аркуш справи 14), від 25 вересня 2014 року №420 (аркуш справи 43) встановлено, що згідно з по господарськими книгами сільської ради по с.Сереховичі Старовижівського району рахується господарство ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла 23 листопада 2007 року. Остання проживала та була зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_2 разом із рідною сестрою ОСОБА_3 Після смерті ОСОБА_4, спадщину прийняла ОСОБА_3, однак за життя не виготовляла правовстановлюючих документів на спадковий житловий будинок.

Після смерті ОСОБА_3, відповідно до заяви, наявної в матеріалах спадкової справи та поданої до нотаріуса у визначений законом строк, позивач прийняла спадщину (аркуш справи 41- зворот). Інших спадкоємців за заповітом, за законом, чи таких, що мають право на обовязкову частку у спадщині після смерті ОСОБА_3 немає.

Таким чином судом встановлено, що позивач в установленому законом порядку прийняла спадщину, однак не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, зокрема житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по вул. Лугова, 1 в с.Сереховичі Старовижівського району Волинської області, через відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів, про що нотаріусом винесена відповідна постанова (аркуш справи 17).

Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Позивачем виготовлено Технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 1 по вул. Лугова в с.Сереховичі Старовижівського району Волинської області (аркуш справи 18 - 20).

Із заяви, поданої відповідачем до суду убачається, що Сереховичівській сільській раді Старовижівського району Волинської області було відомо про відкриття спадщини, позовні вимоги визнаються (аркуш справи 64). Дані обставини, в силу вимог статті 206 ЦПК України, серед інших, є підставою для задоволення позову, оскільки визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Таким чином суд приходить до переконання, що зазначений житловий з господарськими будівлями та спорудами будинок входить до складу спадщини, на яку у позивача виникло право після смерті спадкодавця ОСОБА_3 (в силу вимог статті 1218 ЦК України), а тому у є всі законні підстави для визнання за нею права власності на це майно в порядку спадкування.

Враховуючи зазначені вище обставини справи та правові норми, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по вул. Лугова, 1 в с.Сереховичі Старовижівського району Волинської області, що залишилося після смерті ОСОБА_3 яка померла 08 квітня 2014 року; встановити факт родинних відносин між померлими ОСОБА_4 та ОСОБА_3, а також факт належності ОСОБА_3 сертифікату на право на земельну ділянку (пай), виданого на імя ОСОБА_5

Керуючись статтями 392, 1216, 1217, 1218, 1223, 1268, 1269, 1270 ЦК України, статтями 11, 13, 200, 206, 229, 247, 293, 315, 352-355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Встановити, що Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ВЛ №0091295, виданий на імя ОСОБА_5, на підставі розпорядження голови Старовижівської районної державної адміністрацієї від 21 січня 1997 року № 14 та зареєстрований у Книзі сертифікатів на право на земельну частку (пай) за номером 280 від 24 березня 1997 року, належав ОСОБА_3, яка померла 08 квітня 2014 року.

Встановити факт родинних відносин між ОСОБА_4, яка померла 23 листопада 2007 року, та ОСОБА_3, яка померла 08 квітня 2014 року, а саме, що ОСОБА_3 є рідною сестрою ОСОБА_4.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, в порядку спадкування право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по вул. Лугова, 1, в с.Сереховичі Старовижівського району Волинської області.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_10