Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 6/0825/296/2012 Головуючий у 1-й інстанції: Кучерук І.Г.
Провадження № 22-ц/778/1169/18 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2018 року м. Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого: Маловічко С.В.

суддів: Гончар М.С.

Кочеткової І.В.

при секретарі Ващенко З.С.

за участі: представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 18 грудня 2012 року у справі за поданням в.о. начальника ВДВС Запорізького районного Управління юстиції Запорізької області про тимчасове обмеження особи (боржника) у праві виїзду за межі України до виконання нею своїх зобов'язань,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2012 року в.о. начальника ВДВС Запорізького районного Управління юстиції Запорізької області звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження особи (боржника) у праві виїзду за межі України до виконання нею своїх зобов'язань.

В обґрунтування подання зазначено, що на примусове виконання до ВДВС Запорізького РУЮ 24.04.2012р. надійшов виконавчий лист № 2-876/2011, виданий Запорізьким районним судом Запорізької області, про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції в розмірі 696 597,59 гривень, 3% річних від простроченої суми в розмірі 31 588,07 гривень, а всього 728 185,66 гривень, та заява стягувача № 98/01 від 20.04.2012р. з проханням скасувати постанову державного виконавця про повернення виконавчого документа та поновити виконавче провадження. У межах виконавчого провадження з примусового виконання вказаного виконавчого документа в.о. начальника ВДВС Запорізького РУЮ звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов'язань.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 18 грудня 2012 року подання в.о. начальника ВДВС Запорізького районного Управління юстиції Запорізької області задоволено. Тимчасово обмежено право виїзду за кордон ОСОБА_3

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_3 подав апеляційну ска-

ргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування та недоведеність обставин, що мають істотне значення для вирішення подання, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою відмовити у задоволенні подання в.о. начальника Запорізького ВДВС Запорізького МУЮ.

За вказаною апеляційною скаргою ухвалою судді Апеляційного суду Запорізької області від 06 лютого 2018 року було відкрито провадження у справі та ухвалою Апеляційного суду Запорізької області 07 лютого 2018 року справу було призначено до розгляду.

Справа розглядалась та оскаржувана ухвала приймалась у відповідності до ЦПК України у ред. від 18.03.2004р.

Проте 15.12.217р. набрав чинності ЗУ № 2147-VIII від 03.10.2017 року, яким внесено зміни до цивільно-процесуального кодексу.

Відповідно до п. 9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» нової редакції ЦПК від 15 гру-

дня 2017р., справи у судах апеляційної інстанції розглядаються за правилами, що діють піс-

ля набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Тому, оскільки оскаржуване судове рішення постановлене за правилами ЦПК України у ред. від 18.03.2004р., то перевіряється в апеляційному порядку дотримання судом при його постановленні ЦПК у вказаній редакції від 18.03.2004р., а судове рішення апеляційного суду за наслідками розгляду апеляційної скарги постановляється у відповідності до положень ЦПК України у новій редакції від 15.12.2017р.

В судове засідання апеляційного суду 06 березня 2018р. Запорізький ВДВС свого представника не направив, хоча уповноважена особа виконавчої служби завчасно отримала судову повістку, про що мається зворотнє повідомлення. Тому апеляційний розгляд у відповідності до положень ч. 2 ст.372 ЦПК України проведено у відсутності представника ВДВС.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника боржника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4, яка підтримала апеляційну скаргу, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Обмежуючи тимчасово ОСОБА_3 в праві виїзду за кордон, суд першої інстанції виходив із того, що боржником рішення суду не виконується, до виконавчої служби боржник не з'являється, вжитими ВДВС заходами майна і джерел постійного доходу боржника не встановлено.

В скарзі ОСОБА_3 наголошує на тому, що факту його ухилення від виконання рішення державним виконавцем не доведено та судом не встановлено, він звертався з заявами до ВДВС та частково здійснював погашення боргу, а тому суд безпідставно задовольнив подання державного виконавця щодо обмеження його у праві виїзду за кордон. Крім того, вказує, що суд розглянув подання без виклику державного виконавця та його як боржника, що є порушенням норм цивільно-процесуального закону. Також вважає, що подання розглянуто з порушенням правил підсудності, оскільки виконавче провадження перебуває у провадженні Запорізького ВДВС, а подання розглянуто Хортицьким районним судом м. Запоріжжя.

У відповідності до ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду за кордон і в'їзду в Україну громадян України" громадянин України може бути тимчасово обмежений у праві виїзду за кордон, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, до виконання встановленого судом зобов'язання.

На час розгляду судом подання в.о. начальника ВДВС про обмеження у праві виїзду боржника за кордон це питання було унормовано ст. 377-1 ЦПК України в ред. від 18.03.2004р.

Згідно зі ст. 377-1 ШТК України (у редакції, чинній на час розгляду подання) питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи, або керівника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає таке подання без виклику чи повідомлення сторін чи інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

За змістом вказаної норми подання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи у праві виїзду за межі України вирішується судом за місцезнаходження органу державної виконавчої служби.

Вбачається, що ВДВС Запорізького району знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Гудименка, 16-а, що перебуває у межах територіальної підсудності Хортицького районного суду м. Запоріжжя. А тому подання правильно спрямовано виконавчим органом до Хортицького районного суду і розглянуто ним.

Вказаною нормою врегульовано також порядок розгляду такого подання, яке розглядається без виклику та повідомлення сторін чи інших заінтересованих осіб, крім державного виконавця.

Отже, оскільки вказаною нормою виклик особи боржника не передбачено, то ствердження апелянта про порушення його прав та норм ЦПК в цій частині є неспроможними.

Що стосується факту ухилення ОСОБА_3 від виконання рішення суду, колегією встановлені наступні обставини.

Так, у виконавчому провадження ВП № 32310203 виконувалось рішення про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 боргу у розмірі 728 305,66 грн.

Встановлено, що ОСОБА_3 ані на час відкриття виконавчого провадження, ані в подальшому не був зареєстрований на території Запорізької області. Виходом державного виконавця за адресою, яка указана у виконавчому листі, встановлено, що ОСОБА_3 за адресою: Запорізька обл., Запорізький район, смт. Балабине, вул. Урицького, 57 не мешкає з 2008р.

Державний виконавець Фролов В.А. здійснював пошук доходів боржника та його майна, але із відповідей на його запити встановлено, що боржник не має доходів та майна, а на його рахунках у банках грошові кошти відсутні, за виключенням неістотних сум, на які було звернуто стягнення. У боржника мається зареєстрований причеп, але його місцезнаходження було невідомо, у зв»язку з чим державний виконавець оголосив його розшук.

Дійсно, до матеріалів справи додано копію заяви від ОСОБА_3, яка надійшла від нього до відділу виконавчої служби 14.08.2012р., у якій боржник вказує на свій скрутний матеріальний стан та підтверджує, що з 2007р. не мешкає в м. Запоріжжі ( а.с. 21).

Вказана заява надійшла через канцелярію без особистої явки боржника до державного виконавця, та у заяві не зазначається адреса місця мешкання або перебування боржника, а також його адреса для листування чи номер абонентської скриньки. Крім того, також вказується, що він не має ніякого майна, хоча на той час було оголошено розшук належного йому причепа. Зазначаючи, що він живе у м. Києві, де знімає житло, а також працює у близьких людей, боржник, між тим, не зазначає це тимчасове місце мешкання та місце роботи та свій дохід.

Отже, на думку колегії, ця заява носить лише формальний характер, але не свідчить про те, що боржник намагається співпрацювати з державним виконавцем, надаючи дані про своє місце перебування, місце роботи, доходи, майно.

Здійснивши в 2012р. два платежі на виконання рішення суду на неістотні суми, боржник обмежився такими діями та припинив будь-яке виконання цього рішення.

В судовому засіданні апеляційного суду адвокат ОСОБА_4, підтримуючи доводи про те, що ОСОБА_3 не ухилявся від виконання рішення суду, будь-яких підтверджуючих доказів цьому не надала, які б свідчили, що з 2012р. останній здійснював платежі на користь стягувача.

Таким чином, зважаючи на те, що боржник ОСОБА_3 знає про виконавче провадження, принаймні з серпня 2012р., але доказів про те, що борг у розмірі 728 305,66 грн. на будь-яку суму зменшився, не надав, апеляційний суд визнає, що підстав вважати, що факт ухилення боржника від виконання рішення суду не доведений, не мається.

З огляду на зазначені обставини, колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_3, тому у відповідності до ст. 375 ЦПК України залишає оскаржувану ухвалу без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 18 грудня 2012 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 09 березня 2018р.

Головуючий:

Судді: