Дата документу 14.03.2018
Справа № 320/7207/17
14 березня 2018 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді Купавської Н.М.
при секретарі Чудаковій А.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Мелітополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,
Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача суму позики у розмірі 50 000 грн. та проценти за користування його грошима в розмірі 21 000 грн., а також судові витрати по справі.
У судове засідання позивач не зявився, однак його представник адвокат ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав та пояснив, що 01 березня 2016 року відповідачка під розписку позичила у позивача гроші в сумі 50 000 грн. строком до 01 березня 2017 року. Але, у встановлений договором строк борг не повернула та стала ухилятися від зустрічей та пояснень із позивачем. Оскільки відповідачка тривалий час суму боргу не повертає, користується його грошима, він просить стягнути з останньої, окрім основного боргу, також проценти за користування грошима, які за період з 01.03.2016 по 02.10.2017 складають 21 000 грн. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідачка в судове засідання не зявилася, судова повістка повернулась з відміткою пошти: «за відсутністю адресата вдома та закінченням терміну зберігання».
Як вбачається з матеріалів справи позивачем було надано адресу ОСОБА_2 за місцем її реєстрації. Інших відомостей щодо місця перебування чи проживання боржниці немає.
Відповідно до ч.7 ст.128 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємця - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Згідно з п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Отже, суд вважає, що відповідачка була належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи. Повідомлень про причини неявки, письмових заперечень від неї не надходило.
За таких обставин суд вважає необхідним розглядати справу в заочному порядку.
Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з тексту розписки від 01 березня 2016 року ОСОБА_2 взяла у ОСОБА_1 гроші в сумі 50 000 грн. та зобовязалася їх повернути в строк до 01 березня 2017 року /а.с.23/.
Згідно з ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
У даному випадку суд приймає письмову розписку ОСОБА_2 як підтвердження укладення між сторонами договору позики на вказаних в ній умовах, яку вона власноручно писала, договір позики у судовому порядку вона не оскаржувала.
Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
По теперішній час відповідачка гроші не повернула.
Таким чином, відповідачка прострочила виконання взятих на себе грошових зобовязань.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу.
Крім того, як вбачається з тексту розписки відповідачка зобовязалась у разі порушення нею строків повернення суми боргу сплатити неустойку в розмірі 0,2% за кожний день просрочки від простроченої суми, що складатиме 100 грн. за кожний день прострочення.
Згідно зі ст. 549 ч.3 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.
Оскільки відповідачкою зобовязання по поверненню суми боргу не виконано, то з 01.03.2017 року у позивача виникло право на нарахування пені. З наданого позивачем розрахунку за період з 01.03.2017 року по 02.10.2017 рік сума пені складає: 216 днів х 100 грн. = 21 600 грн. З даним розрахунком заборгованості суд погоджується.
Відповідно до ст.141 ЦПК України у звязку із задоволенням позову з відповідачки підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 716 грн. та за забезпечення позову в розмірі 320 грн.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 8, 9, 10, 18, 141, 247, 258, 264, 265, 268, 280-284, 352-356 ЦПК України, ст.ст. 509, 526, 536, 598, 599, 625, 1048 ЦК України,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити повністю.
Заочне рішення може бути переглянуте Мелітопольським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.
На рішення може бути подана апеляційна скарга позивачем до апеляційного суду Запорізької області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ст.284 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
СУДДЯ: