Номер справи 623/545/18
Номер провадження 2-з/623/28/2018
УХВАЛА

іменем України

15 березня 2018 року суддя Ізюмського міськрайонного суду Харківської області Гуренко М.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 (місце проживання: 64305, Харківська область, місто Ізюм, вулиця Соснова, будинок 48) про вжиття заходів забезпечення позову у справі за позовною заявою ОСОБА_1 (місце проживання: 64305, Харківська область, місто Ізюм, вулиця Соснова, будинок 48) до ОСОБА_2 (місце проживання: 64309, АДРЕСА_1) про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 надала заяву про вжиття заходів забезпечення позову у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості шляхом накладення арешту на все майно, що належить ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1).

Заявник зазначає, що відповідач під час розгляду справи до винесення відповідного судового рішення з метою уникнення відповідальності може продати або будь-яким іншим чином переоформити наявне у неї майно, що фактично унеможливлює виконання судового рішення, якщо таке відбудеться.

Вимогами статті 12 ч. 3 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Крім того, вимогами статті 13 ч. 1 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову; забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороняють вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобовязання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам; іншими заходами.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до цього ж п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Всупереч цьому, позивачем не наведено достатніх підстав для забезпечення позову, не вказано відомостей що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, що дійсно існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду при задоволенні позову. Позивачем вказано лише припущення, щодо можливого ухилення відповідача від виконання рішення суду. Сама ж заява містить лише обставини якими обґрунтовується позовна заява.

Суду не надано жодних відомостей, які є необхідними для вирішення питання про застосування заходу забезпечення позову щодо накладення арешту, а саме: на яке саме майно належить накласти арешт.Як вбачається з заяви про забезпечення позову, позивач не надав суду доказів щодо наявності у відповідача рухомого чи нерухомого майна, а також їх місцезнаходження, а також доказів, які б свідчили про наявність ризику відчуження відповідачем свого майна.

Факт подання до суду позовної заяви не може слугувати достатньою підставою для винесення ухвали про забезпечення позову.

Таким чином, у звязку з тим, що позивач не навів достатніх підстав для необхідності застосування забезпечення позову, тому суд приходить до висновку про необхідність відмовити у забезпеченні позову.

Керуючись ст. 149-153 ЦПК ЦПК України, суд

у х в а л и в :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 (місце проживання: 64305, Харківська область, місто Ізюм, вулиця Соснова, будинок 48) про вжиття заходів забезпечення позову у справі за позовною заявою ОСОБА_1 (місце проживання: 64305, Харківська область, місто Ізюм, вулиця Соснова, будинок 48) до ОСОБА_2 (місце проживання: 64309, АДРЕСА_1) про стягнення заборгованості відмовити.

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: М. О. Гуренко