Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" лютого 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.

при секретарях - Дудник В.О., Томіленку В.В., Чуб Н.С., Сидоренку П.М.

за участю: представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_3, звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому, просить суд: стягнути з відповідача ОСОБА_4 на її користь: вартість матеріальної шкоди (збитку) завданого її транспортному засобу у розмірі 334 772,09 гривень; суму витрат з евакуації її транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 463,00 гривень; суму вартості проведення незалежної оцінки вартості матеріального збитку завданого її транспортному засобу в розмірі 1200,00 гривень; комісію за послуги банка в розмірі 12,00 гривень; суму вартості проведення незалежного автотехнічного дослідження в розмірі 5000,00 гривень; комісію за послуги банка в розмірі 50,00 гривень; суму витрат на правову допомогу на місці ДТП в розмірі 2204,80 гривень; суму витрат на правову допомогу в справі про адміністративне правопорушення № 755/21273/15-п в розмірі 19 016,40 гривень; суму витрат на правову допомогу в адміністративній справі № 760/21035/15-а в розмірі 8268,00 гривень; суму витрат на правову допомогу з підготування та подання до суду позовної заяви у розмірі 5512,00 гривень; суму моральної шкоди у розмірі 90 000,00 гривень, всього стягнути 466 498 гривень 29 копійок; судові витрати: судовий збір за подання до суду позову майнового характеру в сумі 3764,98 гривень, судовий збір за подання до суду позову немайнового характеру в сумі 1378,00 гривень, витрати на правову допомогу, пов'язану з розглядом справи.

20 січня 2017 року позивачем ОСОБА_3 до Дніпровського районного суду м. Києва було подано заяву про збільшення позовних вимог, яка ухвалою суду від 20 липня 2017 року, без видалення до нарадчої кімнати, із занесенням до журналу судового засідання, була прийнята судом.

Відповідно до заяви про збільшення позовних вимог, позивач просить суд: стягнути з відповідача ОСОБА_4 на її користь: вартість матеріальної шкоди (збитку) завданого її транспортному засобу у розмірі 334 772,09 гривень; суму витрат з евакуації її транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 463,00 гривень; суму вартості проведення незалежної оцінки вартості матеріального збитку завданого її транспортному засобу в розмірі 1200,00 гривень; комісію за послуги банка в розмірі 12,00 гривень; суму вартості проведення незалежного автотехнічного дослідження в розмірі 5000,00 гривень; комісію за послуги банка в розмірі 50,00 гривень; суму витрат на правову допомогу на місці ДТП в розмірі 2204,80 гривень; суму витрат на правову допомогу в справі про адміністративне правопорушення № 755/21273/15-п в розмірі 19 016,40 гривень; суму витрат на правову допомогу в адміністративній справі № 760/21035/15-а в розмірі 8268,00 гривень; суму витрат на правову допомогу з підготування та подання до суду позовної заяви у розмірі 5512,00 гривень; суму витрат на правову допомогу в апеляційному провадженні в справи про адміністративне правопорушення № 755/21273/15-п в розмірі 3200,00 гривень; суму моральної шкоди у розмірі 90 000,00 гривень, всього стягнути 469 698 гривень 29 копійок; судові витрати: судовий збір за подання до суду позову майнового характеру в сумі 3764,98 гривень, судовий збір за подання до суду позову немайнового характеру в сумі 1378,00 гривень, судовий збір за подання до суду позову майнового характеру із суми збільшення позовних вимог у розмірі 32,00 гривень, витрати на правову допомогу, пов'язану з розглядом справи.

16 січня 2018 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла заява позивача ОСОБА_3 про збільшення позовних вимог, яка ухвалою суду від 16 січня 2018 року, без видалення до нарадчої кімнати, із занесенням до журналу судового засідання, була прийнята судом.

Відповідно до заявлених збільшених позовних вимог, позивач просить суд: стягнути з відповідача ОСОБА_4 на її користь: вартість матеріальної шкоди (збитку) завданого її транспортному засобу у розмірі 334 772,09 гривень; суму витрат з евакуації її транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 463,00 гривень; суму вартості проведення незалежної оцінки вартості матеріального збитку завданого її транспортному засобу в розмірі 1200,00 гривень; комісію за послуги банка в розмірі 12,00 гривень; суму вартості проведення незалежного автотехнічного дослідження в розмірі 5000,00 гривень; комісію за послуги банка в розмірі 50,00 гривень; суму витрат на правову допомогу на місці ДТП в розмірі 2204,80 гривень; суму витрат на правову допомогу в справі про адміністративне правопорушення № 755/21273/15-п в розмірі 19 016,40 гривень; суму витрат на правову допомогу в адміністративній справі № 760/21035/15-а в розмірі 8268,00 гривень; суму витрат на правову допомогу з підготування та подання до суду позовної заяви у розмірі 5512,00 гривень; суму витрат на правову допомогу в апеляційному провадженні в справи про адміністративне правопорушення № 755/21273/15-п в розмірі 3200,00 гривень; суму вартості проведення незалежної оцінки вартості матеріального збитку завданого її транспортному засобу в розмірі 1000,00 гривень; комісію за послуги банка в розмірі 10,00 гривень; суму моральної шкоди у розмірі 90 000,00 гривень, всього стягнути 470 658 гривень 29 копійок; судові витрати: судовий збір за подання до суду позову майнового характеру в сумі 3764,98 гривень, судовий збір за подання до суду позову немайнового характеру в сумі 1378,00 гривень, судовий збір за подання до суду позову майнового характеру із суми збільшення позовних вимог у розмірі 32,00 гривень, витрати на правову допомогу, пов'язану з розглядом справи.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 15 жовтня 2015 року приблизно о 16 годині 10 хвилин водій ОСОБА_4, керуючи транспортним засобом «Toyota Camry», державний номер НОМЕР_1, рухаючись по бульвару Праці в напрямку вулиці Краківської на перетині бульвару Праці та вулиці Краківської в місті Києві, не виконала вимоги знаку 33.2.1 «Дати дорогу», внаслідок чого здійснила зіткнення з транспортним засобом «Lexus RX 350», державний номер НОМЕР_2, під її керуванням, чим заподіяла транспортним засобам механічні пошкодження та завдала матеріальної шкоди. Своїми діями відповідач порушила вимоги п. 16.11 Правил дорожнього руху України. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 15 вересня 2016 року у справі про адміністративне правопорушення № 755/21273/15-п, відповідач була визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Провадження по справі було закрито у зв'язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення. Зазначена постанова набрала законної сили з 26 вересня 2016 року. На місці ДТП у відповідача чинний поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів був відсутній. Про що було складено протокол про адміністративне правопорушення та відповідача притягнуто до відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 126 КУпАП. Внаслідок ДТП її автомобіль отримав значні механічні пошкодження. Згідно зі Звітом про незалежну оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу «Lexus RX 350», державний номер НОМЕР_2, складеному ТОВ «БІЗНЕС АСИСТЕНТ», станом на дату оцінки 23 жовтня 2015 року, вартість матеріального збитку (шкоди), який вона зазнала у зв'язку із пошкодженням її майна, складає суму в розмірі 334 772,09 гривень з ПДВ. Згідно з квитанцією № 006001 від 15 жовтня 2015 року, актом виконаних робіт від 15 жовтня 2015 року, нею було оплачено ФОП ОСОБА_5 суму в розмірі 463,00 гривень за транспортні послуги з евакуації її транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Також, позивачем було сплачено ТОВ «БІЗНЕС АСИСТЕНТ» суму вартості матеріального збитку в розмірі 1200,00 гривень та комісію за послуги банку в розмірі 12,00 гривень; сплачено ТОВ «КИЇВСЬКА НЕЗАЛЕЖНА СУДОВО-ЕКСПЕРТНА УСТАНОВА» суму вартості проведення незалежного автотехнічного дослідження в розмірі 5000,00 гривень та комісію за послуги банку в розмірі 50,00 гривень. Окрім вищезазначених витрат, ним були понесені витрати на правову допомогу адвоката, пов'язану із захистом її прав та інтересів як потерпілої, на місці ДТП в розмірі 2204,80 гривень, в судах першої та апеляційної інстанції, в справі про адміністративне правопорушення № 755/21273/15-п про притягнення відповідача до відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП в розмірі 19 016,40 гривень, та пов'язану із захистом її прав та інтересів як третьої особи, в судах першої, апеляційної та касаційної інстанціях, в адміністративній справі № 760/21035/15-а за адміністративним позовом відповідача до інспектора патрульної служби роти № 4 батальйону № 1 Управління патрульної служби МВС у м. Києві рядового міліції Топоренка Р.О., Управління патрульної служби МВС у м. Києві, про визнання протиправними дій щодо складання на неї протоколу про адміністративне правопорушення в розмірі 8268,00 гривень. Також, до відкриття провадження у цивільній справі нею були понесені витрати на правову допомогу адвоката в розмірі 5512,00 гривень, пов'язану з підготуванням та поданням до суду першої інстанції даної позовної заяви. Крім того, позивачем були понесені витрати на правову допомогу адвоката, пов'язану із захистом її прав та інтересів як потерпілої в Апеляційному суді м. Києва, під час здійснення апеляційного провадження за апеляційною скаргою відповідача у справі про адміністративне правопорушення № 755/21273/15-п, в розмірі 3200,00 гривень. Позивачем також було оплачено, відповідно, суму вартості складення ТОВ «БІЗНЕС-АСИСТЕНТ» Звіту № ВА170919-001 про незалежну оцінку вартості матеріального збитку, завданої їй в розмірі 1000,00 гривень та комісію за послуги банка в розмірі 10,00 гривень. Від ДТП вона отримала нервовий струс, злякавшись за своє життя та здоров'я, оскільки удар в автомобіль відчувся з її боку. Спрацювавши, подушки безпеки зберегли їй життя, але розбили обличчя, завдали струсу головного мозку та ураження хребців шийного відділу хребта. Від пережитого вона зазнала значних моральних переживань, що в подальшому призвело до погіршення стану її здоров'я та завдало фізичних страждань (постійні головні болі та болі у шийному відділі хребта), які вона змушена переносити протягом більше ніж року. Стресовий стан був підсилений фактом отримання значних ушкоджень її автомобіля, якому на момент потрапляння у ДТП не виповнилося і п'яти років, він мав чудовий зовнішній вигляд, перебував у гарному стані, і взагалі, до того часу не потрапляв у жодну аварію та не мав будь-якого серйозного ремонту. На його придбання вона та її родина довгий час збирала гроші. Він складав предмет її особистої гордості та турботи, до якого вона завжди ставилася дуже обережно та вчасно про нього піклувалася, та який, внаслідок безвідповідальних дій відповідача тепер понівечений. З моменту ДТП вона втратила душевну рівновагу та спокій, постійно відчувала психологічний дискомфорт та навантаження, оскільки звичний спосіб її життя був суттєво порушений. Замість того, щоб присвятити цей час своїй півторарічній дитині, родині та роботі, вона вимушена була витратити велику кількість свого часу на поїздки для оформлення документів в Національну поліцію, на участь в судових засіданнях, на проведення експертизи пошкоджень автомобілю та авто технічного дослідження, позичання необхідної суми коштів, організацію ремонтно-поновлювальних робіт та фарбування автомобіля. В зв'язку з браком власних коштів на ремонт і відновлення автомобіля, та небажанням відповідача визнавати свою вину і затягування з її боку судового розгляду в суді першої інстанції майже рік, їй довелося звернутися до друзів та знайомих,позичати у них гроші, принижуючи свою жіночу честь, гідність та репутацію заможної людини. Оскільки, сама відповідач, незважаючи на доведеність судом вини і обов'язок відшкодувати заподіяну майнову шкоду, на цей час не вчинила жодних дій для відшкодування завданої її діями майнової шкоди. Через пошкодження автомобіля, ремонт якого триває вже майже рік і поки що не закінчено, її нормальні життєві зв'язки були порушені, і необхідно було докладати значних зусиль для їх нормалізації. Здійснювати поїздки по роботі, відвозити дитину до дитячої поліклініки, в басейн, на масах та оздоровчі процедури, навідувати своїх непрацездатних батьків в м. Черкаси, які потребують постійної допомоги та піклування, та поїздки на навчання та в особистих цілях, їй приходилося тепер на таксі та громадським транспортом, що спричинило суттєві незручності та додаткове нервове навантаження. Негативні емоції та переживання з приводу пошкодження автомобіля та неможливості нормально користуватися ним, викликали також величезну психологічну завантаженість на її сім'ю та негативно позначалися на сімейних стосунках, спричинили знервованість та роздратування. Оскільки, вказане потягло додаткові витрати і без того обмеженого сімейного бюджету, внаслідок чого її родина тепер була змушена відмовитися від довгоочікуваної сумісної відпустки на різдвяні свята, придбання необхідних речей для себе та дитини, економити у витратах на харчування, щоб за рахунок цього відремонтувати автомобіль, нести непередбачені витрати на організацію огляду автомобіля з метою оцінки та на оцінку заподіяної внаслідок ДТП шкоди, транспортуванням до місця ремонту, на пошук та замовлення за кордоном запчастин для ремонту, на проведення автотехнічного дослідження механізму ДТП, на відвідування судових засідань та на судові витрати, зокрема на правову допомогу та на підготування позову до суду. Завдану моральну шкоду вона об'єктивно оцінює в розмірі 90 000,00 гривень.

Представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_1 в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві, заявах про збільшення позовних вимог, просив позов задовольнити. Пояснив суду, що пошкоджений автомобіль позивача перебуває наразі в стадії ремонту. Позивач являється підприємцем, дизайнером та має маленьку дитину, при цьому пошкодженням автомобіля їй завдано не лише матеріальної шкоди, а й моральної шкоди.

Представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити у задоволенні позову. Пояснив суду, що звіт про матеріальну шкоду, завдану позивачу, не відповідає чинному законодавству, оскільки шестимісячний строк дії даного звіту вже минув. Відповідач також не була повідомлена про складання звіту. 03 листопада 2015 року, 23 листопада 2015 року було проведено два огляди автомобіля позивача, проте на другий огляд позивача не було викликано.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, матеріали адміністративного матеріалу № 755/21273/15-п по притягненню ОСОБА_4, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Як встановлено судом, 15 жовтня 2015 року приблизно о 16 годині 10 хвилин по бульвару Праці в напрямку вул. Краківської на перетині бульвару Праці та вул. Краківської в м. Києві між автомобілем «Toyota Camry», державний номер НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_4 та автомобілем «Lexus RX 350», державний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3 сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок чого транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень.

Відповідно до довідки про пошкодження транспортних засобів, виданої Управлінням патрульної служби МВС України в м. Києві, внаслідок ДТП, що мала місце 15 жовтня 2015 року о 16 годині 10 хвилин на перехресті б-ру Праці та вул. Краківська в м. Києві, автомобіль «Lexus RX 350», державний номер НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження: передній бампер, ліве переднє крило, ліва фара, права фара, праве переднє крило, капот (крило), номерний знак (а.с.14, Том 1).

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль «Lexus RX 350», державний номер НОМЕР_2 належить на праві приватної власності ОСОБА_3 (а.с.11, Том 1).

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 15 вересня 2016 року, ОСОБА_4 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, провадження по справі закрито у зв'язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення (а.с.10, Том 1).

Постановою Апеляційного суду м. Києва від 03 січня 2017 року, постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 15 вересня 21016 року щодо ОСОБА_4 залишено без змін.

Таким чином, постанова Дніпровського районного суду м. Києва від 15 вересня 2016 року станом на день розгляду справи є такою, що набрала законної сили.

За нормою частини четвертої ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ визначені Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затверджених Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003 N 142/5/2092 (у редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.07.2009 N 1335/5/1159) (далі - Методика).

Відповідно до п. 1.3. Розділу І вказаної Методики, вимоги Методики є обов'язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб'єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб'єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб'єктами цивільно-правових відносин.

Згідно п. 8.1. Розділу VIII Методики, для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту.

Як вбачається з матеріалів справи, визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу «Lexus RX 350», державний номер НОМЕР_2 здійснювалося Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС АССІСТ» (оцінювач - ОСОБА_6).

Так, відповідно до Звіту про незалежну оцінку вартості матеріального збитку, завданого ОСОБА_3, власнику колісного транспортного засобу «Lexus RX 350», реєстраційний номер НОМЕР_2, складеного ТОВ «БІЗНЕС АСІССТ» 11 листопада 2015 року, величина матеріального збитку з ПДВ становить 334 772,09 гривень, вартість відновлювального ремонту з ПДВ - 312 911,28 гривень (а.с. 17-25, Том 1). Вказаний розмір матеріального збитку у розмірі 334 772,09 гривень, завданого власнику колісного транспортного засобу «Lexus RX 350», реєстраційний номер НОМЕР_2, також відображений у Звіту № ВА170919-001 про незалежну оцінку вартості матеріального збитку, завданого ОСОБА_3, власнику колісного транспортного засобу «Lexus RX 350», реєстраційний номер НОМЕР_2, складеного ТОВ «БІЗНЕС АСІССТ» 19 вересня 2017 року (а.с.1-10, Том 2).

Вказана оцінка вартості матеріального збитку, завданого позивачу, як власнику автомобіля «Lexus RX 350», реєстраційний номер НОМЕР_2 була здійснена оцінювачем із застосуванням порівняльного підходу на аналізі цін продажу (пропозиції) КТЗ, ідентичних або аналогічних оцінюваному на первинному чи вторинному ринках КТЗ, з відповідним коригуванням, що враховує відмінності між об'єктами порівняння та об'єктом оцінки; комбінованого витратно-порівняльного підходу для визначення вартості КТЗ, що мають пошкодження чи розукомплектовані; витратного підходу для визначення вартості відновлювального ремонту КТЗ та вартості матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ.

В розрізі даного спору, що виник між сторонами, суд приймає як належний та допустимий доказ саме вказані Звіти про оцінку вартості матеріального збитку, завданого автомобілю позивача, оскільки вказана оцінка була проведена у відповідності до чинного законодавства України із застосуванням визначених методик, при цьому спростовуючих відомостей, викладених у вказаних звітах, стороною відповідача надано не було. Крім того, автомобіль «Lexus RX 350», реєстраційний номер НОМЕР_2 на день розгляду справи перебуває в стадії ремонту, а клопотання сторони відповідача про призначення судової автотехнічної та автотоварознавчої експертизи із визначення швидкості транспортного засобу «Lexus RX 350», реєстраційний номер НОМЕР_2 та вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Lexus RX 350», реєстраційний номер НОМЕР_2 було вирішено судом ухвалою суду від 21 лютого 2018 року та було відмовлено у його задоволенні з підстав не наведення мотивування необхідності визначення швидкості руху транспортного засобу позивача та мотивування сумнівів щодо правильності долучених до матеріалів справи звітів про оцінку транспортного засобу «Lexus RX 350», реєстраційний номер НОМЕР_2.

Згідно вимог ст.1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.2 ст.1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Таким чином, в даному випадку, майнова шкода - зменшення майнової сфери особи (учасника правовідносин, потерпілого) внаслідок пошкодження чи знищення її майна або внаслідок порушень її особистих немайнових прав.

При цьому, обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК).

Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду.

Так, постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 15 вересня 2016 року судом було, зокрема, встановлено, що в діях водія ОСОБА_4 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, при цьому водій ОСОБА_3 згідно п. 1.10. Правил дорожнього руху України мала перевагу в русі, що означає право на першочерговий рух транспортного засобу стосовно іншого учасника дорожнього руху ОСОБА_4 Вказана постанова була залишена без змін апеляційною інстанцією та станом на день розгляду вказаної справи набрала законної сили.

З огляду на вищевикладені обставини, враховуючи, що дорожньо-транспортна пригода, яка мала місце 15 жовтня 2015 року о 16 годині 10 хвилин на перехресті б-ру Праці та вул. Краківська в м. Києві між автомобілем «Lexus RX 350», державний номер НОМЕР_2 та автомобілем «Toyota Camry», державний номер НОМЕР_1, призвела до настання матеріальної шкоди власнику автомобіля «Lexus RX 350», державний номер НОМЕР_2, в даному випадку позивачу, свідчить про безпосередній зв'язок між діями відповідача, настанням наслідків у вигляді завдання механічних пошкоджень автомобілю та безпосереднім причинно-наслідковим зв'язком між діями та завданою шкодою.

Аналізуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача про стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди у розмірі 334 772 гривні 09 копійок. Крім того, в розрізі даного спору, суд також вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму витрат з евакуації транспортного засобу позивача з місця дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 463,00 гривень, що підтверджується квитанцією № 006001 від 15 жовтня 2015 року, виданої ПП ОСОБА_5, актом виконаних робіт від 15 жовтня 2015 року, складеного ПП ОСОБА_5 та ОСОБА_3 (а.с.15, 16, Том 1) та суму вартості проведення незалежної оцінки вартості матеріального збитку, завданого транспортному засобу позивача в розмірі 1200,00 гривень, що підтверджується квитанцією № ПН1458986 від 19 жовтня 2015 року (а.с.66, Том 1), суму вартості проведення незалежної оцінки вартості матеріального збитку завданого транспортного засобу позивача у розмірі 1000,00 гривень, що підтверджується актом № ОУ-0000610 здачі-приймання робіт (надання послуг від 19 вересня 2017 року, рахунком-фактурою ТОВ «БІЗНЕС АССІСТ» № СФ-0000610 від 13 вересня 2017 року, квитанцією № ПН2538322 від 18 вересня 2017 року.

Щодо заявлених позовних вимог про відшкодування суми вартості проведення незалежного автотехнічного дослідження у розмірі 5000,00 гривень, то вказані позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки вказані витрати свідчать про проведення автотехнічного дослідження та надання висновку за результатами проведеного автотехнічного дослідження, наданого Київською незалежною судово-експертної установою, що були предметом розгляду в рамках розгляду адміністративного матеріалу № 755/21273/15-п, складеного відносно ОСОБА_4 Ініціатором складання такого висновку була ОСОБА_3, при цьому доказів того, що складання даного звіту зумовлювало необхідність відновлення або захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав саме позивача під час розгляду адміністративного матеріалу № 755/21273/15-п, відносно ОСОБА_4, суду надано не було.

Крім того, також не підлягають задоволенню і позовні вимоги про стягнення комісії за послуги банку в розмірі 12,00 гривень, 50,00 гривень, 10,00 гривень, оскільки вказані витрати були понесені позивачем в рахунок сплати лише банківських послуг за проведення операції по перерахунку коштів.

Щодо заявлених позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, то суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, в тому числі, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Частиною першою статті 1167 Цивільного кодексу України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Як роз'яснено в п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до ст.137 ЦПК у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відшкодування моральної (немайнової) шкоди служить виключно меті захисту особистих немайнових прав, які є абсолютними, право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв'язку між порушенням та моральною шкодою.

Враховуючи наведені позивачем обґрунтування в частині стягнення з відповідача моральної шкоди, суд приймає до уваги, що спричинені матеріальні збитки майну позивача внаслідок дорожньо-транспортної пригоди призвели до порушення звичного способу життя, призвели до здійснення баззаперечно непередбачуваних витрат, пов'язаних із пошкодженням автомобіля, порушенням нормальних життєвих зв'язків, у зв'язку з чим в розрізі даного спору вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача суму моральної шкоди у розмірі 5 000,00 гривень.

Щодо заявлених позивачем позовних вимог про відшкодування судових витрат в якості витрат на правову допомогу, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Статтею 137 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як вбачається з матеріалів справи, 12 жовтня 2015 року між адвокатом ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено договір № ФО-2015-10/110 про надання правової допомоги, за умовами якого клієнт ОСОБА_3 доручила та оплатила, а адвокат прийняв на себе зобов'язання діяти в інтересах клієнта як його представник, веденням справ у судах у будь-яких адміністративних, кримінальних, цивільних, господарських чи інших справах та з питань виконання судових рішень, в яких клієнт виступає як сторона, позивач, відповідач, представник, третя особа, зацікавлена особа, заявник, потерпілий, свідок, підозрюваний, затриманий, заарештований, обвинувачений, підсудний, засуджений, ув'язнений, цивільний позивач, цивільний відповідач, боржник або стягувач (а.с.72, Том 1).

Згідно акту прийняття-передачі за договором № ФО-2015-10/110 про надання правової допомоги від 12 жовтня 2015 року, складеного 14 грудня 2016 року ОСОБА_3 та адвокатом ОСОБА_1, адвокатом було розраховано суму витрат за підготування та подання до суду першої інстанції позовної заяви про відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП у розмірі 5512,00 гривень (10 годин по 551,20 гривень) (а.с.89, Том 1). Вказані витрати також підтверджуються квитанцією до довідки № 14/12-04 від 14 грудня 2016 року (а.с.90, Том 1).

Статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» (в редакції, що була чинна на момент укладення договору про надання правової допомоги) передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Враховуючи визначені на час укладення договору № ФО-2015-10/110 про надання правової допомоги граничні розміри компенсації витрат на правову допомогу, суд вважає обґрунтованим, беручи до уваги предмет позову, суму відшкодування у розмірі 551,20 гривень, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Щодо заявлених позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача суми витрат на правову допомогу в адміністративних справах № 760/21035/15-а та № 755/21273/15-п, а також суми витрат на правову допомогу в апеляційному провадженні в справах про адміністративне правопорушення № 755/21273/15-п, то вказані позовні вимоги задоволенню не підлягають, з огляду на наступне.

Так, вказані вище витрати позивача підтверджуються актами прийняття-передачі за договором № ФО-2015-10/110 про надання правової допомоги від 24 грудня 2015 року, 30 грудня 2015 року, 29 січня 2016 року, 26 лютого 2016 року, 17 березня 2016 року, 28 березня 2016 року, 27 квітня 2016 року, 13 травня 2016 року, 16 травня 2016 року, 22 червня 2016 року, 16 вересня 2016 року, 26 грудня 2016 року, 03 січня 2017 року (а.с.76-83, 85, 89, 113, 115 Том 1). При цьому, як вбачається з адміністративного матеріалу № 755/21273/15-п, вказані витрати були понесені позивачем в рамках розгляду адміністративного матеріалу № 755/21273/13-п по притягненню ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, участь у судових засіданнях представника позивача в якості представника потерпілої, підготовка документів та участь представника позивача в судових засіданнях апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по вказаному адміністративному матеріалу. В той же час, в рамках розгляду даного адміністративного матеріалу та апеляційної скарги позивач виступала в якості потерпілої сторони, при цьому відносно неї не було виділено окремо матеріал по притягненню останньої до адміністративної відповідальності, що свідчить про те, що її участь у судових засіданнях не була обов'язковою, а витрати, понесені останньою не можуть вважатися судовими. Крім того, витрати позивача, пов'язані із розглядом апеляційної скарги ОСОБА_4 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 01 грудня 2015 року про відмову у відкритті провадження за позовом ОСОБА_4 до інспектора патрульної служби роти № 4 батальйону № 1 управління патрульної служби Міністерства внутрішніх справ України м. Києві рядового міліції Топоренка Р.О., третя особа ОСОБА_3 про визнання дій протиправними, також не можуть вважатися судовими витратами, оскільки провадження за даним позовом не було відкрито та позивач, як третя особа у даному позові, на власний розсуд визначала необхідність надання їй правової допомоги.

Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Аналізуючи вищевикладені обставини, оцінюючи надані сторонами докази в їх сукупності, з позиції належності та допустимості кожного з них, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_3 в частині заявлених вимог майнового та немайнового характеру, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 3 374,35 гривень пропорційно до задоволених позовних вимог майнового характеру та 551,20 гривень судового збору в частині задоволення позовних вимог немайнового характеру.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 22, 23, 1166, 1167, 1187 Цивільного кодексу України, Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затверджених Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003 №142/5/2092 (у редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.07.2009 № 1335/5/1159), п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», ст.ст. 2, 10, 48, 49, 76, 77-81, 89, 133, 137, 209, 210, 247, 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_3) на користь ОСОБА_3 (АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_4), вартість матеріального збитку завданого транспортному засобу в розмірі 334 772 гривні 09 копійок; витрати з евакуації транспортного засобу в розмір 463 гривні; суму вартості проведення звіту про незалежну оцінку вартості матеріального збитку в розмірі 2 200 гривень; моральну шкоду в розмірі 5 000 гривень; суму витрат на правову допомогу в розмірі 551 гривня 20 копійок, судовий збір в сумі 3 925 гривень 55 копійок, а всього 346 911 (триста сорок шість тисяч дев'ятсот одинадцять) гривень 84 (вісімдесят чотири) копійки.

В решті позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Дніпровський районний суд м. Києва.

Повне судове рішення складено 02 березня 2018 року.

Суддя: