Справа № 635/7375/17
Провадження по справі № 2/635/552/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2018 року Харківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - судді - Шинкарчука Я. А.,

при секретарі судового засідання - Желізовій О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Покотилівка Харківського району Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернулась до суду із позовом, яким просить стягнути з ОСОБА_2 на її, ОСОБА_1, аліменти на утримання малолітньої доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 ( дві тисячі) гривень, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з моменту звернення до суду з позовом і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що рішенням Харківського районного суду Харківської області від 11.08.2016 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано. Від шлюбу мають малолітню доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач проживає окремо, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, вихованням дитини та розвитком не займається. Дитини повністю перебуває на утриманні позивача. Відповідач офіційно не працює, однак має неофіційні джерела заробітку та нерегулярний дохід.

На даний час позивач перебуває у шлюбі з ОСОБА_5, який був зареєстрований 28.04.2017 у Харківському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 258.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 13 грудня 2017 провадження по справі відкрито.

Відповідно до п.1.9 Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діяли після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Учасники справи в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце цього засідання повідомлялись належним чином.

Позивач надала до суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, позов підтримує повністю, який просить задовольнити. У разі неявки в судове засідання відповідача не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку.

Відповідач надав до суду письмову заяву, в якій просить розгляд справи призначений на 21 березня 2018 року проводити без його участі, аліменти призначити у твердій грошовій сумі згідно діючого законодавства.

Враховуючи, що в судове засідання не з'явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, виходить з такого.

Судом встановлено, що рішенням Харківського районного суду Харківської області від 11.08.2016 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 04.08.2012 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 704, розірвано.

Від шлюбу сторони мають малолітню доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 28.01.2013.

Дитина проживає разом з позивачем, що не заперечується сторонами.

28 квітня 2017 року між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_5 зареєстровано шлюб у Харківському міському відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 258. Прізвище після реєстрації шлюбу позивач змінила на «ОСОБА_1», що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4.

Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789XII (78912) від 27 лютого 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 статті 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідачем не надано суду даних про наявність на його утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім'ї, а також доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обов'язку утримувати дітей.

Відповідно до ст. ст. 8 , 12 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Згідно Закону України « Про державний бюджет на 2018 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень.

Отже, враховуючи прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років, встановлений Законом України «Про державний бюджет на 2018 рік», обов'язок утримувати дитину, який покладено на обох батьків, суд вважає, що аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі 2000 грн що підлягає стягненню з відповідача є великим.

Однак, виходячи із того, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, враховуючи той факт, що більший тягар по утриманню дитини лежить на матері, оскільки дитина проживає з нею, суд вважає за можливе відступити від рівності часток і встановити розмір аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1 500 грн.

Щодо вимоги позивача, про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд приходить до наступного.

Якщо розмір аліментів визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі , то він підлягає відповідно до закону індексації, а тому вимога позивача, щодо визначення аліментів у твердій грошовій сумі, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку задоволенню не підлягає.

Крім того, суд роз'яснює, що згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, в тому числі розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі.

Обов'язок проведення індексації розміру аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, прямо передбачений законом, а саме, положеннями ст. 184 СК України, що зобов'язує державного виконавця проводити таку індексацію без додаткового судового рішення, керуючись при цьому Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року за № 1078, з наступними змінами та доповненнями.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Позов про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини поданий до суду 12 грудня 2017 року.

На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліменти на утримання малолітньої доньки у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 ( дві тисячі) гривень, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з моменту звернення до суду з позовом і до досягнення дитиною повноліття підлягають частковому задоволенню.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 1 500 грн на користь ОСОБА_1, на утримання малолітньої доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячно, починаючи з 12 грудня 2017 року, та до досягнення дитиною повноліття, з подальшою індексацією вказаної суми відповідно до закону.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України.

З урахуванням вищевикладеного, з відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 704,80 гривень в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 247, 263-265, 430 ЦПК України, суд, -

ухвалив :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 1 500 грн на користь ОСОБА_1, на утримання малолітньої доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячно, починаючи з 12 грудня 2017 року, та до досягнення дитиною повноліття.

Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону.

В задоволені позову в частині визначення аліментів у твердій грошовій сумі, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку - відмовити.

Рішення в частині стягнення з ОСОБА_2 аліментів у межах суми виплати за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 704 гривень 80 копійок в дохід держави.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Харківський районний суд Харківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості, що не проголошуються:

Позивач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт громадянина України з безконтактним електронним носієм 000603767, орган видачі - 6351, дата оформлення 08.06.2017, реєстраційний номер облікової картки -НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2.

Відповідач - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, паспорт громадянина України серії НОМЕР_5 видний 10. 09.2013 року Липецьким сектором ГУДМС України в Харківській області,

реєстраційний номер облікової картки - НОМЕР_2, зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) за адресою: АДРЕСА_1.

Повне судове рішення складено 27 березня 2018 року.

Суддя Я. А. Шинкарчук