Справа №6/1414/3/12 14.03.2018
Провадження №22-ц/784/455/18
Справа № 6/1414/3/12 Головуючий першої інстанції: Селіщева Л.І.
Провадження № 22-ц/784/455/18 Суддя-доповідач апеляційного суду: Колосовський С.Ю.
Постанова

Іменем України

14 березня 2018 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючий - Колосовський С.Ю.,

судді: Ямкова О.О., Царюк Л.М.,

секретар судового засідання - Горенко Ю.В.,

за участі: стягувача ОСОБА_2, представника стягувача ОСОБА_3, представника боржника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5

на ухвалу Корабельного районного суду м. Миколаєва від 02 лютого 2012 року

за поданням головного державного виконавця Корабельного відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_5

в с т а н о в и л а :

В січні 2012 року головний державний виконавець Корабельного відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі кордону України ОСОБА_5

Державний виконавець зазначала, що на виконанні у Корабельному відділі державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа по справі № 2-395/11, виданого 27 травня 2011 року Миколаївським районним судом Миколаївської області про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 аліментів в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23 березня 2011 року і до повноліття дітей.

Вказане виконавче провадження відкрито 03 жовтня 2011 року.

У зв'язку з тим, що рішення суду боржником не виконується, утворилась заборгованість по аліментам, яка станом на 01 січня 2012 року склала 7390, 97 грн.

Посилаючись на наявність у боржника невиконаних зобов'язань державний виконавець просила тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України без вилучення паспорту ОСОБА_5 до виконання зобов'язань.

Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 02 лютого 2012 року подання головного державного виконавця Корабельного відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції задоволено. Тимчасово обмежено у праві виїзду за кордон без вилучення паспорту громадянина України ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, який мешкає АДРЕСА_1 до виконання ним зобов'язань за судовими рішеннями. Виконання ухвали покладено на Адміністрацію Державної прикордонної служби України.

Ухвалою цього ж суду від 05 червня 2014 року виправлено описку допущену в резолютивній частині вищезазначеної ухвали та зазначено громадянство ОСОБА_5 - Грузія замість України.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_5 - ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила ухвалу суду скасувати та у задоволенні подання відмовити.

У відзивах, поданих державним виконавцем і стягувачем зазначається про законність і обґрунтованість оскарженої ухвали суду.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду - скасуванню з наступних підстав.

Задовольняючи подання державного виконавця, суд першої інстанції виходив із того, що боржник ухиляється від виконання рішення суду.

Проте з таким висновком суду погодитись не можна.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконанні у Корабельному відділі державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа по справі № 2-395/11, виданого 27 травня 2011 року Миколаївським районним судом Миколаївської області про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 аліментів в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23 березня 2011 року і до повноліття дітей.

Вказане виконавче провадження відкрито 03 жовтня 2011 року.

За розрахунком, підготовленим державним виконавцем, заборгованість боржника по аліментам станом на 01 січня 2012 року склала 7390,97 грн.

ОСОБА_5 є громадянином Грузії та згідно тимчасової посвідки на постійне проживання в Україні серія НОМЕР_1, виданої ВГІРФО ММУ УМВС України в Миколаївській області 20 вересня 2007року, йому дозволено безстроково постійно проживати на території України.

Відповідно до п.18 ч.3 ст.11 Закону України "Про виконавче провадження", в редакції чинній на момент постановлення ухвали, державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Згідно з ст. 3771 ЦПК України, в редакції чинній на момент постановлення ухвали, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання, без виклику чи повідомлення сторін та заінтересованих осіб за участі державного виконавця.

Таким чином, саме на державного виконавця покладається тягар доказування, оскільки особа, стосовно обмеження права якої внесено подання, фактично позбавлена можливості довести суду, що нею було вжито усіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

При цьому, така санкція, як тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, передбачена не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання.

Відомості про те, чи повідомлений боржник про наявність в нього невиконаних зобов'язань, чи є в нього майно, на яке можливо звернути стягнення з метою виконання рішення, та яким саме чином він ухиляється від виконання рішення суду матеріали справи не містять. При зверненні до суду із поданням державний виконавець як на підставу для обрання такого обмеження послався тільки на те, що останній має боргові зобов'язання.

Таким чином, доказів, які б свідчили про те, що ОСОБА_5 ухиляється від виконання вказаного рішення суду державним виконавцем суду не надано.

Суд першої інстанції, не з'ясував усі обставини необхідні для правильного вирішення справи, а саме чи мало місце ухилення боржника від виконання зобов'язань з моменту відкриття провадження та до звернення до суду з вказаним поданням, у зв'язку з чим безпідставно обмежив права ОСОБА_5

Суду апеляційної інстанції також не були надані відповідні докази, а тому доводи апеляційної скарги про необізнаність боржника із судовим рішенням і виконавчим провадженням не спростовано.

Крім того, заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що Закон України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України» дає право вжити заходи щодо обмеження у праві виїзду за кордон відносно громадян України.

В той же час, дане питання щодо іноземців та осіб без громадянства чітко врегульоване Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Так, відповідно до ст.3, ч.3 ст.22 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов'язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України. Виїзд з України іноземця або особи без громадянства може бути за рішенням суду тимчасово відкладено до виконання ним майнових зобов'язань перед фізичними та юридичними особами в Україні, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України.

Крім того, відповідно до роз'яснень Верховного Суду України, викладених у Листі від 01 лютого 2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України», відмова у задоволенні подань державних виконавців про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України, які не є громадянами України з мотивів, що Законом України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України» не передбачено обмежень щодо іноземців та осіб без громадянства є неприпустимою. Таке вирішення питання не узгоджується з нормами Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», суперечить ст. 3771 ЦПК та п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», які передбачають вирішення в судовому порядку питань про тимчасове обмеження в праві виїзду боржників без урахування їх громадянства.

Враховуючи вище викладене, ухвала суду першої інстанції в силу п.4 ч.1 ст.376 ЦПК підлягає скасуванню з постановленням нової про відмову в задоволенні подання.

Керуючись ст.ст.367,374,376,382 ЦПК, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу Корабельного районного суду м. Миколаєва від 02 лютого 2012 року скасувати та ухвалити нову.

У задоволенні подання головного державного виконавця Корабельного відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_5 відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 14 березня 2018р.

Головуючий: Судді: