Справа № 709/2229/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2018 року смт. Чорнобай

Чорнобаївський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді - Чубая В.В.,

за участі секретаря судового засідання - Кіян С.О.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження у приміщенні Чорнобаївського районного суду Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі - позивач-1), ОСОБА_2 (далі - позивач-2) звернулися до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з цивільним позовом до ОСОБА_3 (далі - відповідач) про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування.

В обґрунтування позовних вимог зазначили, що 16 серпня 2010 року помер їх дід ОСОБА_4. Заповіту ОСОБА_4 не складав. Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 2 січня 2001 року помер батько позивачів - ОСОБА_5. Позивачі є спадкоємцями свого діда за правом представлення, в зв'язку з тим, що їхній батько помер раніше ніж дід. Позивачі прийняли спадщину свого діда бо постійно проживали з ним на час його смерті без реєстрації в його будинку. Спадщину ОСОБА_4 також прийняла відповідач, отримавши в Чорнобаївській державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом, оформивши свої спадкові права на грошовий вклад. Позивачі позбавлені можливості оформити свої спадкові права на земельну ділянку у нотаріальному порядку, оскільки оригінал державного акта на неї втрачено. У звязку з цим позивачі просили визнати за ними право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку в рівних частинах, а справу розглянути за їх відсутності.

У судове засідання сторони не з'явилися. Представник позивача-1 та позивач-2 подав до суду заяви, в яких позовні вимоги підтримав повністю, просив задоволити і справу розглянути без його участі (а.с. 44, 45). Відповідач через канцелярію суду подала заяву, в якій погодилася з позовом та просила розглянути справу за її відсутності (а.с. 29).

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Судом встановлено наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини.

2 січня 2001 року помер батько позивачів ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 4 січня 2001 року серії 1-СР № 154637 (а.с. 13).

Позивач-1 та позивач-2 є дітьми ОСОБА_5, що підтверджується копіями свідоцтв про народження від 8 жовтня 1985 року серії ІІ-СР № 444134 і виданого повторно від 2 листопада

2017 року серії І-СР № 255240 відповідно (а.с. 16, 17), та внуками ОСОБА_4, що підтвержується копією витяга з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст. 126, 133, 135 СК України (а.с. 15), згідно зі змісту якого ОСОБА_4О, та відповідач є батьками ОСОБА_5

16 серпня 2010 року помер ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 17 серпня 2010 року серії 1-СР № 152371 (а.с. 12).

При житті ОСОБА_4 заповіту не складав, після його смерті відкрилася спадщина.

Відповідно до копії державного акта на право приватної власності на землю від 26 березня

2002 року серії ІІ-ЧР № 039226 ОСОБА_4 на праві приватної власності на землю належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,38 га, розташована на території Васютинської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області (а.с. 19).

Згідно з довідкою Васютинської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області № 1103/02-44 від 22 листопада 2017 року виданої на підставі погосподарської книги № 10 (господарство 905), ОСОБА_4 постійно проживав за адресою: вул. Симиренківська

(Мічуріна), 117, с. Васютинці, Чорнобаївський район, Черкаська область разом з дружиною - ОСОБА_3 (відповідачем), онуками - ОСОБА_1 (позивачем-1), ОСОБА_2 (позивачем-2), які проживали за вказаною адресою без реєстрації (а.с. 14).

Відповідно до змісту листа Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 8 грудня 2017 року (вих. № 1734/01-16) (а.с. 34), що надійшов у відповідь на запит суду (а.с. 28), після смерті ОСОБА_4, відповідач зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с. 35).

Відповідачу видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 15 вересня 2011 року на грошові вклади ОСОБА_4, копія якого долучена до позовної заяви (а.с. 18).

Зі змісту іншого листа Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 8 грудня

2017 року (вих. № 1736/01-16) (а.с. 33), що надійшов у відповідь на запит суду (а.с. 27) вбачається, що після померлого ОСОБА_5 реєстри для реєстрації нотаріальних дій та спадкові справи з

1973 року по 2002 рік включно знаходяться в Черкаському обласному державному нотаріальному архіві.

Водночас листом Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 1 грудня

2017 року (вих. № 1697/02-16) стосовно здійснення права на спадкування після смерті ОСОБА_5М, позивачам роз'яснено норми Цивільного кодексу України з посиланням на статті на підставі яких приймається спадщина, строк прийняття спадщини, наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, порядок видачі свідоцтва на спадщину, згідно з вимог Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, та право на звернення до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування у разі відсутності документів про нерухомість (а.с. 11).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ч. 2. ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 3 ст. 46 цього Кодексу).

Таким чином часом відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 є день його смерті, тобто

16 серпня 2010 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 3 цієї статті Кодексу встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого

статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Пунктом 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (затверджено наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5) визначено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно.

Судом встановлено, що померлий ОСОБА_4 заповіту не складав, а позивачі, відповідно до приписів ст. 1266 ЦК України є спадкоємцями за правом представлення. Разом з тим позивач-1, позивач-2, відповідач є такими, що прийняли спадщину ОСОБА_4, оскільки на час відкриття спадщини проживали разом із спадкодавцем. Крім того, відповідач частково оформила свої спадкові права отримавши в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом, однак позивачі не можуть оформити право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, оскільки оригінал державного акта втрачено.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Виходячи зі змісту ст. 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7

"Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до постанови Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі

№ 6-164цс12 у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України.

Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, на думку суду, право на отримання правовстановлюючого документу на нерухоме майно, має особа, яка є власником цього майна, дане право нерозривно пов'язане з особою спадкодавця, а тому після його смерті спадкоємець не має можливості отримати правовстановлюючий документ на спадкове майно в позасудовому порядку.

Враховуючи, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на спадкове майно унеможливлює оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

За таких обставин, беручи до уваги досліджені у судовому засіданні докази, визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, який народився у с. Васютинці Чорнобаївського району Черкаської області, право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,38 га, розташованої в адміністративних межах Васютинської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області, що належала його дідові - ОСОБА_4, який помер 16 серпня 2010 року, на підставі державного акту на право приватної власності на землю від 26 березня 2002 року серії ІІ-ЧР № 039226.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, який народився у с. Васютинці Чорнобаївського району Черкаської області, право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,38 га, розташованої в адміністративних межах Васютинської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області, що належала його дідові - ОСОБА_4, який помер

16 серпня 2010 року, на підставі державного акту на право приватної власності на землю від

26 березня 2002 року серії ІІ-ЧР № 039226.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Апеляційного суду Черкаської області.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасником справи до або через відповідний суд.

Суддя В.В. Чубай