Лугинський районний суд Житомирської області
Справа № 281/62/18
Провадження по справі 2/281/60/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2018 року смт Лугини

Лугинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Свинченко Г.Д.,

за участю секретаря судових засідань Гельвейчук І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в смт Лугини цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Лугинської селищної Лугинського району Житомирської області про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Лугинської селищної ради Лугинського району Житомирської області про визнання права власності на спадкове майно.

14.02.2018 на адресу суду надійшла уточнююча позовна заява ОСОБА_2

Свої вимоги позивач мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її батько - ОСОБА_3. Після його смерті відкрилася спадщина за законом на наступне майно: земельну ділянку загальною площею 0,5201 га та земельну ділянку загальною площею 1,3581 га, які розташовані на території Калинівської сільської ради Лугинського району Житомирської області. Як спадкоємець за законом, позивач прийняла спадщину, однак нотаріусом у видачі відповідного свідоцтва їй було відмовлено, посилаючись на те, що державні акти на право власності на вищевказані земельні ділянки видані на ім'я ОСОБА_3 04.08.2003, тобто після його смерті. Їй було рекомендовано звернутися до суду для вирішення питання у судовому порядку.

Позивач в судове засідання не з'явилася, однак в прохальній частині позовної заяви міститься клопотання про слухання справи без її участі, всі викладені вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання явку свого представника не забезпечив, надіслав на адресу суду клопотання про розгляд справи без участі їхнього представника. Проти позову не заперечують та просять прийняти рішення на розсуд суду відповідно до вимог чинного законодавства України.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв'язку, об'єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Виходячи зі змісту ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1, виданого виконкомом Калинівської сільської ради Лугинського району Житомирської області від 13.05.2003.

Однак, 04.08.2003 Лугинською райдержадміністрацією на ім"я ОСОБА_3 було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 та державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_4, виданого Калинівською сільською радою від 14.06.1950 батьками ОСОБА_2 є ОСОБА_3 та ОСОБА_4

ОСОБА_2 26.12.2017 звернулася до Лугинської державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, на спадкове майно належне її батьку ОСОБА_3, однак їй було відмовлено посилаючись на те, що державні акти на право власності на вищевказані земельні ділянки видані на ім'я ОСОБА_3 04.08.2003, тобто після його смерті, а тому вказані земельні ділянки не можуть входити до складу спадщини.

Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину за законом чи заповітом не має, що підтверджується листом-відмовою В.о. завідувача районної державної нотаріальної контори від 26.12.2017 № 244/01-16.

Згідно ст. 55 Конституції України та ст. 16 ЦК України, кожен має право на звернення до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересу.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 "Про судову практику в справах про спадкування" відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01.01.2004.

Відповідно до ст. 529 ЦК України від 18.07.1963, який діяв на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина, і батьки померлого.

У відповідності до положень ст. 548, 549 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Так, згідно довідки виданої виконкомом Лугинської селищної ради ОТГ сіл Калинівка, Підостапи Лугинського району Житомирської області від 14.12.2017 № 516, ОСОБА_3 на день смерті був зареєстрований та постійно проживав, вів спільне господарство в АДРЕСА_1 зі своєю дочкою ОСОБА_2 Дочка ОСОБА_2 вступила в фактичне користування майном батька ОСОБА_3

Таким чином, відповідно до положень ст. 529 ЦК України (1963 року), у ОСОБА_2 наявні права, як спадкоємця першої черги за законом, на земельні частки (пай) в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно до п. 2 Указу Президента України від 08.08.1995 № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до п. 7 Указу Президента України від 08.08.1995 № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Позови громадян, пов'язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів.

Так, згідно копії розпорядження голови районної державної адміністрації від 24.06.2003 № 183 та додатку № 3 до нього вбачається, що ОСОБА_3 входив до списку осіб, яким передано земельні частки (паї) у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Згідно ст. 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» від 10.11.1994 № 666/94, право на земельну частку (пай) може бути об'єктом спадщини.

Відповідно до ст. 1216 та ст. 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Згідно до ст. 131 Земельного кодексу України, громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі успадкування.

У відповідності до ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Теж саме зазначає п. 10) Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування».

Згідно з ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та його батьки.

Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину чи не прийняти її.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Частиною 5 ст. 1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця (ч. 2 ст. 1220 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх невизнаних прав. У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, зокрема якщо це право не визнається іншою особою.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 6 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що вказане спадкове майно належало ОСОБА_3 на праві власності, та те, що ОСОБА_2 є спадкоємцем першої черги після смерті батька ОСОБА_3 і постійно проживала разом із ним на момент його смерті, вважається такою, що прийняла спадщину та фактично набула права власності на вищевказане спадкове майно.

Керуючись ст. 529, 548, 549 ЦК України (в редакції 1963 року), ст. 4, 81, 211, 247, 263-265, 268, 272-273, 354 ЦПК України, ст. 1216, 1218, 1222, 1268 ЦК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до Лугинської селищної Лугинського району Житомирської області про визнання права власності на спадкове майно- задовільнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування за законом після смерті батька - ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на земельну ділянку площею 0,5201 га, кадастровий номер НОМЕР_5, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Калинівської сільської ради Лугинського району Житомирської області, яка належала на праві власності її батьку ОСОБА_3, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 від 04.08.2003.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування за законом після смерті батька - ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на земельну ділянку площею 1,3581 га, кадастровий номер НОМЕР_6, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Калинівської сільської ради Лугинського району Житомирської області, яка належала на праві власності її батьку ОСОБА_3, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 04.08.2003.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до апеляційного суду Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Г.Д. Свинченко