Справа №539/149/16-ц
Провадження №2/539/2/2018
РІШЕННЯ

іменем України

05 березня 2018 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

в складі: головуючого судді Іващенка Ю. А.,

при секретарях Карпенко Т.П., Мирна Т.Ф.,

з участю : позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільним сумісним майном подружжя, визнання права власності на майно, поділ майна та усунення перешкод у користуванні будинком,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання майна спільним сумісним майном подружжя, визнання права власності на майно, поділ майна та усунення перешкод у користуванні будинком мотивуючи тим, що 22 січня 2011 року вона та ОСОБА_2 уклали шлюб, який 20.01.2016 року згідно рішення Лубенського міськрайонного суду розірвано. За час спільного проживання в зареєстрованому шлюбі ними за рахунок спільного сімейного бюджету було придбано житловий будинок по вул. Симоненка, 33 в м. Лубни, за спільною згодою даний будинок було зареєстровано на ОСОБА_2. Проживаючи в будинку вони розпочали будівництво нового будинку, який на даний час не добудований та не зданий в експлуатацію, проте зареєстрований в реєстраційній службі Лубенського МРУЮ. В подальшому вони придбали земельну ділянку за адресою Полтавська область м. Лубни вул. Симоненка, 33 площею 0,0604 га кадастровий номер :07:076:0017, яка також оформлена на відповідача. Недобудований житловий будинок з господарськими будівлями за адресою Полтавська область м. Лубни вул. Симоненка, 33 та земельна ділянка за адресою Полтавська область м. Лубни вул. Симоненка, 33 площею 0,0604 га належать на праві спільної сумісної власності їй та ОСОБА_2. Ніяких домовленостей між ними щодо варіантів розподілу спільного майна подружжя немає, а тому поділ спільного майна необхідно провести порівну, визнавши за кожним з них право власності на ? частину вказаного майна. Відповідач чинить їй перешкоди у користуванні спільним майном, вигнав із будинку, на даний час у неї немає можливості потрапити до будинку та користуватися ним.

На підставі викладеного, з урахуванням позовних заяв, заяв про збільшення позовних вимог та уточнення позову від 05.02.2016 року, 04.03.2016 року, 30.03.2016 року, 30.11.2016 року ОСОБА_1 прохала суд: визнати недобудований житловий будинок з господарськими будівлями за адресою Полтавська область м. Лубни вул. Симоненка, 33 та земельну ділянку за адресою Полтавська область м. Лубни вул. Симоненка, 33 площею 0,0604 га кадастровий номер :07:076:0017 спільним сумісним майном її ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та визнати за нею право власності на ? частину даного майна, поділити між нею та відповідачем будинок виділивши їй в натурі його ? частину, усунути їй перешкоди в користуванні будинком, розташованим за адресою м. Лубни Полтавської області вул. Симоненка, 33 шляхом її вселення та заборони відповідачу чинити їй перешкоди у користуванні будинком. (т.1 а.с. 2-3, 12, 17-18, 45, 95, 140-146, 161-165, 176, 180).

Ухвалою суду від 13 грудня 2016 року позовну заяву ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні будинком обєднано в одне провадження з позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільним сумісним майном подружжя та визнання права власності на нього.

В судових засіданнях позивач ОСОБА_1 позов підтримувала та прохала його задовольнити, пояснювала, що у ОСОБА_4 спочатку житловий будинок по вул. Симоненка, 33 в м. Лубнах вони разом із ОСОБА_2 винаймали, за два місяці наперед сплатили 3000 грн., а потім купили за 18 000 доларів США. Коли купили, вирішили спільно будувати новий будинок. У травні 2011 року вони дали ОСОБА_4 завдаток в розмірі 1 000 доларів США, а потім віддали йому ще 17 000 доларів США. На даний час будинок недобудований. ОСОБА_2 вигнав її з будинку, у неї немає можливості потрапити до будинку та користуватися ним, хоча домоволодіння є спільною сумісною власністю, і вона, як співвласник, має повне право на це, тому також прохала усунути їй перешкоди в користуванні будинком шляхом її вселення.

В судових засіданнях відповідач ОСОБА_2 позов не визнавав, проти задоволення позову заперечував, пояснював, що він шукав собі помешкання в м. Лубни. Сусід познайомив його з ОСОБА_4, він домовився про купівлю у нього домоволодіння. Всієї суми не було, тому спочатку він дав ОСОБА_4 4000 доларів США, а потім віддавав частинами згідно укладеної угоди. Кожен місяць доплачував по 1000 доларів США. Договір купівлі-продажу не могли оформити, до не було кадастрового номеру земельної ділянки. Просив повернути гроші, однак той сказав, що коштів не має, тому вирішили чекати поки не вдасться офіційно оформити договір купівлі-продажу. В кінці 2010 року останні кошти повернув ОСОБА_4 Будівництво розпочали в 2011 році. Будинок будували на іншому місці. ОСОБА_1 ніякої участі в будівництві не брала. Дозволи отримав у 2012 році. Вселився в будинок в грудні 2010 року. Позивачка у грудні 2015 року поїхала проживати на орендовану квартиру. ОСОБА_1 ніхто не виганяв. На даний час він там проживає сам. ОСОБА_1 не ставила питання про вселення у будинок. Він пропонував купити їй квартиру та сплатити половину вартості спільного майна. Замки в будинку він не змінював.

Представник позивача ОСОБА_3 в судових засіданнях пояснила, що спірне майно придбане за особисті кошти відповідача ОСОБА_2 до укладення шлюбу. Фактично у 2012 році отримали дозволи та розпочали будівництво житлового будинку, але на даний час будівництво є незавершеним і не здане в експлуатацію. Дане спірне майно не належить ОСОБА_1, лише після визнання за нею права власності на частину даного майна можливо ставити питання про вселення. Позивачка сама покинула сімю і лише потім ОСОБА_2 подав позов про розірвання шлюбу. Договір купівлі-продажу не було вчасно укладено, бо був відсутній кадастровий номер на земельну ділянку.

Зясувавши обставини справи на підставі доказів, наданих особами, які беруть участь у справі, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

ОСОБА_5 до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

На підставі доказів, наданих особами, які беруть участь у справі, судом встановлено, що з 22 січня 2011 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. (т.1 а.с. 7).

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 20 січня 2016 року шлюб розірвано, позивачу змінено прізвище на дошлюбне „Безкровна. (т.1 а.с. 40).

За час шлюбу подружжям набуто у власність нерухоме майно, а саме:

на підставі договору купівлі - продажу, укладеного 11.07.2011 року між ОСОБА_4 та відповідачем ОСОБА_2, останнім придбано недобудований житловий будинок з господарськими будівлями, „А-1 - готовністю 15%, що розташовані в м. Лубни, по вул. Симоненка, 33, Полтавської області; (т.1 а.с. 10, 19-20),

на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 11.07.2011 року між ОСОБА_4 та відповідачем ОСОБА_2, останнім придбано земельну ділянку, площею 0,0604 га., кадастровий номер :07:076:0017, що знаходиться в м. Лубни, по вул. Симоненка, 33, Полтавської області. (т.1 а.с. 52-53, 60).

Договори купівлі-продажу недобудованого житлового будинку з господарськими будівлями і земельної ділянки від 11.07.2011 року були укладені між ОСОБА_4 та відповідачем ОСОБА_2 зі згоди дружини відповідача - позивача ОСОБА_1. На момент укладання даних договорів ОСОБА_2 стверджував про те, що недобудований житловий будинок з господарськими будівлями та земельна ділянка набуваються ним у спільну сумісну власність подружжя, що підтверджується згодами ОСОБА_1 нотаріально посвідченою 11.07.2011 року приватний нотаріусом ОСОБА_6 Лубенського міського нотаріального округу зареєстрованими в реєстрі за №№1353, 1356. (т.1 а.с. 116-118).

Право приватної власності на недобудований житловий будинок з господарськими будівлями, що розташовані в м. Лубни, по вул. Симоненка, 33, Полтавської області зареєстровано за ОСОБА_2, згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майно щодо субєкта від 17.12.2015 року, довідки КП „Лубенське МБТІ №519 від 17.12.2015 року, витягу про державну реєстрацію прав КП „Лубенське МБТІ від 18.07.2011 року.

Згідно технічного паспорта на обєкт незавершеного будівництва житлового будинку з мансардою (процент готовності 67%) по вул. Симоненка, 33 в м. Лубни від 12.02.2016 року житловий будинок „Д-1 загальною площею 80,0 кв.м., житловою площею 24,4 кв.м., складається з коридору площею 22,1 кв.м., кімнати-кухні площею 29,4 кв.м., котельні 4,0 кв.м., санвузла площею 6,3 кв.м., гаража площею 18,2 кв.м. Домоволодіння складається з: незакінченого будівництва житлового будинку з мансардою (67% готовності) „Д-1, погрібу під „Б, сараю „Б, прибудови „в, гаражу-літньої кухні „В, огорожі №1, воріт №2, огорожі №3, ями вигрібної №4, колодязя інженерних мереж №5, ями вигрібної №6, огорожі №7, хвіртки №8, ями вигрібної №9. (т.1 а.с. 32-39).

ОСОБА_2 в 2012 році виготовлений будівельний паспорт на будівництво житлового будинку по вул. Симоненка, 33, в м. Лубни, Полтавської області, який погоджений з відповідними службами міста.

ОСОБА_5 з рішення виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області №75 від 29 березня 2012 року ОСОБА_2 дозволено будівництво одноповерхового індивідуального житлового будинку з мансардою та вбудованим гаражем за адресою м. Лубни, вул. Симоненка, 33, Полтавської області. (т.1 а.с. 81).

28.04.2012 року відповідач ОСОБА_2 повідомив начальника інспекції ДАБК у Полтавській області про початок виконання будівельних робіт щодо будівництва житлового будинку садибного типу по вул. Симоненка, 33, в м. Лубни, Полтавської області. (т.1 а.с. 84-85).

За період перебування у шлюбі позивачем ОСОБА_1 разом з відповідачем ОСОБА_2 за спільні кошти та спільними зусиллями було розпочато будівництво одноповерхового індивідуального житлового будинку з мансардою та вбудованим гаражем за адресою м. Лубни, вул. Симоненка, 33, Полтавської області, який станом на день розірвання шлюбу, рівно як і на даний час, не закінчене. Доказами наведених вище обставин є будівельний паспорт на будівництво, дозвіл на виконання будівельних робіт, повідомлення про початок виконання будівельних робіт.

Згідно інформаційної довідки ПП „Бюро послуг та консультацій №321 від 17.02.2016 року житловий будинок за адресою м. Лубни, вул. Симоненка, 33, Полтавської області зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер 15543391, за ОСОБА_2, складається з: незакінченого будівництва житлового будинку з мансардою (67% готовності) „Д-1, сараю „Б, погрібу під „Б, гаражу-літньої кухні „В, прибудови „в, огорожі №1, воріт №2, огорожі №3, ями вигрібної №4, колодязя інженерних мереж №5, ями вигрібної №6, огорожі №7, хвіртки №8, ями вигрібної №9. (т.1 а.с. 171).

ОСОБА_5 до ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Аналогічне положення закону закріплено й у ст. 368 ЦК України.

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (стаття 63 СК України).

Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 11.04.2016 року призначено по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільним сумісним майном подружжя та визнання права власності на нього судово - технічну експертизу, провадження якої доручено експертам Харківського НДІСЕ ім. засл. проф. ОСОБА_7, однак дана експертиза була знята з виконання 11.10.2016 року з причин несплати рахунку вартості робіт по проведенню дослідження, згідно листа Харківського НДІСЕ ім. засл. проф. ОСОБА_7 №2/3940 від 08.11.2016 року.

Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 08.02.2017 року було призначено по справі судову будівельно технічну та земельно - технічну експертизу, проведення якої доручено експерту Полтавського відділення Харківського НДІСЕ ім. М.С. Бокаріуса.

ОСОБА_5 до висновку експерта Харківського НДІСЕ ім. М.С. Бокаріуса за результатами проведення судової будівельно технічної та земельно - технічної експертизи №238/239/240/241 від 08.06.2017 року, ринкова вартість недобудованого житлового будинку з госпорарськими будівлями, який знаходиться за адресою Полтавська область м. Лубни вул. Симоненка, 33 та земельної ділянки площею 0,0604 га., кадастровий номер :07:076:0017 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд складає 937797 грн., в т.ч.: ринкова вартість недобудованого житлового будинку з госпорарськими будівлями складає 841407 грн., ринкова вартість земельної ділянки складає 96390 грн.

Ступінь будівельної готовності незавершеного будівництвом житлового будинку за адресою м. Лубни, вул. Симоненка, 33, Полтавської області становить 63%. (т.2 а.с. 2-32).

У ЦК України, крім понять «нерухомість», «нерухоме майно», «об'єкт нерухомого майна» (частина перша статті 181, пункт 6 частини першої статті 346, статті 350, 351), вживаються також інші поняття, наприклад: «об'єкт незавершеного будівництва» (стаття 331), «об'єкт будівництва» (статті 876, 877, 879-881, 883), однак прямого визначення цих понять не міститься.

Виходячи з аналізу чинного законодавства та враховуючи характерні ознаки незавершеного будівництва, слід визнати, що об'єкт будівництва (об'єкт незавершеного будівництва) - це нерухома річ особливого роду: її фізичне створення розпочато, однак не завершено. Щодо такої речі можливе встановлення будь-яких суб'єктивних майнових, а також зобов'язальних прав, у випадках та в порядку, визначених актами цивільного законодавства.

Вирішуючи питання про виникнення, зміну та припинення суб'єктивних цивільних прав стосовно об'єкта незавершеного будівництва, потрібно враховувати особливості та обмеження, встановлені законодавчими актами.

ОСОБА_5 до частини другої статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Отже, новостворене нерухоме майно набуває юридичного статусу житлового будинку після прийняття його до експлуатації і з моменту державної реєстрації права власності на нього. Однак до цього, не будучи житловим будинком з юридичного погляду, об'єкт незавершеного будівництва є сукупністю будівельних матеріалів, тобто речей як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов'язки, тому такий об'єкт є майном, яке за передбачених законом умов може належати на праві спільної сумісної власності подружжю і з дотриманням будівельних норм і правил підлягати поділу між ними.

За позовом дружини, членів сім'ї забудовника, які спільно будували будинок, а також спадкоємців суд має право здійснити поділ об'єкта незавершеного будівництва, якщо, враховуючи ступінь його готовності, можна визначити окремі частини, що підлягають виділу, і технічно можливо довести до кінця будівництво зазначеними особами.

У разі неможливості поділу об'єкта незавершеного будівництва суд може визнати право за цими особами на будівельні матеріали і конструктивні елементи будинку або з урахуванням конкретних обставин залишити його одній зі сторін, а іншій присудити грошову компенсацію.

Правовий аналіз наведених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що об'єкт незавершеного будівництва, зведений за час шлюбу, може бути визнаний об'єктом права спільної сумісної власності подружжя із визначенням часток.

При цьому суд може визнати право на частину об'єкта незавершеного будівництва за кожною зі сторін.

Беручи до уваги вищевикладене, дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, пояснення сторін, суд дійшов висновку, що спірне нерухоме майно є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, так як було придбане та побудоване під час перебування сторін в зареєстрованому шлюбі та за їх спільною згодою.

Оскільки недобудований житловий будинок з господарськими будівлями, готовність 63%, за адресою Полтавська область м. Лубни вул. Симоненка, 33 та земельна ділянка за адресою Полтавська область м. Лубни вул. Симоненка, 33 площею 0,0604 га кадастровий номер :07:076:0017 було придбано та побудовано сторонами під час перебування у шлюбі, суд приходить до обґрунтованого висновку, що це майно є спільним майном подружжя.

Указаний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 11 червня 2012 року № 6-66цс11, від 20 червня 2012 року № 6-56цс12, від 15 травня 2013 року № 6-37цс13.

Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, згідно із частиною першою статті 61 Сімейного кодексу України , може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Ст. 70 СК України передбачає, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно з ст. 68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпорядження майном, що є обєктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу, здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.

У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом (частина друга статті 372 ЦК України).

Тому позовні вимоги про визнання за позивачем ОСОБА_1 права власності на 1/2 частину недобудованого житлового будинку (63 % готовності) з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою Полтавська область м. Лубни вул. Симоненка, 33 та на ? частину земельної ділянки, яка знаходиться за адресою Полтавська область м. Лубни вул. Симоненка, 33, площею 0,0604 га., кадастровий номер :07:076:0017 підлягають до задоволення.

Щодо позовних вимог про поділ недобудованого житлового будинку з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою Полтавська область м. Лубни вул. Симоненка, та земельної ділянки, яка знаходиться за адресою Полтавська область м. Лубни вул. Симоненка, 33, площею 0,0604 га., кадастровий номер :07:076:0017 виділивши позивачу в натурі ? частину даного майна, суд вважає за необхідне відмовити, оскільки відповідно висновку експерта Харківського НДІСЕ ім. М.С. Бокаріуса за результатами проведення судової будівельно технічної та земельно - технічної експертизи №238/239/240/241 від 08.06.2017 року запропонувати розподіл незавершеного будівництвом житлового будинку на дві рівні частини не представляється можливим.

Також у висновку експерта від 08.06.2017 року вказано, що враховуючи технічну неможливість проведення розподілу житлового будинку не представляється можливим запропонувати можливі варіанти розподілу земельної ділянки, яка знаходиться за адресою Полтавська область, м. Лубни, вул. Симоненка, 33, площею 0,0604 га., кадастровий номер :07:076:0017, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд на дві рівні частини, тобто по ? частині.

ОСОБА_5 до ст. 316 ч.1 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

ОСОБА_5 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його володінні .

Як вбачається із матеріалів, проти чого не заперечують і сторони, позивач ОСОБА_1 не проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 та не має змоги користуватися даним домоволодінням, відповідач ОСОБА_2 не заперечує того факту, що ОСОБА_1 не має змоги потрапити до будинку, її право на користування спірним майном заперечує.

Факт заміни вхідних замків у будинку за адресою м. Лубни, вул. Симоненка, 33 підтверджується показаннями допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, які зазначили, що ОСОБА_2 поміняв ключі в житловому будинку, ОСОБА_1 неодноразово намагалась вселитись до будинку, але відповідач заперечував щодо цього.

Допитаний свідок ОСОБА_10, бабуся позивача, в судовому засіданні повідомила, що її онука розлучена з відповідачем, мешкає разом з дитиною у неї. За адресою м. Лубни, вул. Симоненка, 33, Полтавської області вона з ОСОБА_2 проживали близько пяти років.

Згідно ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.

За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

ОСОБА_5 до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Таким чином, у зв'язку з тим, що недобудований житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою Полтавська область м. Лубни вул. Симоненка, 33 визнано спільним сумісним майном ОСОБА_1 і ОСОБА_2, та за позивачем ОСОБА_1 визнано право власності на його ? частину, відповідач чинить їй перешкоди в проживанні, позивач не може користуватися даним житлом, а тому позовні вимоги щодо усунення перешкоди в користуванні ОСОБА_1 недобудованим житловим будинком з господарськими будівлями адресою Полтавська область м. Лубни, вул. Симоненка, 33 шляхом її вселення до даного будинку та заборони ОСОБА_2 чинити перешкоди ОСОБА_1 в користуванні даним будинком підлягають задоволенню в повному обсязі.

Із матеріалів справи вбачається, що 10 січня 2010 року між ОСОБА_4 та відповідачем ОСОБА_2 у простій письмовій формі була укладена угода купівлі-продажу з завдатком щодо продажу земельної ділянки площею 0,0604 га. в м. Лубни, вул. Симоненка, 33, Полтавської області з недобудованим будинком, за які ОСОБА_2 зобовязувався виплатити ОСОБА_4 грошові кошти в розмірі 18 000 доларів США, з виплатою завдатку в розмірі 4000 доларів США.

ОСОБА_5 до ч. 1 ст. 657 ЦК України, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Згідно із ч. 3 ст. 640 ЦК України, чинної на момент виникнення спірних правовідносин, договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

За правилами ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Як роз'яснено в п.13 постанови №9 Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", з підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню. Вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно врахувати, що норма ч.2 ст.220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ст.ст. 210, 640 цього ж Кодексу пов'язується з їх державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін.

Таким чином, угода купівлі-продажу з завдатком від 10.01.2010 року в силу ст. 657 ЦК України в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, підлягала нотаріальному посвідченню, а тому не може вважатися дійсною.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_4 зазначив, що в 2010 році до нього звернувся відповідач ОСОБА_2 з приводу купівлі будинку, що розташований в м. Лубни, по вул. Симоненка, 33, Полтавської області. Давав аванс спочатку, після чого в 2011 році, коли оформили землю (не було кадастрового номера) уклали договір купівлі продажу домоволодіння за 18 000 доларів США. На місці будинку був лише цоколь. 10.01.2010 року між ним та відповідачем ОСОБА_2 була укладена угода купівлі-продажу з завдатком, дати отримання коштів відповідають дійсності.

Не зважаючи на дані показання свідка ОСОБА_4 та розписки щодо передачі і отримання коштів між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, суд вважає, що оскільки договори купівлі продажу будинку та земельної ділянки були укладені під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбу та враховуючи наявні заяви позивачки у нотаріальних справах щодо придбання даного майна за спільні кошти та у спільну сумісну власність, те, що в договорах і сам відповідач ОСОБА_2 зазначав, що дане майно набувається ним у спільну сумісну власність подружжя та за згодою дружини на той час ОСОБА_11, вказане майно, а саме недобудований житловий будинок за адресою Полтавська область м. Лубни вул. Симоненка, 33 та земельна ділянка за даною адресою на підставі договорів від 11.07.2011 року були придбані у спільну сумісну власність, оскільки саме на це було направлено волевиявлення сторін.

Вищевикладені висновки суду не спростовуються і поясненнями свідка ОСОБА_12, яка є головою вуличного комітету та повідомила суду про те, що ОСОБА_11 в 2010 році купив недобудований будинок №33 по вул. Симоненка в м. Лубни, гроші за нього виплачував частинами. Потім він одружився. З 2011 року сторони переїхали туди проживати, спочатку ОСОБА_2, а потім його дружина ОСОБА_1 З літа 2015 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за адресою м. Лубни, вул. Симоненка, 33, Полтавської області то проживали разом, то не проживали. Зі слів сусідів ОСОБА_1 в листопаді 2015 року зібрала речі і пішла з будинку. На даний час відповідач ОСОБА_2 проживає за даною адресою. В будівництві житлового будинку здебільшого допомагали батьки ОСОБА_2

Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити частково, а саме : визнати недобудований житловий будинок (63 % готовності) з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою Полтавська область м. Лубни вул. Симоненка, 33 спільним сумісним майном ОСОБА_1 і ОСОБА_2 та визнати за ОСОБА_1 право власності на його ? частину; визнати земельну ділянку, яка знаходиться за адресою Полтавська область м. Лубни вул. Симоненка, 33, площею 0,0604 га. кадастровий номер :07:076:0017 спільним сумісним майном ОСОБА_1 і ОСОБА_2 та визнати за ОСОБА_1 право власності на її ? частину; усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_1 недобудованим житловим будинком з господарськими будівлями адресою Полтавська область м. Лубни, вул. Симоненка, 33 шляхом її вселення до даного будинку та заборони ОСОБА_2 чинити перешкоди ОСОБА_1 в користуванні даним будинком, а в задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 /ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3 туп. ОСОБА_13, 1/54, РНОКПП / до ОСОБА_2 /ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП / про визнання майна спільним сумісним майном подружжя, визнання права власності на майно, поділ майна та усунення перешкод у користуванні будинком задовольнити частково.

Визнати недобудований житловий будинок (63 % готовності) з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою Полтавська область м. Лубни вул. Симоненка, 33 на земельній ділянці площею 0,0604 га., кадастровий номер :07:076:0017 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд спільним сумісним майном ОСОБА_1 і ОСОБА_2 та визнати за ОСОБА_1 право власності на його ? частину.

Визнати земельну ділянку, яка знаходиться за адресою Полтавська область м. Лубни вул. Симоненка, 33, площею 0,0604 га. кадастровий номер :07:076:0017 спільним сумісним майном ОСОБА_1 і ОСОБА_2 та визнати за ОСОБА_1 право власності на її ? частину.

Усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_1 недобудованим житловим будинком з господарськими будівлями адресою Полтавська область м. Лубни, вул. Симоненка, 33 шляхом її вселення до даного будинку та заборони ОСОБА_2 чинити перешкоди ОСОБА_1 в користуванні даним будинком.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Апеляційного суду Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

ОСОБА_5 до пп.15.5 п.15 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_14