АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/466/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Уляновська О.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Болотов Є.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2018 року м. Київ

колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Білич І.М., Поліщук Н.В.,

при секретарі Щербенко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», третя особа: Національний банк України, про стягнення коштів за договором банківського вкладу та зобов'язання вчинити дії,

за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 25 вересня 2017 року та за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 25 вересня 2017 року,-

встановила:

У серпні 2015 року ОСОБА_3 звернулась з даним позовом до суду.

Позов обґрунтований тим, що у період з жовтня 2012 року по лютий 2014 року між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено ряд договорів банківського вкладу.

25 червня 2014 року ОСОБА_3 звернулась до банку з вимогою про повернення депозитних коштів за вкладами, однак кошти банк не повертає.

Просила, з урахуванням уточнень позовних вимог, стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на свою користь кошти за договорами банківського вкладу:

№SAMDN99136 «Стандарт» від 03.10.2012;

№SAMDN8869 «Стандарт» від 03.10.2012;

№SAMDN8955 «Стандарт» від 03.10.2012;

№SAMDN2712 «Стандарт» від 22.05.2013;

№SAMDNWFD400 вклад «Депозит Плюс» від 26.12.2013;

№SAMDNWFD000 вклад «Депозит Плюс» від 27.12.2013;

№SAMDNWFD600 вклад «Депозит Плюс» від 27.12.2013;

№SAMDNWFD700 вклад «Депозит Плюс» від 27.12.2013;

№SAMDNWFD300 вклад «Стандарт» від 10.02.2014 у розмірі 347796 дол. США (сума за вкладами); 37725,73 дол. США (процентами на вклади); 9854,57 дол. США, що еквівалентно 258 781 грн. 00 коп. (3% річних),66 329938 грн. 88 коп. (пеня) та зобов'язатибанк видати готівкою одноразовою операцією через касу будь-якого відділення Київського регіонального управління ПАТ «КБ «Приват Банк» кошти у зазначеному вище розміру.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 25 вересня 2017 року названий позов задоволено частково.

Стягнуто з публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_3 кошти за договорами банківського вкладу: №SAMDN99136 «Стандарт» від 03.10.2012; №SAMDN8869 «Стандарт» від 03.10.2012; №SAMDN8955 «Стандарт» від 03.10.2012; №SAMDN2712 «Стандарт» від 22.05.2013; №SAMDNWFD000 вклад «Депозит Плюс» від 27.12.2013; №SAMDNWFD600 вклад «Депозит Плюс» від 27.12.2013; №SAMDNWFD700 вклад «Депозит Плюс» від 27.12.2013; №SAMDNWFD300 вклад «Стандарт» від 10.02.2014 у розмірі 89 97 329 грн. 39 коп. та трьох відсотків річних від простроченої суми з 22.10.2014 по 28.08.2015 у розмірі 229 986 грн. 10 коп., а загалом 9 227 315 грн. 50 коп.

У решті позову відмовлено.

Проведено розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду частково скасувати та змінити, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В судовому засіданні представники ОСОБА_3 вимоги поданої апеляційної скарги підтримали, проти апеляційної скарги банку заперечили.

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» вимоги апеляційної скарги банку підтримала, проти апеляційної скарги позивача заперечила.

Інші учасники справи в судове засідання не з'явились, про його час і місце повідомлені належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційних скарг, заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню частково, апеляційна скарга ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволенню не підлягає.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що внесення коштів на рахунок банку за договором №SAMDNWFD400 вклад «Депозит Плюс», не підтверджено, а відтак вимоги в цій частині не підлягають задоволенню; відмовляючи в стягненні пені, суд виходив із того, що договорами не передбачена сплата неустойки у вигляді пені.

Проте повністю з такими висновками суду погодитись не можна.

З матеріалів справи вбачається, що 03 жовтня 2012 року між ОСОБА_3 та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено договір № SAMDN99136 «Стандарт».

Сума вкладу: 10 696,00 дол. США.

Процентна ставка: 8,5% річних.

Строк: до 03.10.2013 року.

03 жовтня 2012 року між ОСОБА_3 та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено договір № SAMDN8869 «Стандарт».

Сума вкладу: 20 000,00 дол. США.

Процентна ставка: 8,5% річних.

Строк: до 03.10.2013 року.

03 жовтня 2012 року між ОСОБА_3 та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено договір № SAMDN8955 «Стандарт».

Сума вкладу: 20 000,00 дол. США.

Процентна ставка: 8,5% річних.

Строк: до 03.10.2013 року.

22 травня 2013 року між ОСОБА_3 та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено договір № SAMDN2712 «Стандарт».

Сума вкладу: 20 000,00 дол. США.

Процентна ставка: 8% річних.

Строк: до 22.08.2013 року.

27 грудня 2013 року між ОСОБА_3 та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено договір №SAMDNWFD000 вклад «Депозит Плюс».

Сума вкладу: 50 000,00 дол. США.

Процентна ставка: 8,5% річних.

Строк: до 27.06.2014 року.

27 грудня 2013 року між ОСОБА_3 та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено договір №SAMDNWFD600 вклад «Депозит Плюс».

Сума вкладу: 100 000,00 дол. США.

Процентна ставка: 8,5% річних.

Строк: до 27.06.2014 року.

27 грудня 2013 року між ОСОБА_3 та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено договір №SAMDNWFD700 вклад «Депозит Плюс».

Сума вкладу: 100 000,00 дол. США.

Процентна ставка: 8,5% річних.

Строк: до 27.06.2014 року.

10 лютого 2014 року між ОСОБА_3 та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено договір № SAMDNWFD300 вклад «Стандарт».

Сума вкладу: 27 000,00 дол. США.

Процентна ставка: 9% річних.

Строк: до 10.08.2014 року.

Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_3 зазначила, що 25 червня 2014 року звернулась до ПАТ КБ «ПриватБанк» із заявою про повернення суми банківських вкладів з нарахованими процентами, однак банком кошти не були повернуті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно з ч. 1 ст. 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1075 ЦК України договір банківського рахункурозривається за заявою клієнта у будь-який час.

Виходячи з положень ст. 1059 ЦК України, п. 1.4 Положення, п. 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. При цьому квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі.

Пунктом 3.3 глави 3 Положення № 516 передбачено, що за договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

На підтвердження позовних вимог ОСОБА_3 надано для огляду оригінали договорів №SAMDN99136 «Стандарт» від 03.10.2012, №SAMDN8869 «Стандарт» від 03.10.2012, №SAMDN8955 «Стандарт» від 03.10.2012, №SAMDN2712 «Стандарт» від 22.05.2013, №SAMDNWFD000 вклад «Депозит Плюс» від 27.12.2013, №SAMDNWFD600 вклад «Депозит Плюс» від 27.12.2013, №SAMDNWFD700 вклад «Депозит Плюс» від 27.12.2013, №SAMDNWFD300 вклад «Стандарт» від 10.02.2014 та платіжні доручення про внесення грошових коштів, нотаріально посвідчені копії яких долучені до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У п. 18 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику розгляду судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що за змістом ст. 552, ч. 2 ст. 625 ЦК України інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання.

Таким чином, проценти та неустойка є різними правовими інститутами, а тому є можливим їх одночасне застосування.

З наявних в справі доказів вбачається, що загальна сума внесених позивачем коштів за договорами банківських вкладів складає 347 696 дол. США.

Сума нарахованих процентів на вклади за період із 26 червня 2014 року по 28 серпня 2015 року становить 37 715, 74 дол. США.

3% річних від простроченої суми за період з 22 жовтня 2014 року по 28 серпня 2015 року становить 9 851,76 дол. США.

У ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» зазначено, що у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_3 зазначила вимоги про стягнення з банку пені за прострочення повернення банківських вкладів.

Пеня становить 66 311 014 грн. 82 коп.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки (штрафу, пені) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує суму збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Положеннями ст. 616 ЦК України передбачено право суду за певних умов зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника.

Таким чином, враховуючи, що розмір пені (66 311 014 грн. 82 коп.) значно перевищує суму боргу (10 664 209 грн. 20 коп.), колегія суддів вважає, що пеня підлягає зменшенню до 10 664 209 грн. 20 коп.

Згідно зі ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні.

Відповідно до ч. 1 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України.

Разом з тим ч. 2 ст. 524 та ч. 2 ст. 533 ЦК України допускають, що сторони можуть визначити в грошовому зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

Оскільки банківські вклади позивачем були внесені в іноземній валюті, тому стягнення коштів за договорами банківських вкладів повинно проводитись в доларах США, з визначення еквіваленту в гривнях за офіційним курсом Національного банку України.

В задоволенні позовних вимог в частині стягнення коштів за договором №SAMDNWFD400 вклад «Депозит Плюс» від 26.12.2013 слід відмовити, оскільки позивачем не надані оригінал даного договору та оригінал квитанції про внесення коштів на рахунок.

Позовні вимоги в частині зобов'язання видати готівкою одноразовою операцією через касу будь якого відділення Київського регіонального управління ПАТ КБ «ПриватБанк» кошти за договорами банківського вкладу також задоволенню не підлягають, оскільки такі вимоги не відповідають вимогам законодавства.

Доводи апеляційної скарги ПАТ КБ «ПриватБанк» про те, що позивач не надав суду оригінали договорів банківського вкладу та квитанції про внесення коштів на рахунок, колегія суддів не приймає, оскільки позивачем надавались суду оригінали названих документів.

Доводи апеляційної скарги ПАТ КБ «ПриватБанк» про те, що позивачем не доведено знаходження коштів на спірних рахунках, колегія суддів відхиляє, оскільки банком не надано доказів, які б спростовували ці обставини.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково та ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідністьвисновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 25 вересня 2017 року постановлено з неповним з'ясування обставин справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

В порядку розподілу судових витрат, з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню судовий збір в розмірі в розмірі 7 673 грн. 40 коп.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 25 вересня2017 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», третя особа: Національний банк України, про стягнення коштів за договором банківського вкладу та зобов'язання вчинити дії задовольнити частково.

Стягнути з публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_3 кошти за договорами банківського вкладу:

№SAMDN99136 «Стандарт» від 03.10.2012;

№SAMDN8869 «Стандарт» від 03.10.2012;

№SAMDN8955 «Стандарт» від 03.10.2012;

№SAMDN2712 «Стандарт» від 22.05.2013;

№SAMDNWFD000 вклад «Депозит Плюс» від 27.12.2013;

№SAMDNWFD600 вклад «Депозит Плюс» від 27.12.2013;

№SAMDNWFD700 вклад «Депозит Плюс» від 27.12.2013;

№SAMDNWFD300 вклад «Стандарт» від 10.02.2014, у розмірі 347 696 дол. США, що еквівалентно 9 380 838 грн. 08 коп., нараховані проценти у розмірі 37 715, 74 дол. США, що еквівалентно 1 017 570 грн. 67 коп., 3 % річних від простроченої суми з 22.10.2014 року по 28.08.2015 року у розмірі 9 851,76 дол. США, що еквівалентно 265 800 грн. 48 коп., пеню в розмірі 10 664 209 грн. 20 коп., а всього 395 263,50 дол. США та 10 664 209 грн. 20 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 7 673 грн. 40 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 07 березня 2018 року.

Головуючий Є.В. Болотов

Судді: І.М. Білич

Н.В. Поліщук