Справа № 751/7644/17 Провадження № 22-ц/795/288/2018 Головуючий у I інстанції - Янцовська Т. М. Доповідач - Губар В. С.
Категорія - цивільна
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2018 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого судді - Губар В.С.,

суддів - Вінгаль В.М., Онищенко О.І.

із секретарем судового засідання - Шапко В.М.

Позивач - ОСОБА_2

Відповідач - Комунальне підприємство «Ліки України» Чернігівської обласної ради

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 21 грудня 2017 року, суддя Янцовська Т.М.; місце ухвалення і дата складання повного тексту: 29 грудня 2017 року, м. Чернігів,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом з подальшим його уточненням 20.12.2017 року, в якому просила стягнути з КП «Ліки України» на свою користь додаткову заробітну плату (щомісячну виробничу премію) за серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2016 року та січень, лютий, березень, квітень, травень, червень 2017 року в сумі 13675 грн. 51 коп. (а.с.63-65).

В обгрунтування позовних вимог позивач посилалась на те, що вона з 01.08.2011 р. працює на посаді фармацевта аптеки «Надія» КП «Ліки України» Чернігівської обласної ради. Наказом № 363-К від 20.07.2016 р. «Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_2» їй було оголошено догану за порушення вимог законодавства із захисту прав споживачів та стандартів обслуговування в аптечних закладах.

Після оголошення догани, починаючи з вересня 2016 р., роботодавець не виплачував їй щомісячну виробничу премію, мотивуючи наявністю дисциплінарного стягнення. Проте такі дії відповідача позивач вважає незаконними, оскільки премія пов'язана з виконанням виробничих завдань і функцій і не є заходом заохочення, а є додатковою заробітною платою, та повинна виплачуватись на загальних підставах незалежно від накладення дисциплінарного стягнення.

На думку позивача, відповідачем без урахування п.п. 1.2, 3.4 Положення про преміювання працівників КП «Ліки України» Чернігівської обласної ради

безпідставно їй не нараховано та не виплачено виробничу премію за період з серпня 2016 р. по червень 2017 р., при цьому показники її роботи були аналогічні показникам роботи коллег.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 21 грудня 2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до КП «Ліки України» Чернігівської обласної ради про стягнення додаткової заробітної плати відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування фактичних обставин справи, надання неналежної оцінки наявним в матеріалах справи доказам.

Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що судом першої інстанції не взято до уваги п. 3.4 Положення про преміювання працівників КП «Ліки України» Чернігівської обласної ради, відповідно до якого позбавлення або зниження премії працівникам проводиться за той розрахунковий період, в якому були виявлені порушення. Відтак, заявник зазначає, що оскільки розрахунок з працівниками здійснюється щомісяця, тому відповідно розрахунковим періодом є кожен місяць роботи. Пункт 4.1 зазначеного положення, на який суд першої інстанції посилається в своєму рішенні, не визначає період, на який працівник позбавляється виплати премії і якої саме (виробничої або святкової).

Як вказує заявник, виробнича премія відноситься до додаткової заробітної плати відповідно до положень ст. 2 Закону України «Про оплату праці» і не є заходом заохочення, тому вважає безпідставним посиланням суду першої інстанції на ст. 151 КЗпП України, якою передбачено позбавлення працівника заходів заохочення протягом дії догани. Також стверджує, що премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій, не є заходами заохочення, а являються додатковою заробітною платою та мають виплачуватись працівникові на загальних підставах, не зважаючи на те, що його притягнуто до дисциплінарної відповідальності.

ОСОБА_2 вважає, що судом не надано правову оцінку доказам, які містяться в матеріалах справи, а саме наказам КП «Ліки України» «Про створення резерву премії працівникам КП «Ліки України» та неналежно досліджені накази №№ 592-К від 18.11.2016. 707-К від 21.12.2016, 33-К від 23.01.2017, 74-К від 27.02.2017, в яких, на думку заявника, не вказана причина позбавлення її премії за відповідні місяці роботи.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить відхилити апеляційну скаргу ОСОБА_2, а рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 21 грудня 2017 року - залишити без змін. Зазначає, що дисциплінарне стягнення у вигляді догани було знято з ОСОБА_2 достроково наказом № 311-К від 30.06.2017 року «Про зняття дисциплінарного стягнення з ОСОБА_2» з 01.07.2017 року, а тому вважає, що їй правомірно не виплачувалась премія до моменту зняття дисциплінарного стягнення.

Наголошує, що за скаргою ОСОБА_2 Управлінням держпраці у Чернігівській області проводена позапланова перевірка КП «Ліки України» Чернігівської обласної ради з питання невиплати їй премії при наявності догани та за результатами перевірки складений акт № 25-01-062/0710 про відсутність порушень трудового законодавства щодо ОСОБА_2

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що законодавством надано право пiдприємствам самостiйно визначати умови та розміри преміювання. Положенням про преміювання працівників КП «Ліки України» Чернігівської обласної ради визначено перелік порушень, за які працівники позбавляються 100% премії, зокрема - наявність дисциплінарного стягнення у вигляді догани, тому суд прийшов до висновку, що позбавлення позивачки премії у період з серпня 2016 р. по червень 2017 р. під час дії дисциплінарного стягнення у вигляді догани, є законним.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується апеляційний суд, враховуючи наступне.

Згідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи з положень ч.ч.1 та 2 ст. 367 ЦПК України, апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Перевіряючи аргументи скарги, апеляційним судом встановлено наступне.

ОСОБА_2 перебуває у трудових правовідносинах з КП «Ліки України» Чернігівської обласної ради та працює на посаді фармацевта аптеки «Надія», що підтверджується трудовою книжкою БТ-ІІ № 5704217 (а.с.30-31).

Наказом генерального директора КП «Ліки України» № 363-К від 20.07.2016 р. «Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_2» ОСОБА_2 оголошено догану за порушення вимог законодавства з захисту прав споживачів та стандартів обслуговування в аптечних закладах на підставі доповідної начальника організаційно-фармацевтичного відділу (а.с.5).

Наказами №№ 444-к від 19.08.2016 року, 489-к від 22.09.2016 року, 547-к від 18.10.2016 року, 692-к від 18.11.2016 року, 707-к від 21.12.2016 року, 33-к від 23.01.2017 року, 74-к від 27.02.2017 року, 111-к від 22.03.2017 року, 172-к від 19.04.2017 року, 222-к від 22.05.2017 року, 284-к від 19.06.2017 року, 345-к від 21.07.2017 року КП «Ліки України» Чернігівської обласної ради ОСОБА_2 позбавлено премій за період з липня 2016 р. по червень 2017 р. (а.с.69-139).

Зазначені обставини в апеляційному суді ніхто не спростовував і не заперечував.

Звертаючись до суду позовом до КП «Ліки України» Чернігівської обласної ради про стягнення додаткової заробітної плати у вигляді виробничої премії, ОСОБА_2 посилалась на ст. 151, ч. 2 ст. 233 КЗпП України, ст.ст. 1, 2, 15 Закону України «Про оплату праці» та п.п. 1.2, 3.4 Положення про преміювання працівників КП «Ліки України», затверджене генеральним директором та погоджене з профспілковим комітетом підприємства, а також на положення п. 2.3 Інструкції зі статистики заробітної плати, затверджену наказом Держкомстату України від 13 січня 2004 року № 5.

Перевіряючи аргументи скарги, апеляційний суд враховує наступне.

Згідно із ч.ч. 2,3 ст. 97 КЗпП України, форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно в колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а в разі його відсутності з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом.

Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті.

Відповідно до змісту статті 2 Закону України «Про оплату праці» у структуру заробітної плати входить основна заробітна плата, додаткова заробітна плата та інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Додаткові складові (премії, надбавки тощо) не є гарантованими і мають індивідуальний характер.

При вирішенні спорів про виплату премій необхідно виходити з нормативно-правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат. Працівники, на яких поширюються зазначені нормативно-правові акти, можуть бути позбавлені таких виплат (або розмір останніх може бути зменшено) лише у випадках і за умов, передбачених цими актами.

На підприємствах можуть затверджуватися положення про преміювання.

Частина третя статті 97 КЗпП України тільки зобов'язує власника встановлювати конкретні розміри премій з урахуванням вимог колективного договору, зміст якого повинен відповідати законодавству та угодам.

Разом з тим, діюче законодавство наділяє власника повноваженнями самостійно вирішувати питання щодо збільшення, зменшення розміру премій, які виплачуються конкретним працівникам, повного або часткового позбавлення конкретного працівника премій, якщо інше не передбачено положенням про преміювання (колективним договором).

Апеляційним судом встановлено, що генеральним директором за погодженням з профспілковим комітетом КП «Ліки України» затверджено Положення про преміювання працівників КП «Ліки України» Чернігівської обласної ради, відповідно до умов якого підставою для позбавлення 100% премії визначено, зокрема, наявність дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

Перевіряючи аргументи скарги, апеляційним судом встановлено, що наказом № 311-К від 30.06.2017 р. з ОСОБА_2 знято дисциплінарне стягнення у вигляді догани з 01.07.2017 р. (а.с.53).

За приписами статті 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано лише один з таких заходів стягнення: догана або звільнення.

Відповідно до положень ст. 151 КЗпП України якщо протягом року з дня накладення дисциплінарного стягнення працівника не буде піддано новому дисциплінарному стягненню, то він вважається таким, що не мав дисциплінарного стягнення. Якщо працівник не допустив нового порушення трудової дисципліни і до того ж проявив себе як сумлінний працівник, то стягнення може бути зняте до закінчення одного року. Протягом строку дії дисциплінарного стягнення заходи заохочення до працівника не застосовуються.

Згідно зі ст. 15 Закону України «Про оплату праці» форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною, галузевими (міжгалузевими) і територіальними угодами. У разі, коли колективний договір на підприємстві не укладено, роботодавець зобов'язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво органом.

Пунктом 4.1 розділу 4 Положення про преміювання працівників КП «Ліки України» Чернігівської обласної ради передбачено позбавлення премій за наявності дисциплінарного стягнення у вигляді догани на 100%.

Як встановлено апеляційним судом і не заперечувалось сторонами, виплачувана премія не має стабільного розміру і не є постійною щомісячною виплатою, а визначається в залежності від виробничих показників і її виплата не носить обов»язкового характеру, оскільки ця премія може не виплачуватись у залежності від фінансового стану підприємства.

Відтак, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позбавлення ОСОБА_2 премії протягом дії застосування щодо неї дисциплінарного стягнення узгоджуються з п. 4.1. Положення про преміювання працівників КП «Ліки України» та положеннями ч.3 ст. 151 КЗпП України, відповідно до якої протягом строку дії дисциплінарного стягнення заходи заохочення до працівника не застосовуються.

Окрім того, апеляційний суд враховує наявність акту перевірки додержання КП «Ліки України» законодавства про працю № 25-01-062/0710, проведеної Управлінням держпраці у Чернігівській області, відповідно до якого за наслідками перевірки порушень оплати праці позивачеві зі сторони роботодавця не виявлено. Висновки зазначеного акту позивачем в апеляційному суді не спростовувані і не заперечувались (а.с.47-52).

Сукупність обставин справи та наявних у справі доказів приводить апеляційний суд до переконання, що доводи апеляційної скарги про те, що виробнича премія повинна виплачуватись роботодавцем незалежно від застосування до працівника дисциплінарного стягнення, є юридично неспроможними як такі, що суперечать вимогам ч. 3 ст. 151 КЗпП України.

Посилання ОСОБА_2 на те, що судом першої інстанції не взято до уваги положення п. 3.4 Положення про преміювання працівників КП «Ліки України» Чернігівської обласної ради не можуть бути взяті до уваги апеляційним судом як підстава для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки зазначені положення застосовуються у разі порушення трудової дисципліни без накладення дисциплінарного стягнення.

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 не є суттєвими і не впливають на вирішення спору по суті та не спростовують правильності висновків оскаржуваного рішення суду першої інстанції, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скарги без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 21 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Головуючий:Судді:

Повний текст постанови складено 20 березня 2018 року.