АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 215/2998/17 22-ц/774/395/К/18
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 березня 2018 року м. Кривий Ріг

Справа № 215/2998/17-ц

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого- судді Бондар Я.М.,

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання : Гладиш К.І.

сторони справи: : позивач - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України за наявними у справі матеріалами, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 12 жовтня 2017 року, ухваленого суддею Демиденко Ю.Ю. у м. Кривому Розі,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

В обґрунтування своїх вимог послалась на те, що з травня 1996 року по жовтень 2016 року перебувала із відповідачем у шлюбі, від якого мають доньку Оксану-Софію, ІНФОРМАЦІЯ_1 на утримання якої відповідач матеріальної допомоги не надає. Шлюб за рішення суду розірваний, сторони спільно не проживають, відповідач неофіційно працює за кордоном, але скриває свій дохід та допомоги на утримання доньки не надає, тому позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі ? частки від доходу ( заробітку) відповідача до повнолітня дитини.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 12 жовтня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку по 07.07.2017 р. включно; а з 08.07.2017 р. не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання доньки ОСОБА_2 Оксани-Софії, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь матері дитини ОСОБА_1, починаючи з 07.07.2017 р. до повноліття дитини. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 640.00 грн. судового збору. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1250 грн. витрат на правову допомогу.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 вважає рішення необґрунтованим, зазначає що судом першої інстанції не в повній мірі встановлені обставини, які мають значення для справи, тому ставить питання про зміну рішення суду в частині розміру стягнутих аліментів, просить визначити їх у твердій сумі в розмірі 1200 грн.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що він за рішенням суду сплачує аліменти на утримання повнолітнього, щомісяця у розмірі 1200 грн. Також вважає, що судом не взято до уваги, вкрай тяжкий матеріальний стан, у звязку із тим, що він не працює.

У відзиву на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_1, просить рішення суду, як законне та обґрунтоване залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Указом Президента України №452/2017 від 29 грудня 2017 року «Про ліквідацію апеляційних та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та ОСОБА_3.

За частиною 6 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Пунктом 8 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції, яка діє з 15.12.2017) передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Таким чином, Апеляційний суд Дніпропетровської області продовжує здійснювати свої повноваження до початку роботи Дніпровського апеляційного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та ОСОБА_3.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті. Відповідач, будучи завчасно повідомленим за адресом, зазначеною ним особисто в апеляційній скарзі відповідач кореспонденцію суду не отримує. Інформація про рух справи розміщується на офіційному веб-сайті Апеляційного суду Дніпропетровської області за посиланням: https://dpkra.court.gov.ua/sud0491/. Колегія суддів приходить до переконання, що відповідач не цікавиться розглядом справи, яка вже тривалий час перебуває на розгляді, тому його відсутність не може бути визнана поважною.

Виходячи з вимог п.11 частини 3 статті 2 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 371 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги, а також зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку сторін та їх представників в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що сторони з 17 травня 1996року року перебували у шлюбі, який за рішенням суду 13 жовтня 2016 року розірваний (а.с. 6,8). Від шлюбу мають малолітню доньку ОСОБА_4 -Софію, ІНФОРМАЦІЯ_2, котра мешкає з позивачем (а.с. 7,10).

Шлюбні відносини сторін припинені з жовтня 2016 року.

Відповідач не працює з 28 січня 2015 року, що підтверджується записами, що містяться в трудовій книжці ( а.с.30).

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, ФОП та громадських формувань відповідач ОСОБА_2 з 07 лютого 2017 року припинив підприємницьку діяльність ( а.с.31-32).

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції керувався ст.ст.180-184 СК України та виходив з обов'язку відповідача утримувати свою неповнолітню дитину. Стягнув з відповідача аліменти, у розмірі ? частини з усіх видів його доходу ( заробітку), як з не працюючого

Колегія суддів погоджується із висновком суду щодо обов'язку відповідача сплачувати аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини. Вважає визначений судом розмір аліментів виваженим та обґрунтованим.

Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, які містяться у п. 17 постанови від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги відповідача про зміну рішення суду та визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі не можуть бути задоволені.

Суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України).

Проте, з матеріалів справи видно, що відповідач не працює та доходу не отримує. Що виключає можливість призначення аліментів на утримання неповнолітньої у твердій грошовій сумі.

Відповідач, нехтуючи своїм обовязком утримувати неповнолітню дитину, не працює. Не надає матеріальне забезпечення утриманцям на мінімально прожитковому рівні. Доказів що перешкоджають працевлаштуванню не надав.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Виходячи з наведеного, батьки зобов'язані забезпечити такий рівень життя своїх дітей, який є необхідним для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дітей на рівні, що визначений законодавством.

Згідно із положеннями ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим , ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Колегія суддів також вважає безпідставними посилання відповідача про стягнення з нього аліментів на утримання повнолітнього сина у розмірі 1200 грн., як підставу для зменшення визначеного судом розміру аліментів на утримання неповнолітньої доньки, оскільки на час ухвалення оскаржуваного рішення суду, рішення суду, про стягнення з відповідача аліментів на утримання іншої дитини відсутнє.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволенню, а рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України Апеляційний суд Дніпропетровської області,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 12 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складений 22 березня 2018 року.

Головуючий:

Судді: