Справа № 2/593/151/2018
У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Бережанський районний суд Тернопільської області

"26" лютого 2018 р. м. Бережани Тернопільської області

Суддя Бережанського районного суду Тернопільської області Німко Н.П., в дотримання вимог ст.ст.175-177 ЦПК України, перевіривши позовну заяву, подану адвокатом ОСОБА_1, який діє в інтересах позивача ОСОБА_2 до відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, третьої особи ОСОБА_5 міської ради про усунення перешкод в користуванні майном, скасування рішення про реєстрацію права власності, -

В С Т А Н О В И В:

Адвокат ОСОБА_1, діючи в інтересах позивача ОСОБА_2, звернувся до Бережанського районного суду, як до суду загальної юрисдикції із позовом до відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, третьої особи ОСОБА_5 міської ради із вимогами постановити рішення, яким скасувати рішення державного реєстратора Реєстраційної служби ОСОБА_5 районного управління юстиції в Тернопільській області про державну реєстрацію № запису 261646 прав ОСОБА_3 на нерухоме майно (торговий павільйон); скасувати рішення державного реєстратора Реєстраційної служби ОСОБА_5 районного управління юстиції в Тернопільській області про державну реєстрацію № запису 261637 прав ОСОБА_4 на нерухоме майно (торговий павільйон); зобов»язати ОСОБА_4 та ОСОБА_3 усунути спричинені перешкоди ОСОБА_2 в користуванні нежитловим приміщенням - торговим павільйоном, шляхом демонтажу за власний рахунок самовільно спорудженої добудови до торгового павільйону, а також демонтажу даху добудови, який розташований на земельній ділянці позивачки.

Суд, ознайомившись із заявою прийшов до висновку, що вона не відповідає вимогам ст. ст.175-177 ЦПК України.

Як вбачається із змісту позовної заяви, обґрунтовуючи заявлені вимоги, представник позивача зазначає, що позивачка звертається до суду як фізична особа, а не як фізична особа-підприємець і до фізичних осіб, а не до підприємців, і не у зв»язку із здійсненнями сторонами у справі господарської діяльності, не у зв»язку із отриманням будь-якого доходу, а з підстав порушення права володіння, користування своїм майном. Так, у позові зазначено, що відповідачі самовільно, без належних правовстановлюючих документів здійснили прибудову до належного їм торгівельного павільйону і така прибудова здійснена безпосередньо за торговим павільйоном, що належить ОСОБА_2В; …така прибудова порушує права і чинить перешкоди ОСОБА_2; в підтвердження таких обставин зазначені посилання на докази.

Окрім цього, в обґрунтування позову також вказано: «… Таке свавілля позивачів обумовило пошкодження стіни, зробило неможливим належний відтік води, опади та вода накопичуються в місці зіткнення даху відповідачів та стіни позивачки і стимулюють ріст грибків, пошкодження стіни. Також ця добудова робить неможливим поточний ремонт, фарбування, рихтування стіни, оскільки, знову ж таки, цьому перешкоджає самовільно збудована прибудова та дах до неї… здійснена відповідачами прибудова знаходиться на земельній ділянці, що належить на праві власності ОСОБА_2В.». Однак, в цій частині позову в підтвердження наведених обставин, в порушення вимог п.5 ч..3 ст. 175 ЦПК України, сторона позивача не зазначила у позовній заяві жодного доказу.

В силу положень п.3 ч.2 ст. 44 ЦПК України, суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема необґрунтоване або штучне об»єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи…

В цьому контексті, суд зазначає, що ухвалою Бережанського районного суду Тернопільської області від 05 лютого 2018 року у справі за аналогічним позовом, поданим адвокатом ОСОБА_1, який діяв в інтересах позивача ОСОБА_2 до відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, третьої особи ОСОБА_5 міської ради про усунення перешкод в користуванні майном, скасування рішення про реєстрацію права власності (Справа №-2/593/128/20189 ЄУ№593/147/18), відмовлено у відкритті провадження з тих підстав, що заявлені вимоги не підлягають розгляду в судах загальної юрисдикції і мають бути розглянутими в порядку господарського судочинства. (Ухвала суду має законну силу, сторона позивача з нею ознайомлена й не оскаржувала).

В обґрунтування згаданого рішення суд зокрема послався на те, що у цивільній справі №-593/793/14-ц, 11 грудня 2015 року, за наслідками розгляду позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третьої особи на стороні відповідачів ОСОБА_5 міської ради про усунення перешкод в користуванні нежитловим приміщенням, у задоволенні позовних вимог відмовлено за безпідставністю. Ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 23 лютого 2016 року, зазначене рішення суду першої інстанції скасоване, провадження по справі закрите, оскільки справа не підлягала розгляду в порядку цивільного судочинства.

Поряд з цим сторона позивача не повідомила суд про такі судові рішення, якими фактично вже є вирішеними частина заявлених вимог у даному позові (усунення перешкод) і суд розцінив зазначене як недобросовісне користування стороною позивача його процесуальними правами.

Суд також звертає увагу, що при поданні даного позову, сторона позивача, поряд із вимогами усунення перешкод шляхом знесення прибудов, заявила й вимоги про скасування державної реєстрації права відповідачів на таке нерухоме майно, поряд з цим не вказала жодної підстави в обґрунтування саме такого способу захисту прав позивачки, як і не зазначила, які права позивачки будуть відновлені або захищені внаслідок задоволення таких вимог.

Також, всупереч п.7 ст. 175 ЦПК України, у позовній заяві не зазначено відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися.

Окрім цього, позивачем не дотримані й вимоги ст.95 ЦПК України, якою визначено порядок подання доказів у цивільному процесі. Так, відповідно до ч.2 вказаної статті, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього, а відповідно до ч.5 цієї статті, учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Такі вимоги до письмових доказів, які є долученими до позовної заяви позивачем не дотримано.

Виходячи із змісту заявлених вимог, вимагаючи скасувати державну реєстрацію права приватної власності відповідачів, як фізичних осіб на нерухоме майно торгові павільйони, стороною позивача фактично оспорюється таке право власності відповідачів.

Згідно п.9 ч.1 ст. 176 ЦПК України, у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, ціна позову визначається дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам , - вартістю не нижче його балансової вартості.

А тому, суд вважає, що у позовній заяві слід вказати й ціну позову, яка повинна визначатися дійсною вартістю нерухомого майна, щодо якого заявлено згадані вимоги ( п.3 ч.3 ст. 175 ЦПК України).

Також суд констатує, що всупереч положенням ч.4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви не долучено документи, що підтверджують сплату за заявленими позовними вимогами судового збору у встановлених порядку та розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення позивача від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно п.2 ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру судовий збір становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 704,80 гривні.

Отже, позивачу слід додати до позовної заяви документи про сплату за кожною із заявлених ( трьох) позовних вимог немайнового характеру судового збору в розмірі 2 114,40 грн., або подати документи, які підтверджують звільнення позивача від такого виду платежу.

З приводу викладеного представником позивача у прохальній частині позову фактичного клопотання про витребування певних документів в порядку підготовки до судового розгляду, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 4 ст. 83 ЦПК України, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об'єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Відповідно до ч.ч.1,2,4 ст. 84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. У клопотанні повинно бути зазначено:1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу. Суд може витребувати докази також до подання позову як захід забезпечення доказів у порядку, встановленому статтями 116 - 118 цього Кодексу.

Як вважає суд, клопотання представника позивача не відповідає вказаним вимогам закону, а відтак, не може бути розглянуте й вирішене по суті судом на цій стадії процесу. Однак зазначене не позбавляє позивача (його представника) звернутися до суду із аналогічними вимогами подавши клопотання (заяву), оформлені у відповідності до наведених вище вимог цивільного процесуального законодавства.

Відповідно до ч.1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п»яти днів з дня надходження до суд позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону, суд приходить до висновку, що позовну заяву слід залишити без руху і надати позивачу строк у десять днів з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви, шляхом подання до суду оновленого позову, із усуненням недоліків на які суд вказує у цій ухвалі й вказавши докази в підтвердження обставин, якими обґрунтовані позовні вимоги .

Суд також звертає увагу позивача, що відповідно до ч.5 ст. 177 ЦПК України, він зобовязаний додати до позовної заяви всі наявні у нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги ( якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 95, 134,175, 177, 185 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву, подану адвокатом ОСОБА_1, який діє в інтересах позивача ОСОБА_2 до відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, третьої особи ОСОБА_5 міської ради про усунення перешкод в користуванні майном, скасування рішення про реєстрацію права власності залишити без руху, надавши строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків, визначивши такий термін, що не перевищує 10 (десять) днів з дня вручення позивачу копії даної ухвали.

Роз»яснити позивачу, що у разі невиконання ухвали в зазначений строк позовна заява буде вважатись неподаною та буде повернена йому зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала суду окремому оскарженню не підлягає.

Суддя Бережанського районного суду

Тернопільської області ОСОБА_6