ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2018 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого судді Чернишової Є.Ю., за участі секретаря Пруднікової П.М., позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, розглянувши у судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,-

ВСТАНОВИВ:

02.02.2018 року позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі у розмірі 2 000 грн.щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народився син: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. На даний час відповідач ухиляється від покладеного на нього обовязку утримувати свою дитину, відмовляється добровільно надавати кошти на її утримання.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, а саме не заперечував сплачувати на утримання дитини аліменти в сумі 1000 грн.

Крім того, відповідач надав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що категорично наполягає на стягненні мінімального розміру аліментів, оскільки він офіційно ні де не працює, дохід який він отримує від тимчасових робіт, є мінливим та нерегулярним і його одномісячний розмір, якщо видається працювати на одному місці, не перевищує 4 000 грн. Також зазначає, що він проживає у квартирі, яку винаймає, несе щоденні витрати на проїзд якщо не до місця роботи, то у пошуках такої роботи у м. Києві, на щоденне харчування та витрати в утриманні житла. Окрім цього, в нього є власні потреби в житті, захоплення.

19.03.2018 року позивач надала суду відповідь на відзив, з якого вбачається, що свідчення відповідача що його заробіток не перевищує 4 000 грн. в місяць не відповідає дійсності. Зазначає, що в Монастирищенському центрі зайнятості є вільні вакансії, відповідач має можливість проживати за місцем реєстрації і працювати там для значної економії коштів на житло, але він працює в м. Києві тому, що має достатній заробіток щоб нести значні затрати по оренді житла, власні потреби в житті, захоплення. Також позивач зазначає, що у власності відповідача є земельна частка (пай) від здачі якої в оренду він отримує дохід. З лютого 2017 року по теперішній час відповідач надав матеріальну допомогу на утримання сина в сумі 1 500 грн., тому вважає, що відповідач має фінансову можливість сплачувати аліменти на утримання дитини в сумі 2 000 грн.

Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши письмові матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 26 травня 2012 року Петрівською сільською радою Монастирищенським районом Черкаської області зареєстрований шлюб між ОСОБА_2 та Вознесенською (після реєстрації шлюбу ОСОБА_2) ОСОБА_5, про що зроблений відповідний актовий запис № 2 /а.с.4/.

Від спільного подружнього життя сторони мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ОК №222034, виданим 20.09.2012 року Виконавчим комітетом Триліської сільської ради Фастівського району Київської області /а.с.3/.

Відповідно до довідки голови Триліської сільської ради №09 від 03.01.2018 року про склад сімї, ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 разом з сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який знаходиться на її повному утриманні /а.с.5/.

Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на його фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження.

Обов'язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття закріплена в ч. 2 ст. 51 Конституції України і ст. 180 Сімейного кодексу України. У випадку ухилення батьків від виконання цього обов'язку, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу його матері, батька й (або) у твердій грошовій сумі (ст. 181 Сімейного кодексу України).

За правилами статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно копії трудової книжки ОСОБА_2 вбачається, що останній запис був зроблений 16.03.2012 року (звільнений з роботи за власним бажанням) /а.с.26/.

Відповідно до довідки виданою Уманською ОДПІ (Монастирищенське відділення) вбачається, що ОСОБА_2 як підприємець в державній податковій інспекції не зареєстрований, декларації про свої доходи не подавав /а.с.27/.

Згідно довідок Монастирищенського районного центра зайнятості ОСОБА_2 на обліку у Монастирищенському районному центрі зайнятості як безробітний станом на 01.03.2018 року не зареєстрований /а.с.28-29/.

При визначенні розміру аліментів в твердій грошовій сумі суд наголошує на рівності обовязку щодо утримання дитини обома батьками, враховує, що позивач офіційно працевлаштована на ПАТ «Укрзалізниця», має стабільний дохід близько 4000 грн., при цьому відповідач офіційно не працевлаштований, має мінливий дохід від надання сантехпослуг.

При цьому, позивачем належними та допустимими доказами не доведено, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у розмірі 2000 грн., не доведений також факт найму відповідачем квартири у м. Києві, наявності у нього у власності земельної частки (паю) та отримання доходу від здачі його в оренду.

З огляду на зазначене суд вважає, що заявлений позивачем розмір аліментів є завищеним.

Таким чином, при вирішенні питання щодо розміру аліментів в твердій грошовій сумі, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, судом враховуються вимоги ст. 182 Сімейного Кодексу України, обставини справи, а тому суд приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача аліментів в твердій грошовій сумі у розмірі 1 000 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до повноліття дитини.

Проаналізувавши обставини справи, оцінивши представлені сторонами в порядку ст. 76 ЦПК України докази в їхні сукупності, суд визнає, що ОСОБА_2 не виконує в повному обсязі у відношенні своєї неповнолітньої дитини передбачені сімейним законодавством батьківські обов'язки з її утримання, у зв'язку з чим позовні вимоги про стягнення аліментів є обґрунтованими і підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до положень частини 1 статті 79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини за один місяць, згідно вимогам статті 430 ЦПК України, підлягає негайному виконанню.

Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Таким чином, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в розмірі 704,80 грн.

Враховуючи зазначене, відповідно до статей 180-183,191Сімейного кодексу України, керуючись статтями Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, РНОКПП НОМЕР_2, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7) аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 (одна тисяча) грн. щомісячно починаючи з дня звернення до суду (02 лютого 2018 року) і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, на користь Державного бюджету судовий збір в сумі 704,80 грн.

У задоволені іншої частини вимог - відмовити.

Повний текст рішення виготовлений 03 квітня 2018 року.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляційної скарги через Фастівський міськрайонний суд Київської області за правилами, встановленими в ст.ст. 354-356 ЦПК України відповідно, з урахуванням положень п. 15.5 ч. 1 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Суддя Є.Ю.Чернишова