Справа № 464/541/18
пр.№ 2/464/683/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.03.2018 року Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Теслюка Д.Ю.,

за участі секретаря судового засідання Горбач О.І.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, АДРЕСА_1) до ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_2, АДРЕСА_2) про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 01.02.2018 р. звернулась в суд із позовом, в якому просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, щомісячно, в твердій грошовій сумі в розмірі 2 500 грн., починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Окрім цього, просить стягувати з відповідача в її користь додаткові витрати на дитину у розмірі 1 000 грн. щомісяця і до повного видужання дитини, а також понесені нею витрати на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування позову покликається на те, що за час перебування з відповідачем у шлюбі народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Спільне життя з відповідачем не склалось, тривалий час вони не проживали разом, а 15.03.2017 року шлюб розірвано. Син проживає разом із нею та знаходиться на повному її матеріальному утриманні, відповідач добровільно не надає коштів на утримання дитини. На даний час вона позбавлена матеріальної можливості самостійно утримувати сина. Додаткові витрати на дитину обґрунтовує витратами на оздоровлення дитини та додатковий розвиток, зокрема, їх син є доволі хворобливою дитиною та кожного року потребує оздоровлення, також він займається фехтуванням, відвідує уроки англійської мови, займається плаванням та шахматами. Окрім цього, зазначає, що у відповідача на утриманні інших осіб немає, стягнення по виконавчим документам з відповідача не проводяться, останній працює офіційно, проте частинку заробітку отримує неофіційно, а тому аліменти необхідно стягувати у тверді грошовій формі.

Ухвалою суду від 19.02.2018 р. у справі відкрито провадження.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали з підстав, що викладені у позові, просили суд такий задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні позов визнав частково, не заперечив щодо стягнення з нього аліментів на утримання сина у розмірі 1500 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття, а також понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4 705,09 грн., в частині стягнення додаткових витрат, позов не визнав, покликаючись на те, що надає кошти на оздоровлення та розвиток дитини.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи у їх сукупності та з'ясувавши її дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Сихівського районного суд м. Львова від 15.03.2017 р. розірвано (а.с. 14).

Відповідач є батьком малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження останнього (а.с.13), а відтак, зобов'язаний брати участь у її утриманні.

В судовому засіданні встановлено, що дитина ОСОБА_4 проживає з матір'ю, про що свідчить довідка ЛКП «Під Зуброю» (а.с. 3), та перебуває на її утримані, жодних доказів участі у матеріальному забезпеченні сина відповідачем не надано.

Положеннями ст. 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п'ятою статті 157 цього Кодексу.

Згідно із ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина ( ч.ч. 1, 2, 3 ст. 181 СК України).

За положеннями ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

З положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 р. № 789-ХІІ, а також вищезазначених норм Сімейного кодексу України, вбачається, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Частинами 1, 2 статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Як встановлено в ході розгляду справи, позивач в обґрунтування заявленої суми аліментів у розмірі 2 500 грн. покликається на те, що відповідач, окрім того, що офіційно працевлаштований, частину заробітку отримує неофіційно, проте, жодних належних доказів, що дохід відповідача є значно більшим, не надано та можливість сплачувати останнім аліменти у такому розмірі не доведена.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» встановлено, що у 2018 році прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень.

Як вбачається з довідки №1 від 06.03.2018 року, виданої ОСОБА_3, останній з 05.05.2004 року працює в ТзОВ «Технологічний центр по захисту металів від корозії», на даний момент займає посаду начальника зміни дохід останнього за період з 01.09.2017 р. по 28.02.20108 року склав 78 262, 96 грн., сума до виплати за один місяць становить 10 500, 42 грн. (а.с. 39)

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що в даному випадку аліменти повинні бути визначені у частці від заробітку (доходу) батька. Визначення такого способу виконання відповідачем обов'язку утримувати дитину відповідає інтересам дитини, оскільки в разі підвищення заробітної плати буде збільшуватись і розмір аліментів.

При цьому, суд приходить до висновку, що не буде виходом за межі заявлених позовних вимог стягнення аліментів у частці від доходу.

На підставі вищенаведеного, при визначенні розміру аліментів суд враховує задовільний стан здоров'я дитини, матеріальне становище дитини, яку утримує позивачка, матеріальне становище відповідача, який офіційно працевлаштований, його стан здоров'я, те, що на його утриманні немає інших осіб, та приходить до висновку, що з відповідача в користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини слід щомісячно стягувати аліменти у розмірі 1/4 всіх видів доходу, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. На думку суду, вказаний розмір аліментів є достатнім для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У відповідності до вимог ч.1 ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тобто з 01.02.2018 року, та в порядку ч. 1 ст. 430 ЦПК України допускається негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Згідно із ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо) можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазначені або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Отже, законодавцем закріплено правило, відповідно до якого той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається згаданою вище статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв'язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою.

Відповідно до даної норми обов'язок брати участь у додаткових витратах на дитину поширюється не лише на тих батьків, хто сплачує аліменти, а й на того з батьків, до якого позов про стягнення аліментів не пред'являвся. У такому випадку такий батько зобов'язаний нести додаткові витрати на дитину.

Додаткові витрати не є додатковим стягнення коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, що було ратифіковано Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно позовних вимог, позивач до додаткових витрат на утримання малолітнього сина відносить витрати на його оздоровлення, заняття фехтуванням, плаванням та шахами, а також уроки англійської мови, що по суті відповідно до вищевикладеного не є додатковими витратами на утримання дитини.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Оскільки позивачем ОСОБА_1 не надано належних доказів щодо підтвердження понесених додаткових витрат в розумінні ст. 185 СК України, а тому в задоволенні таких вимог слід відмовити.

Щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із ст. 137 ЦПК України, витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

В підтвердження понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу суду було надано наступні докази: договір про надання правової допомоги та здійснення представництва від 15.01.2018 року, який укладений між ОСОБА_1 та адвокатом ОСОБА_2 (а.с. 15-16), акти виконаних робіт з надання правової допомоги ОСОБА_1 у цивільній справі №464/541/18 від 15.01.2018 року, 02.02.2018 року, 05.03.1018 року (а.с. 43, 45, 48), квитанції № 1, 2, 3 (а.с. 46, 47), розрахунок витрат на правову допомогу по вказаній цивільній справі від 15.03.2018 року (а.с. 41), відповідно до якого загальна сума витрат становить 4 705 грн. 09 коп. Оскільки стороною відповідача не заявлено клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу адвоката, відповідно до ч.ч. 5,6 ст. 137 ЦПК України, а тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача в користь позивача.

Окрім цього, позивач при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір», а тому, враховуючи вимоги ст.141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 640 грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 7, 10, 12, 76, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України,

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, АДРЕСА_1) до ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_2, АДРЕСА_2) про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину - задовольнити частково.

Стягувати із ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_2, АДРЕСА_2) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, АДРЕСА_1) аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/4 всіх видів доходу, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01 лютого 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні інших вимог - відмовити.

Стягнути із ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_2, АДРЕСА_2) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, АДРЕСА_1) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4 705 грн. 09 коп.

Стягнути із ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_2, АДРЕСА_2) в дохід держави судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги через Сихівський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Повний текст рішення виготовлено 19.03.2018 р.

Суддя Д.Ю. Теслюк