АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 22-ц/791/423/18 Доповідач Орловська Н.В.

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2018 року Апеляційний суд Херсонської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Орловської Н.В.

суддів Кутурланової О.В.

ОСОБА_1

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 06 жовтня 2017 року у складі головуючого судді Прохоренко В.В. у справі за позовом ОСОБА_2 до Державного реєстратора Херсонської філії державного підприємства «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень» ОСОБА_3, третя особа Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», про визнання протиправним і скасування рішення державного реєстратора та скасування з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про право власності

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2017 року ОСОБА_2 звернулась із позовом до Державного реєстратора Херсонської філії державного підприємства «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень» ОСОБА_3, третя особа Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк»), про визнання протиправним і скасування рішення державного реєстратора та виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про право власності.

В обгрунтування заявлених позовних вимог посилалась на те, що 08.06.2005р. між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено кредитний договір за умовами якого вона отримала споживчий кредит у вигляді непоновлювальної кредитної лінії в розмірі 18 000 дол.США та 3 300 дол.США на оплату страхових платежів, із терміном повернення до 08.06.2025р.

У забезпечення виконання зобовязання за вказаним кредитним договором ОСОБА_2 передала Банку в іпотеку належну їй квартиру АДРЕСА_1, про що сторонами складено договір іпотеки від 08.06.2005р., посвідчений в нотаріальному порядку.

Вважаючи кредитний договір, договір іпотеки та додаткову угоду такими, що не відповідають нормам діючого законодавства, ОСОБА_2 подала позов до Херсонського міського суду Херсонської області про визнання вказаних договорів недійсними.

05.12.2016р. державним реєстратором Херсонської філії державного підприємства «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень» ОСОБА_3 прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 32722990, на підставі якого в Єдиний державний реєстр речових прав на нерухоме майно внесено запис про власника нерухомого майна, квартири АДРЕСА_2, де власником зазначений ПАТ КБ «ПриватБанк».

Оскільки на теперішній час кредитний договір не розірвано, строк його виконання визначений сторонами до 08.06.2025р., та зміни щодо строку його дії не вносились, а тому рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 05.12.2016р. на підставі застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в договорі іпотеки, є неправомірним і просить виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про право власності № 17816893.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 06 жовтня 2017 року позовна заява повернута позивачу, як така що не підсудна цьому суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, поданої в порядку встановленому ЦПК України, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження. В обгрунтування доводів апеляційної скарги послалась на те, що судом першої інстанції не вірно визначено предмет спору у даній справі та спеціалізація, оскільки у позовній заяві ставиться питання про скасування запису в Державному реєстрі про реєстрацію прав власності, яке є способом захисту права власності на квартиру, яка належить позивачу, а тому така позовна заява має розглядатися судом загальної юрисдикції за правилами цивільного судочинства.

Станом на 06 березня 2018р. відповідач та третя особа не скористалися своїм правом, передбаченим ст.360 ЦПК України, та відзив на апеляційну скаргу не подавали.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, колегією суддів встановлені такі обставини.

Статтею 351 ЦПК України в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до п. 8 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, а тому Апеляційний суд Херсонської області діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Херсонського апеляційного суду в апеляційному окрузі.

Справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу(п.9 ст.1 Перехідних положень вказаного Кодексу).

Згідно з частиною першою статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Апеляційні скарги на ухвали суду, зокрема про повернення заяви, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. (ч.2 ст.369 цього Кодексу)

Як зазначено в частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Суд першої інстанції розглянув позовну заяву, як адміністративний позов, за правилами КАС та визначив, що спір з приводу оскарження дій державного реєстратора щодо внесення змін до державного реєстру речових прав, має розглядатись, згідно п.2 ч.1 ст.18 КАС окружним адміністративним судом і розяснив право оскарження до апеляційного адміністративного суду (а.с.52)

Проте погодитись з таким висновком суду не можна.

За змістом позовної заяви, поданої ОСОБА_2, вбачається, що остання звернулась із позовом в порядку цивільного судочинства, в якій просила скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень і внесення запису до Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно про власника нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1, яка є предметом договору іпотеки, переданої нею Банку в рахунок виконання зобовязання за кредитним договором від 08.06.2005р.

Вважає, що державним реєстратором безпідставно внесено зміни до реєстру речових прав щодо власника нерухомого майна, яке є предметом договору іпотеки, оскільки її зобовязання за кредитним договором від 08.06.2005р., в забезпечення виконання якого позичальником передано нерухоме майно в іпотеку, не припинені.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Розглядаючи справу, суд першої інстанцій виходив з того, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративного суду.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 19 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «субєкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший субєкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 4 КАС).

За правилами пункту 1 частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Враховуючи те, що у справі, яка розглядається, спірні правовідносини повязані із захистом права власності позивача на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1, передану нею в іпотеку в якості забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором, укладеним між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк», та за своїм змістом випливає з договірних відносин, які мають вирішуватися судом за правилами ЦПК, суд першої інстанції, в порушення вимог ст.12 ЦПК України, не вирішив питання щодо надання позивачу можливості уточнити заявлені вимоги у відповідності до обставин, якими позивач їх обгрунтовує, а тому дійшов передчасного висновку щодо повернення позовної заяви ОСОБА_2, як такої, що не підсудна Херсонському міському суду Херсонської області.

За таких обставин колегія суддів не може визнати законною і обґрунтованою оскаржувану ухвалу суду, що є підставою для її скасування і передати питання для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 379 ЦПК України, Апеляційний суд Херсонської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 06 жовтня 2017 року скасувати і справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду питання.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, який є днем складання повного тексту судового рішення і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 06 березня 2018 року.

Головуючий _____________ Н.В.Орловська

Судді: _____________ О.В.Кутурланова

_____________ ОСОБА_1