У х в а л а

29 березня 2018 року

м. Київ

справа № 216/2150/17

провадження № 61-11184 ск 18

Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду Пророка В. В.

розглянув касаційну скаргу Державної казначейської служби України на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 серпня 2017 року та постанову апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 грудня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_2 до держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, третя особа - слідчий слідчого відділу Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області Пеклун Рената Олександрівна, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої знищенням речового доказу,

В с т а н о в и в:

25 січня 2018 року Державна казначейська служба України надіслала засобами поштового зв'язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 серпня 2017 року та постанову апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 грудня 2017 року.

В касаційній скарзі Державна казначейська служба України просить суд касаційної інстанції оскаржувані судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Натомість, у прохальній частині касаційної скарги заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору або звільнення від сплати судового збору, посилаючись на те, що утримання Державної казначейської служби України відбувається за рахунок державного бюджету і вона є державним органом з відповідним обсягом фінансування та затвердженим кошторисом для фінансування власної установи. Станом на 23 січня 2018 року кошти, передбачені Державній казначейській службі України для сплати судового збору, використані у повному обсязі. Кошторисні призначення для сплати судового збору на 2018 рік Державній казначейській службі України передбачені, але такі кошти розділені на 12 частин, асигнування на сплату судового збору відкриваються помісячно.

Проте, у задоволенні вказаного клопотання необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір» та статті 136 ЦПК України враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, а також суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій статті 8 Закону України «Про судовий збір» та частині першій статті 136 ЦПК України, і особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 12 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Разом з цим, у статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, у тому числі й органів державної влади.

У зв'язку із цим обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися достатньою підставою для відстрочення сплати судового збору або звільнення від його сплати, що відповідає статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою судові процедури повинні бути справедливі для всіх учасників процесу.

Тому, Державній казначейській службі України необхідно надати до суду документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (підпункт перший пункту першого частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», в редакції, чинній станом на дату подання позовної заяви).

Згідно зі статтею 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої цієї статті становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

Враховуючи наведене, за подання касаційної скарги на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 серпня 2017 року та постанову апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 грудня 2017 року Державній казначейській службі України необхідно сплатити 12 500 грн 20 коп. судового збору.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УДКСУ у Печерському районі м. Києва, , банк отримувача: ГУ ДКСУ у м. Києві, МФО: 820019, рахунок отримувача: 0007, ККДБ: 22030102.

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Крім того, у порушення вимог пункту 2 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі не зазначено ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України.

Враховуючи наведене, Державній казначейській службі України необхідно надати до суду уточнену редакцію касаційної скарги із зазначенням ідентифікаційного коду юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала. За змістом частини першої статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог цього Кодексу щодо форми і змісту, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Отже касаційну скаргу Державної казначейської служби України необхідно залишити без руху з наданням їй можливості усунути вищевказані недоліки.

На підставі наведеного, керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

У х в а л и в:

Залишити без руху касаційну скаргу Державної казначейської служби України на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 серпня 2017 року та постанову апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 грудня 2017 року, та надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 30 квітня 2018 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя В. В. Пророк