Справа № 445/2262/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

05 березня 2018 року Золочівський районний суд Львівської області

в складі судді Сивак В. М.

при секретарі Захарчук Н.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Золочів цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство АКЦЕНТ-БАНК» звернулося до Золочівського районного суду Львівської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог зазначили, що 05.11.2013 року між Публічним акціонерним товариством «АКЦЕНТ-БАНК» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № б/н ABH0R згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 5 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Позивач свої зобовязання виконав, кредит надав, але відповідач ОСОБА_1 належним чином свої зобовязання не виконав, допустивши прострочення повернення кредиту, внаслідок чого за ним станом на 21.10.2016 року утворилась заборгованість перед позивачем в розмірі 13361,74 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 4613,32 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом в розмірі 3.93 грн., заборгованості по комісії за користуванням кредитом у розмірі 1000,00 грн., пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором у розмірі 6632,03 грн., штрафу (фіксована частина) в розмірі 500,00 грн., штрафу (процентна складова) в розмірі 612,46 грн.

Оскільки, відповідач добровільно здійснювати погашення заборгованості не бажає, позивач змушений був звернутися до суду і просить стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості в розмірі 13361.74 грн., та судові витрати.

Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце час слухання справи про що свідчить оголошення на сайті Золочівського районного суду Львівської області від 23.02.2018 року, в судове засідання не з'явився.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи позицію представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

В ході судового розгляду встановлено, що Публічним акціонерним товариством «АКЦЕНТ-БАНК» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № б/н ABH0R, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 5 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Позивач свої зобовязання виконав, кредит надав, але відповідач ОСОБА_1 належним чином свої зобовязання не виконав, допустивши прострочення повернення кредиту, внаслідок чого за ним станом на 21.10.2016 утворилась заборгованість перед позивачем в розмірі 13361,74 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 4613,32 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом в розмірі 3.93 грн., заборгованості по комісії за користуванням кредитом у розмірі 1000,00 грн., пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором у розмірі 6632,03 грн., штрафу (фіксована частина) в розмірі 500,00 грн., штрафу (процентна складова) в розмірі 612,46 грн.

Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України та ст. 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання (п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України).

Відповідно до п.2 ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежного виконання зобов'язання. Враховуючи, що норма, яка встановлює таке положення, не є диспозитивною, тобто сторони не в змозі змінити її положення та встановити у договорі штраф у вигляді твердої суми або в кратному відношенні до суми зобов'язання суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення фіксованої частини штрафу в сумі 500.00 грн. та процентної складової в сумі 612.46 грн. не підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України,ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Умовами договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності та передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. В даному випадку саме пеня, як різновид неустойки, є спеціальним видом забезпечення виконання грошового зобов'язання і за текстом кредитного договору пеня визначається, як перший із способів забезпечення зобов'язання позичальника перед банком в порівнянні із штрафом і підлягає стягненню, що відповідає правовій позиції викладені у постанові Верховного суду України №6-2003цс15.

Згідно умов кредитного договору позивач взяв на себе зобов'язання сплачувати відсотки за користування кредитом та проводити погашення кредиту .

Взяті на себе зобов'язання відповідач не виконав в повні мірі. Відповідно до ст. ст. 1050, 1054 ЦК України наслідками порушення Боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника вимагати повернення всієї суми кредиту.

Правовідносини, які склалися між сторонами, регулюються ст. 526 ЦК України, відповідно до якої зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами ст. 536 ЦК України.

Зважаючи на наведене, суд, аналізуючи підстави для застосування цивільно - правової відповідальності, щодо нарахування пені та штрафу по даному кредитному договору знаходить їх тотожними, а підстава для їх застосування - порушення боржником строків виконання грошового зобов'язання - одним і тим же порушенням. Зважаючи на що, суд доходить висновку про необхідність відмови у задоволенні позову в частині стягнення штрафу за невиконання умов договору, і наголошує, що на засадах розумності та справедливості, з врахуванням обставин справи, вважає за можливе задовольнити позов лише в частині стягнення пені за несвоєчасне виконання зобов'язань.

За наведених обставин суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме: в частині стягнення заборгованості за кредитом в сумі 4613.32 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 3.93 грн. та заборгованість по комісії за користуванням кредитом 1000.00 грн. та пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 6632.03 грн. Разом 12249.28 грн.

Як вказано п. 3 ч.2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог. А тому, сума судових витрат, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 1267.76 грн. (12249.28 грн. х 100/13361,74 грн = 92%; 1378 грн. х 92% /100= 1267.76 грн.)

На підставі наведеного та керуючись ст. 61 Конституції України, Керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 19, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 280-284, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 251, 252, 525-527, 530, 612, 623, 625, 1048, 1050, 1052, 1054 ЦК України,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково .

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Публічного акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» ) заборгованість за кредитним договором в сумі 12249.28 грн. (дванадцять тисяч двісті сорок дев'ять грн. 28 коп.), та 1267.76 грн. (одну тисячу двісті шістдесят сім грн. 76 коп.) судового збору.

В решті позову відмовити

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення до апеляційного суду Львівської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя ОСОБА_2