АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2018 року

місто Київ

справа № 756/8127/17

провадження №22-ц/796/776/2018

Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних

справ:

головуючого судді - Кулікової С.В.,

суддів - Кравець В.А., Махлай Л.Д.

за участю секретаря - Осінчук Н.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2

відповідач - Українська спеціальна науково-реставраційна проектно-будівельно-виробнича корпорація «Укрреставрація»

треті особи - Публічне акціонерне товариство «Трест «Київміськбуд-3», Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельно-інвестиційна компанія «Інтербудінвест», Приватне акціонерне товариство «Міжнародна інвестиційна компанія «Інтерінвестсервіс»

розглянув у судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2- ОСОБА_3

на заочне рішення Оболонського районного суду міста Києва у складі судді Андрейчук Т.В. від 8 листопада 2017 року у справі про припинення речових прав на квартиру та визнання майнових прав,-

встановив:

У червні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про припинення речового права Української спеціальної науково-реставраційної проектно-будівельно-виробничої корпорації «Укрреставрація» на квартиру №16 за адресою: АДРЕСА_1, визнання за ним майнових прав на вказану квартиру та стягнення судового збору.

Мотивуючи позовні вимоги позивач зазначав, що 5 липня 2005 року між УСНРПБВК «Укрреставрація» та ПАТ «МІК «Інтерінвестсервіс» укладено договір №3 про спільну діяльність без створення юридичної особи. Згідно додаткової угоди №1 від 23 листопада 2006 року до вказаного договору, до спільної діяльності приєдналося ТОВ «БІК «Інтербудінвест». Метою договору було забезпечення спільного інвестування та залучення коштів для будівництва адміністративно-житлового комплексу з вбудовано-прибудованими приміщеннями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, організація безпосереднього будівництва об'єкту, розподіл між учасниками житлових і нежитлових площ об'єкту та отримання прибутку внаслідок продажу таких площ.

Відповідно до розділу 4 договору про спільну діяльність кожен з учасників прийняв на себе певні зобов'язання. Згідно п.4.1. договору УСНРПБВК «Укрреставрація» зобов'язалась оформити документ, що посвідчує право користування земельною ділянкою, виконувати функції замовника по розробці проектної документації на стадії «Проект», сприяти іншим сторонам у розробці, оформленні та погодженні у встановленому чинним законодавством порядку проектної документації для будівництва об'єкта, видати відповідачу ТОВ «БІК «Інтербудінвест» довіреність на право бути представником УСНРПБВК «Укрреставрація» у державних установах, інших підприємствах та організаціях з питань розробки та погодження дозвільної та проектної документації будівництва об'єкта та введення його в експлуатацію, тощо. За рахунок своєї частки УСНРПБВК «Укрреставрація» зобов'язалась передати місту 5% від загальної площі житлових приміщень згідно з рішенням Київської міської ради від 24 квітня 2003 року.

П. 4.5. договору про спільну діяльність передбачено, що ТОВ «БІК «Інтербудінвест» зобов'язалось за рахунок власних коштів забезпечити своєчасне та у повному обсязі фінансування проектних, будівельно-монтажних та пусконалагоджуваних робіт, послуг сторонніх організацій, які виникатимуть при зборі необхідних погоджень, а також придбання матеріалів та обладнання. Крім того, відповідно до п.4.6. договору ТОВ «БІК «Інтербудінвест» має право здійснювати залучення коштів третіх осіб у порядку, встановленому чинним законодавством, з урахуванням заборони на здійснення інвестиційної діяльності по будівництву об'єкту та передавати третім особам частину приміщень із своєї частки в об'єктах у відповідності до акту розподілу житлової і нежитлової площі.

Згідно п.п.5.7., 5.9. договору про спільну діяльність розподіл площі між сторонами здійснюється відповідно до протоколу розподілу житлових і нежитлових площ. Оформлення часток у власність здійснюється у відповідності до чинного законодавства та умов розділу 4 цього договору.

Відповідно до п.п.4.2.4, 4.2.5., 4.4.4., 4.4.5., 4.6.5., 4.6.6. договору про спільну діяльність учасники спільної діяльності мають право отримати свою частку об'єкта та після підписання акту розподілу часток розпоряджатися нею на свій розсуд у відповідності до чинного законодавства України. Згідно п. 1.1.14 договору про спільну діяльність в редакції додаткової угоди №02 від 27.11.2006 року, керівництво спільною діяльністю, ведення бухгалтерського обліку та реєстрація цього договору в органах податкової адміністрації покладається на відповідача ТОВ «БІК «Інтербудінвест».

Відповідно до п.4.5.5 додаткової угоди №01, ТОВ «БІК «Інтербудінвест» зобов'язалося на підставі відповідних довіреностей виконувати функції забудовника та замовника по будівництву об'єкта у повному обсязі та за власний рахунок.

11 грудня 2006 року ТОВ «БІК «Інтербудінвест» довіреністю було уповноважено бути повіреним ПАТ «МІК «Інтерінвестсервіс» та УСНРПБВК «Укрреставрація» і вчиняти від їх імені юридичні факти та фактичні дії, що випливають із функцій забудовника та замовника-інвестора по будівництву об'єкту, здійснювати керівництво спільною діяльністю, ведення бухгалтерського та податкового обліку згідно діючого законодавства України.

Згідно п.4.6.4 додаткової угоди №01 ТОВ «БІК «Інтербудінвест» мало право здійснювати залучення коштів третіх осіб у порядку, встановленому чинним законодавством. Таке право як залучення коштів третіх осіб належало виключно ТОВ «БІК «Інтербудінвест».

Сторони договору №3 про спільну діяльність узгодили, що розподіл площ між ними здійснюється відповідно до Протоколу №1 розподілу житлових та нежитлових площ (додаток №2 до Додаткової угоди №01 від 23 листопада 2006 року до Договору №3 від 5 липня 2005 року), який є невід'ємною частиною договору. Протоколом №1 розподілу загальної житлової, нежитлової площі та машиномісць у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1, підписаному кожним із учасників простого товариства, було визначено перелік квартир, нежитлових приміщень та паркомісць, які належатимуть кожному із учасників Спільної діяльності після завершення будівництва будинку.

Між TOB «БІК «Інтербудінвест» та УСНРПБВК «Укрреставрація» 31 березня 2010 року було підписано протокол №2 розподілу загальної житлової, нежитлової площі та машиномісць у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1, що є додатком до додаткової угоди №1 до договору про спільну діяльність, за яким було погоджено перерозподіл квартир, нежитлових приміщень та машиномісць. Відповідно до вказаного Протоколу, квартири за № 3;4;10;16;20;41;44;52;77;87 передані ТОВ «БІК» «Інтербудінвест».

Отже, підписавши Протокол №2 ТОВ «БІК «Інтербудінвест» та УСНРПБВК «Укрреставрація» в черговий раз висловили свою волю на здійснення відповідного обміну квартирами. Непідписання Протоколу №2 ЗАТ «МІК «Інтерінвестсервіс» жодним чином не впливає на відповідне волевиявлення вищезазначених осіб щодо обміну належними їм частками та не спростовує його.

Вищевказані обставини встановлені в ухвалі Апеляційного суду міста Києва по справі №756/12784/14-ц, що набрало законної сили 22 грудня 2015 року, в рішенні Оболонського районного суду міста Києва в справі № 756/13190/14-ц від 15 листопада 2016 року, що набрало законної сили 26 листопада 2016 року, в рішенні ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 756/7091/14-ц від 22 березня 2017 року.

27 квітня 2010 року спільна діяльність по Договору №3 між ТОВ «БІК «Інтербудінвест», АТ «МІК «Інтерінвестсервіс» та УСНРПБВК «Укрреставрація», від імені яких по довіреності, виданій 11 грудня 2006 року виступав генеральний директор ТОВ «БІК «Інтербудінвест» ОСОБА_4, з однієї сторони, та ВАТ «Трест «Київміськбуд-3», з іншої сторони, було укладено Договір купівлі-продажу майнових прав №29а-1б на квартиру №16 у житловому будинку по АДРЕСА_1.

Відповідно до п. 1.1. вказаного договору ВАТ «Трест «Київміськбуд-3» придбає майнові права на квартиру № 16 за адресою: АДРЕСА_1 на умовах та в порядку, що визначені цим договором.

Відповідно до п. 3.1. Договору купівлі-продажу, вартість майнових прав на квартиру № 16 за адресою: АДРЕСА_1 складала 536 883 грн. 20 коп. Зобов'язання щодо оплати вартості майнових прав на квартиру № 16 за адресою: АДРЕСА_1 ВАТ «Трест «Київміськбуд-3» виконало у повному обсязі, що підтверджується виданою ТОВ БІК «Інтербудінвест» довідкою про проведення розрахунків № 144/1 від 27 квітня 2010 року.

На підтвердження виконання зобов'язань за договором купівлі-продажу майнових прав №29а-16, між Спільною діяльністю в особі ТОВ «БІК «Інтербудінвест» та ВАТ «Трест «Київміськбуд-3», 27 квітня 2010 року, було підписано акт прийому-передачі майнових прав на квартиру 16 за адресою: АДРЕСА_1.

Позивач стверджував, що 30 квітня 2010 року уклав з ВАТ «Трест «Київміськбуд-3» договір про відступлення права вимоги № 29а-16/У1, відповідно до п. 1.1. якого, ВАТ «Трест «Київміськбуд- 3» передає, а він набуває право вимоги на об'єкт - майнові права на квартиру №16 за адресою: АДРЕСА_1, тобто з моменту підписання зазначеного договору, він набув всіх прав та обов'язків, визначених у договорі купівлі-продажу майнових прав (п. 2.2. Договору відступлення).

Згідно п. 2.6. вищевказаного Договору відступлення, за передачу новому кредитору прав первісного кредитора, новий кредитор сплачує первісному кредитору грошові кошти в загальній сумі 547 840 грн. 00 коп. Зазначені кошти були сплачені у повному обсязі, що підтверджується виданою ВАТ «Трест «Київміськбуд-3» довідкою про проведення розрахунків № 7 від 31 травня 2010 року.

Позивач вказував, що після введення в експлуатацію житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, спільна діяльність в особі уповноваженого Генерального директора ТОВ «БІК «Інтербудінвест» ОСОБА_1, який діяв на підставі довіреності від 11 грудня 2006 року, за актом прийому-передачі квартири від 10 квітня 2014 року передала, а він прийняв квартиру № 16 за вказаною адресою, тому з моменту підписання даного акту він набув право на здійснення подальшої реєстрації права власності на спірну квартиру. 12 листопада 2014 року він отримав технічний паспорт на вказану квартиру, інвентаризаційна справа №124817.

Позивач вважає, що з моменту укладання Договору про відступлення права вимоги від 30 квітня 2010 року № 29а-16/У1 та виконання його умов, саме йому належать всі майнові права покупця за договором купівлі-продажу майнових прав від 27 квітня 2010 року № 29а-16.

Крім того позивач вказував, що з метою проведення державної реєстрації права власності на квартиру № 16 за адресою: АДРЕСА_1, він, 16.02.2015 року звернувся із відповідною заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві.

За результатами розгляду вказаної заяви та доданих до неї документів державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві ОСОБА_5 було прийнято рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 19761504 від 3 березня 2015 року; підстава - наявність арештів (все нерухоме майно) в Державному реєстрі речових прав та в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна.

У зв'язку з цим він звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_5 про визнання протиправним та скасування зазначеного рішення № 19761504 від 3 березня 2015 року про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень та зобов'язання повторно розглянути заяву про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 17 листопада 2015 року у справі № 826/6452/15 визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві ОСОБА_5 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 19761504 від 03.03.2015 року; зобов'язати Реєстраційну службу Головного управління юстиції у місті Києві повторно розглянути подану ОСОБА_6 заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за реєстраційним номером 10223052 від 16 лютого 2015 року.

18 січня 2016 року звернувся до Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в м. Києві із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 15293457 для проведення державної реєстрації прав власності на квартиру № 16 за адресою: АДРЕСА_1, однак зареєструвати своє право власності на квартиру не зміг, оскільки УСНРПБВК "Укрреставрація" в порушення його майнових прав на квартиру зареєструвало за собою право власності. Рішенням № 27887264 від 21 січня 2016 року державний реєстратор прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в м. Києві Корчинської ЛіліїВолодимирівни ОСОБА_2 було відмовлено в державній реєстрації права власності на квартиру № 16 за адресою: АДРЕСА_1; підстава - відповідно до Реєстру речових прав на нерухоме майно квартира № 16 за адресою: АДРЕСА_1 була зареєстрована на праві приватної власності за Українською спеціальною науково-реставраційною проектно-будівельно-виробничою корпорацією «Укрреставрація» 19 листопада 2014 року.

Таким чином, УСНРПБВК «Укрреставрація» незаконно вчинило дії щодо реєстрації права власності вищевказаної квартири на себе, так як на момент державної реєстрації права власності вказаної квартири, майнові права на квартиру не належали УСНРПБВК «Укрреставрація», а належали Позивачу згідно Закону і Договору, що підтверджується письмовими доказами, наданими Позивачем.

Позивач вважає, що УСНРПБВК «Укрреставрація» не мала необхідного обсягу цивільної дієздатності для реєстрації вищевказаної квартири на себе, оскільки майнові права на спірну квартиру їй не належали, а були значно раніше передані нею до частки ТОВ "БІК «Інтербудінвест». Отже, оскільки ТОВ "БІК «Інтербудінвест», як забудовник та власник майнових прав на об'єкт, не передавало за актом приймання-передачі УСНРПБВК «Укрреставрація» майнові права на квартиру, тому УСНРПБВК «Укрреставрація» не мала юридичного права реєструвати на себе вказану квартиру і свідомо приховала від державного реєстратора існування обставин щодо наявності у третіх осіб прав на спірну квартиру, а державна реєстрація проведена в 2014 році, тобто після того, як майнові права на квартиру №16 були відчужені на користь ВАТ «Трест «Київміськбуд-3» в квітні 2010 року по договору купівлі-продажу майнових прав.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єктів нерухомого майна від 12.05.2017р. № 86873526 (далі Інформаційна довідка) право власності на квартиру № 16 за адресою: АДРЕСА_1 зареєстроване 19 листопада 2014 року за УСНРПБВК «Укрреставрація». У інформаційній довідці зазначено: « підстава виникнення права власності - свідоцтво про право власності на нерухоме майно за № 30520177 видане 5 грудня 2014 року, видавник: Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві; підстава внесення запису - Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 17749397 від 5 грудня 2014 року; Державний реєстратор: ОСОБА_5 Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві».

На підставі викладеного, позивач вказує, що УСНРПБВК «Укрреставрація» незаконно оформило за собою право власності на квартиру № 16 за адресою: АДРЕСА_1, майнові права на яку належать йому по договору про відступлення права вимоги №29а-16/У1 від 30 квітня 2010 року, договору купівлі-продажу майнових прав від 27 квітня 2010 року №29а-16, Акту прийому-передачі квартири від 10 квітня 2014 року, залишивши його без квартири, що є грубим порушенням п.5.ст.7 Закону України «Про Інвестиційну діяльність», Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», ст. 190 Цивільного кодексу України, умов Договору купівлі-продажу майнових прав №29а-16 на квартиру №16 у житловому будинку по АДРЕСА_1 від 27 квітня 2010 року.

Заочним рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 8 листопада 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просить скасувати заочне рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов повністю і стягнути з відповідача судовий збір в сумі 23 327 грн. 61 коп.

Представник позивача посилається на невідповідність рішення суду нормам матеріального та процесуального права, неповне з'ясування всіх фактичних обставин справи, оскільки суд відмовив позивачу у захисті порушеного права шляхом припинення права власності УСНРПБВК «Укрреставрація» з мотивів невірно обраного позивачем способу захисту порушеного права, зазначаючи, що, він вправі у судовому порядку вимагати скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 яке унеможливлює набуття ним права власності на спірну квартиру.

Позивач вважає, що при наявності спору про право щодо спірного нерухомого майна, скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності на спірну квартиру не може вважатися належним способом захисту порушеного права, оскільки рішення державного реєстратора не є правовстановлюючим документом, тому до вирішення спору про право на спірну квартиру по суті, висунення вимог в межах такого спору про скасування рішення державного реєстратора є передчасним, адже, скасування державної реєстрації є правовим наслідком прийняття судом рішення про припинення права власності відповідача. Відповідно до п. 8 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІ від 3 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч.6 ст.147 Закону України від 2 червня 2016 року №1402- VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень цього Закону, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Українська спеціальна науково-реставраційна проектно-будівельно-виробнича корпорація «Укрреставрація», ПАТ «Трест «Київміськбуд-3», ТОВ «Будівельно-інвестиційна компанія «Інтербудінвест», ПрАТ «Міжнародна інвестиційна компанія «Інтерінвестсервіс» про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, проте в судове засідання свого представника не направили, заяви про відкладення розгляду справи не подали, тому відповідно до ст. 372 ЦПК України колегія суддів провела розгляд справи за відсутності відповідача та третіх осіб.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_3, який підтримав апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що між УСНРПБВК «Укрреставрація» та ЗАТ «МІК «Інтерінвестсервіс» укладено договір про спільну діяльність без створення юридичної особи від 5 липня 2005 року №3. Підписавши додаткову угоду від 23 листопада 2006 року №01, до договору про спільну діяльність приєдналося ТОВ «БІК «Інтербудінвест», при цьому умови договору про спільну діяльність були викладені у новій редакції з урахуванням прийняття до спільної діяльності нового учасника.

Предметом договору є виконання сторонами комплексу проектно-вишукувальних, будівельних робіт та введення об'єкту в експлуатацію на земельній ділянці з метою отримання сторонами новозбудованих площ жилих та нежитлових приміщень відповідно до своїх часток, визначених договором. Об'єктом за цим договором є адміністративно-житловий будинок з вбудовано-прибудованими приміщеннями, що знаходиться на вул. Автозаводській, 29-А в м. Києві.

Розподіл площ між сторонами договору здійснюється відповідно до протоколу №1 розподілу житлових та нежитлових площ (додаток №2 до додаткової угоди від 23 листопада 2006 року №01 до договору від 05 липня 2005 року №3), який є невід'ємною частиною договору.

Протоколом від 24 листопада 2006 року №1 розподілу загальної житлової, нежитлової площі та машиномісць у житловому будинку на вул. Автозаводській, 29-А, підписаним усіма сторонами договору про спільну діяльність, визначено перелік квартир, нежитлових приміщень та паркомісць, які належатимуть кожному із учасників договору про спільну діяльність після завершення будівництва будинку.

Протокол №2 розподілу загальної житлової, нежитлової площі та машиномісць у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1, визначено, що квартири №№3, 4, 10, 16, 20, 41, 44, 52, 77, 87 передані ТОВ «БІК «Інтербудінвест», яке отримало виключне право на подальше розпорядження та визначення майбутньої долі цих квартир, у тому числі на квартиру АДРЕСА_1, відійшли до частки ТОВ «БІК «Інтербудінвест».

27 квітня 2010 року між ТОВ «БІК «Інтербудінвест», ЗАТ «МІК «Інтерінвестсервіс» та УСНРПБВК «Укрреставрація» з однієї сторони та ВАТ «Трест «Київміськбуд-3» з іншої, укладено договір №29а-16, за умовами якого ВАТ «Трест «Київміськбуд-3» придбало майнові права на квартиру АДРЕСА_1, і 27 квітня 2010 року було підписано акт прийому-передачі майнових прав на вказану квартиру із зазначенням загальної вартості майнових прав на об'єкт нерухомості у розмірі 536 883,20 грн.

30 квітня 2010 року між ВАТ «Трест «Київміськбуд-3» та ОСОБА_6 було укладено договір про відступлення права вимоги №29а-16/У1, за умовами ВАТ «Трест «Київміськбуд-3» передало ОСОБА_6 право вимоги на майнові права на квартиру АДРЕСА_1.

Позивач у повному обсязі сплатив вартість майнових прав на квартиру АДРЕСА_1 у сумі 547840,00 грн., що підтверджується довідкою про проведення розрахунків від 31 травня 2010 року №7, виданою ВАТ «Трест «Київміськбуд-3» та довідкою від 16 жовтня 2012 року №229, виданою ТОВ «БІК «Інтербудінвест», а відтак набув всіх прав та обов'язків покупця за договором купівлі-продажу майнових прав від 27 квітня 2010 року №29а-16.

Після введення в експлуатацію житлового будинку №29-А на вул. Автозаводській в Києві 10 квітня 2014 року позивач та ТОВ «БІК «Інтербудінвест», ПАТ «МІК «Інтерінвестсервіс», УСНРПБВК «Укрреставрація» підписали акт прийому-передачі квартири №16 у цьому будинку, а 12 листопада 2014 року ОСОБА_6 отримав технічний паспорт на вищевказану квартиру.

З метою здійснення державної реєстрації права власності на квартиру він звернувся з заявою до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, проте рішенням від 3 березня 2015 року йому було відмовлено у державній реєстрації прав та їх обтяжень у зв'язку з накладенням на все нерухоме майно, що належить на праві власності ТОВ «БІК «Інтерінвестсервіс».

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 листопада 2015 року визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 3 березня 2015 року №19761504, зобов'язано Реєстраційну службу Головного управління юстиції у Києві повторно розглянути подану ОСОБА_6 заяву про державну реєстрацію прав та обтяжень від 16 лютого 2015 року за реєстраційним номером 10223052.

За повторним зверненням 18 січня 2016 року з заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, позивачу було відмовлено у державній реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1, оскільки право власності на квартиру було зареєстроване за УСНРПБВК «Укрреставрація» за рішенням державного реєстратора Володкевича В.В. від 19 листопада 2014 року.

Речовим правом є право, що забезпечує задоволення інтересів правомочної особи шляхом безпосереднього впливу на річ. Речові права належать до абсолютних. Тобто юридична належність певній особі означає, що всі інші особи зобов'язані визнавати цю належність і не порушувати її. Речовими правами є право власності та речові права на нерухоме майно.

Підстави припинення речового права власника на майно визначені ст. 346 ЦК України, згідно якої право власності припиняється у разі: відчуження власником свого майна; відмови власника від права власності; припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; знищення майна; викупу пам'яток культурної спадщини; примусового відчуження земельних ділянок приватної власності, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону; звернення стягнення на майно за зобов'язаннями власника; реквізиції; конфіскації та припинення юридичної особи чи смерті власника.

Право власності може бути припинене в інших випадках, встановлених законом.

Наведені позивачем підстави для припинення права власності на майно, а саме - набуття УСНРПБВК «Укрреставрація» права власності на квартиру АДРЕСА_1 при наявності у ОСОБА_2 права власності на майнові права на спірну квартиру, отриманого на законних підставах, не можуть бути застосовані для припинення права власності УСНРПБВК «Укрреставрація» на квартиру АДРЕСА_1.

Також колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав у задоволенні вимоги про визнання майнових прав на цей об'єкт нерухомості за позивачем з наступних підстав.

Згідно ст. 190 ЦК України майном як особливим об'єктом вважаються річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки.

Майнові права є неспоживною річчю та визнаються речовими правами.

Майнові права на нерухомість - об'єкт будівництва (інвестування) не вважаються речовими правами на чуже майно, оскільки об'єктом цих прав не є чуже майно, а також не вважаються правом власності, оскільки об'єкт будівництва (інвестування) не існує на момент встановлення іпотеки, а тому не може існувати й право власності на нього.

Майнове право, що є предметом договору купівлі-продажу, - це обумовлене право набуття в майбутньому прав власності на нерухоме майно (право під відкладальною умовою), яке виникає тоді, коли виконані певні, але не всі правові передумови, необхідні й достатні для набуття речового права.

Майновими визнаються будь-які права, пов'язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовою частиною права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права та право вимоги.

Майнове право, яке можна визначити як право очікування, є складовою частиною майна, як об'єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому.

Захист майнових прав здійснюється у порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства.

Згідно ст. 392 ЦПК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації прав на нерухоме майно після завершення будівництва та прийняття його в експлуатацію.

Оскільки, відповідно до ст. 328 ЦК України, набуття права власності - це певний юридичний механізм, з яким закон пов'язує виникнення в особи суб'єктивного права власності на окремі об'єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об'єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному ст. 392 цього Кодексу.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_2 виконав свої грошові зобов'язання за договором про відступлення права вимоги від 30 квітня 2010 року №29а-16/У1, повністю сплативши вартість майнових прав на квартиру АДРЕСА_1, та набув майнові праві на цей об'єкт нерухомості, а тому відсутні підстави для визнання за останнім цього права у судовому порядку.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Як роз'яснено в п. 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5, застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із того, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК, позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача.

Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України, в редакції, що діяла на час розгляду справи, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З урахуванням цих, норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення його права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (ст. ст. 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема ст. 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відтак зазначена норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес.

Порушення права пов'язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликане поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

З урахуванням того, що позивачем виконані зобов'язання за договором про відступлення права вимоги від 30 квітня 2010 року №29а-16/У1 та вчинено дії, спрямовані на виникнення юридичних фактів, необхідних і достатніх для отримання права вимоги переходу права власності на вказаний об'єкт нерухомості, позивач вправі у судовому порядку вимагати скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за УСНРПБВК «Укрреставрація», яке унеможливлює набуття ним права власності на спірну квартиру.

Разом з тим, державним реєстратором Володкевич В.В. не враховано, що ОСОБА_2 набув право власності на майнові права на квартиру АДРЕСА_1 на законних підставах, згідно укладеного 30 квітня 2010 року договору з ВАТ «Трест «Київміськбуд-3» та був власником вказаних прав на момент набуття УСНРПБВК «Укрреставрація» права власності на спірну квартиру.

Тобто, рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності на спірну квартиру за УСНРПБВК «Укрреставрація» прийнято помилково, однак позивачем не заявлено вимогу про його скасування, у відповідному порядку, визначеному законодавством, про що правильно зазначив суд першої інстанції у своєму рішенні.

Враховуючи викладене, судом першої інстанції повно з'ясовані обставини справи, оцінені надані докази, правильно застосовані норми матеріального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, інших доводів незаконності рішення суду представником позивача наведено не було.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За вказаних обставин та згідно п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку про залишення рішення суду без змін, а скарги без задоволення.

Керуючись ст.ст. 268, 374, 375, 383, 384, 389 ЦПК України, Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2- ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Заочне рішення Оболонського районного суду міста Києва від 8 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий: С.В. Кулікова

Судді: В.А. Кравець

Л.Д.Махлай