Справа № 309/3929/16-ц
П О С Т А Н О В А

Іменем України

26 березня 2018 року м. Ужгород

апеляційний суд Закарпатської області у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.

суддів: Кожух О.А., Куштана Б.П.

з участю секретаря судового засідання: Пилип Ю.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Хустського районного суду про залишення заяви без розгляду, постановленої 16 листопада 2017 року головуючим суддею Довжанин М.М. у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» про визнання недійсним кредитного договору, -

встановив:

ОСОБА_2 оскаржила в апеляційному порядку ухвалу Хустського районного суду Закарпатської області від 16.11.2017 року, якою позов залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі просить ухвалу суду скасувати та направити матеріали справи для продовження розгляду до суду першої інстанції. В обґрунтування скарги посилається на помилковість висновку суду про те, що її було належним чином повідомлено про судові засідання.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що така підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п. 9 Перехідних положень ЦПК України (тут і надалі в редакції чинній з 15 грудня 2017 року) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Залишаючи без розгляду позовну заяву, суд першої інстанції послався на те, що позивач та його представник повторно у судове засідання не з'явилися без поважних причин, хоча про час і місце розгляду були повідомлені належним чином.

Однак з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.207 ЦПК України (в редакції чинній до 15.12.2017 року) суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Згідно ч.1 ст.74 ЦПК України (в редакції чинній до 15.12.2017 року) судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик.

Частинами 1, 2 ст. 76 ЦПК України (в редакції чинній до 15.12.2017 року) передбачено, що судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки. Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду.

З аналізу даної норми слідує, що доказом належного повідомлення сторони про час і місце судового розгляду є розписка про одержання судової повістки.

Відповідно до ч.3 ст.191 ЦПК України (в редакції чинній до 15.12.2017 року) суд, відкладаючи розгляд справи або оголошуючи перерву в її розгляді, призначає відповідно день нового судового засідання або його продовження, про що ознайомлює під розписку учасників цивільного процесу, присутніх у судовому засіданні.

З матеріалів справи слідує, що представник позивача був належним чином повідомлений про судове засідання від 12.10.2017 року, про що свідчить розписка про вручення повістки в суді (а.с.94). Таке повідомлення представника позивача вважається належним зважаючи на приписи ч.3 ст.191 ЦПК України (в редакції чинній до 15.12.2017 року).

В той же час, у матеріалах справи відсутні докази належного повідомлення позивача чи його представника про судове засідання яке було призначено на 16.11.2017 року. Посилання суду на те, що вищезазначена розписка про вручення повістки в суді є доказом такого повідомлення є помилковим, оскільки у вказаній розписці нічого не вказано про дату судового засідання 16.11.2017 року.

Тобто, суд дійшов помилкового висновку про залишення позову без розгляду.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Виходячи з наведеного та керуючись нормами статей 367, 374, 379, 381, 382 і 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_2, задовольнити.

Ухвалу Хустського районного суду від 16 листопада 2017 року про залишення заяви без розгляду скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 29 березня 2018 року.

Суддя-доповідач

Судді