26.03.2018 Справа № 756/4546/17
№2/756/902/18
№756/4546/17-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

26 березня 2018 року Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Шевчука А.В.,

при секретарі - Марценюк А.І.

за участю позивачів: ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в:

У березні 2017 року позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про визнання останнього таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовувала тим, що ОСОБА_3 являється її двоюрідним братом, проживаючи в іншому місті та маючи намір влаштуватися на роботу відповідач звернувся з проханням про тимчасову реєстрацію у квартирі. Проте починаючи з 2008 року відповідач в квартирі не з'являвся, місце його проживання не відомо, жодних витрат на утримання квартири не здійснює, комунальні платежі не сплачує, однак залишився бути зареєстрованим за адресою квартири АДРЕСА_1

ОСОБА_1 зазначила, що вона зі своєю дочкою ОСОБА_2 є співвласниками квартири АДРЕСА_1, при цьому змушені сплачувати значно більшу суму за комунальні послуги та нести додаткові витрати на утримання житла з огляду на реєстрацію в квартирі ОСОБА_3.

У зв»язку із цим, позивачі просили про задоволення позовних вимог.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про що в справі містяться відповідні докази. Заяв, заперечень, клопотань суду не надав, в зв'язку з чим суд визнає його неявку без поважних причин та вважає можливим розглянути справу у його відсутності по наявним в справі доказам та постановити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України.

Суд, заслухавши позивачів та дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно Свідоцтва про право власності на житло від 22.11.2006 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласниками квартири АДРЕСА_1.

Згідно Довідки Форма №3 від 24.03.2017 року, №80/1241 «Центр комунального сервісу» ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 зареєстровані в квартирі АДРЕСА_1 (а.с. 11).

Факт непроживання відповідача за адресою квартири АДРЕСА_1 протягом останніх трьох років засвідчується довідкою Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1» Оболонського району м. Києва від 19.02.2018 року про відсутність звернень ОСОБА_3 за медичною допомогю, крім того, згідно відповіді від 12.03.2018 року №Т483/125/51/05-2018, виданої Оболонським УП НП України ГУ в м. Києві, ОСОБА_3 із заявами та повідомленнями щодо чинення перешкод у проживанні в квартирі АДРЕСА_1 до Оболонського УП НП України ГУ в м. Києві не звертався.

Підтвердженням відсутності ОСОБА_3 за адресою місця реєстрації є акт, що складнений сусідами ОСОБА_4, що зареєстрована в квартирі АДРЕСА_3 та ОСОБА_5 зареєстрованого в квартирі АДРЕСА_4 від 23.03.2018 року, про відсутність (не проживання) відповідача за місцем реєстрації відповідача протягом останніх трьох років.

Аналізуючи зібрані у справі докази у сукупності, суд вважає доведеним той факт, що відповідач не мешкає за адресою: АДРЕСА_2.

Тобто, відповідач на час звернення позивача до суду не мешкає в квартирі АДРЕСА_1 більше одного року поспіль.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, "Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним."

Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

У відповідності до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Стаття 321 ЦК України зазначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 383 ЦК України, власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Статтею 386 ЦК України визначено засади захисту права власності: Держава забезпечує рівний захист усіх суб'єктів права власності.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як співвласники мають право на здійснення права власності на належну їм частину квартири АДРЕСА_1 та вимагати усунення порушень цього права.

Ч.2 ст. 405 Цивільного кодексу України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про необхідність визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право на користування квартирою АДРЕСА_1

Згідно зі ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Враховуючи зазначене, відповідно до ст. 41 Конституції України, ст.ст. 316, 319, 321, 383, 386, 391, 405 Цивільного кодексу України, керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 81, 89,141, 280, 259, 263, 264 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, таким, що втратив право на користування квартирою АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 320 (триста двадцять) гривень 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, на користь ОСОБА_2 судовий збір у сумі 320 (триста двадцять) гривень 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його прголошення.

Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання заяви про перегляд заочного рішення або апеляційної скарги, якщо заяву про перегляд заочного рішення або апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя А.В. Шевчук