рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

13 лютого 2018 року м. Білгород-Дністровський

БілгородДністровський міськрайонний суд Одеської області

у складі головуючого - судді Шевчук Ю.В.,

при секретарі Мамончик К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород-Дністровському справу за позовом ОСОБА_1 до Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно, вказуючи, що вона звернулася до нотаріальної контори для вступу у спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2, яка померла 22.11.2015 року, однак, їй у цьому було відмовлено через те, що при зборі документів до нотаріуса було втрачено оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку в звязку з чим позивачка вимушена була звернутися до суду з позовною заявою.

Позивачка у судове засідання не зявилася, надала суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити, та розглянути справу за її відсутністю.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, подав заяву згідно якої просив розглянути справу за його відсутністю, не заперечуючи проти позовних вимог.

Враховуючи, що відповідач був належним чином завчасний сповіщений про час і місце розгляду справи, і не зявився в судове засідання, суд вважає за необхідним відповідно до ч.9 ст.76 ЦПК України розглянути справу у відсутності відповідача.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах.

У судовому засіданні встановлено, що 22 листопада 2015 року померла мати позивачки ОСОБА_2, якою 28.10.2013 року було складено заповіт, зареєстрований в реєстрі за № 49, відповідно до якого померла ОСОБА_2 заповідала позивачці ОСОБА_1 - земельну ділянку № 26 в масиві № 22, площею 2,59 га, яка розташована на території Крутоярівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до Державного акту на право власності на землю серії IV-ОД № 065902 від 21.10.2003 року, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 24/10, належала ОСОБА_2.

В встановлений законом шестимісячний термін позивачка звернулася до нотаріальної контори для оформлення спадщини, але їй було відмовлено у звязку з тим, що відсутній оригінал державного акту на право приватної власності на земельну ділянку.

Позивачкою було зроблено оголошення у газеті «Слово Приднестровья» за 21.12.2017 року, згідно якого втрачений державний акт на право приватної власності землю серії IV-ОД № 065902 від 21.10.2003 року на земельну ділянку № 26 в масиві № 22, площею 2,59 га, яка розташована на території Крутоярівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належить ОСОБА_2, вважається недійсним, яке знаходиться у матеріалах справи.

У пункті 23 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відкриту після смерті матері спадщину позивачка фактично прийняла, оскільки постійно проживала разом з померлою до дня її смерті, на даний час сплачує земельний податок за земельну ділянку, прийняв на зберігання право установчу документацію на спадкове майно.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як п'яти років до часу відкриття спадщини.

Як передбачено п.4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріус України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 р №296/5, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлююго документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних видачі свідоцтва про право па спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Виходячи із змісту ст. ст. 391, 392 ЦК України у разі смерті власника нерухо майна, щодо якого правовстановлюючий документ відсутній, питання визнач належності цього майна вирішується в судовому порядку.

Відповідно до Постанови Судової палати у цивільних справах Верховного 1 України від 23.01.2013 року у справі № 6-164цс12, зазначено, що у спадкоємця, як встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець . захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до гл. 29 ЦК України. Якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме м щодо якого відсутній правоустановлюючий документ, спадкоємець може захищати права відповідно до ст. 392 ЦК України.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст, 392 ЦК України в разі відсутності документів на право власності, власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку.

Відповідно до ст. 81 Земельного Кодексу України передбачено, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України - захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав.

Згідно відповіді Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори № 57/01-16 від 29.01.2018 року спадкова справа щодо майна померлої 22.11.2015 року ОСОБА_2 на заводилась..

У відповідності зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом має право прийняти спадщину, і незалежно від часу його прийняття вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Враховуючи, що позивачка являється єдиним спадкоємицею спадкового майна, інших спадкоємців за законом та заповіту не має, те, що позивачка фактично прийняла у своє володіння спадщину, суд вважає, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно, яке складається з: земельної ділянки № 26 в масиві № 22, площею 2,59 га, яка розташована на території Крутоярівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до Державного акту на право власності на землю серії IV-ОД № 065902 від 21.10.2003 року, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 24/10, належала ОСОБА_2. обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, попередньо визнавши державний акт на земельну ділянку втраченим.

Керуючись ст.ст.16,268,328,1217,1225,1268 ЦК України, ст. ст. 11-13, 81, 83, 258, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, , суд, -

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов ОСОБА_1.

Державний акт на право приватної власності землю серії IV-ОД № 065902 від 21.10.2003 року на земельну ділянку № 26 в масиві № 22, площею 2,59 га, яка розташована на території Крутоярівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належить ОСОБА_2 визнати втраченим.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку № 26 в масиві № 22, площею 2,59 га, яка розташована на території Крутоярівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до Державного акту на право власності на землю серії IV-ОД № 065902 від 21.10.2003 року, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 24/10, належала ОСОБА_2.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом

Суддя: