Справа №478/443/18 пров. №2-о/478/18/2018
У х в а л а

про залишення заяви без руху

29 березня 2018 року Суддя Казанківського районного суду Миколаївської області Сябренко І.П. ознайомившись з матеріалами заяви ОСОБА_1, заінтересована особа: приватний нотаріус Казанківського районного нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення,

В с т а н о в и л а:

28.03.2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення в якій посилаючись на необхідність підтвердження юридичного факту, що має значення для створення умов щодо здійснення нею права користування та розпорядження житловим будинком, просила встановити факт належності їй ОСОБА_1, свідоцтва про право на спадщину за законом серії АВА №945554 виданого 25.05.1999 року Казанківською державною нотаріальною конторою Миколаївської областіна ім'я ОСОБА_3.

Вивчивши матеріали заяви, приходжу такого висновку.

Нормами ЦПК України визначено окреме провадження, як вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

За правилами цивільного процесуального законодавства, заяви у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення мають відповідати загальним правилам щодо змісту і форми, встановленим статтями 175, 177 ЦПК України, а також вимогам, що ставляться до її змісту, передбаченими ст.318 ЦПК України.

Заяву ОСОБА_1 подано без додержання вимог встановлених п.2 ч.3 ст.175 ЦПК України та п.2 ч.1 та ч.2 ст.318 ЦПК України, виходячи з наступного.

Ч.3 ст.42 ЦПК України передбачено що, у справах окремого провадження учасниками справи є заявники, інші заінтересовані особи.

Відповідно до ч.3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Згідно ч.4 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

В силу розяснень, викладених в п.п.2, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обовязки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. У справах про спадкування нотаріуси не є заінтересованими особами і не повинні залучатися до участі у справі (п.18).

У відповідності до вимог п.2 ч.3 ст.175 ЦПК України заявником у заяві не зазначено імя (найменування) заінтересованої особи, її місце проживання (перебування).

Згідно п.2 ч.1 та ч.2 ст.318 ЦПК України, у заяві повинно бути зазначено причини, що унеможливлюють одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт та до заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Тобто за змістом даної статті, суди встановлюють юридичні факти тільки у разі, коли особою вчинено всі можливі заходи по отриманню необхідних документів. І тільки у разі наявності об'єктивних причин, які не залежать від волі особи, що обумовлюють неможливість отримання документу на підтвердження юридичного факту, такий факт може встановити суд у порядку окремого провадження.

Відповідно до п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (з подальшими змінами), при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що організація, яка видала правовстановлюючий документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

За таких обставин заявнику слід звернутися до організації (Казанківська державна нотаріальна контора Миколаївської області), яка видала правовстановлюючі документи із заявою про внесення відповідних виправлень, у разі не можливості встановити факт належності документів у позасудовому порядку надати суду відповідні докази.

За таких обставин згідно до вимог ч.1 ст.185 ЦПК України заява ОСОБА_1 підлягає залишенню без руху з встановленням строку для усунення недоліків.

Керуючись ст.185 ЦПК України, суддя

У х в а л и л а:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: приватний нотаріус Казанківського районного нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, - залишити без руху.

Надати заявнику строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху, для усунення зазначених в цій ухвалі недоліків, а саме: зазначити заінтересовану особу та подати докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідку про неможливість відновлення втрачених документів.

У випадку невиконання вимог ухвали у зазначений строк заява вважатиметься неподаною і буде повернена заявнику.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя