АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 755/9182/17 Головуючий у 1 інстанції: Виниченко Л.М.
Провадження № 22-ц/796/2542/2018 Доповідач: Шебуєва В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Оніщука М.І., Українець Л.Д.,

секретар Майданець К.В.,

розглянувши апеляційну скаргу заступника прокурора міста Києва Репецького С. на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 21 грудня 2017 року в справі за позовом прокурора Київської місцевої прокуратури № 4 в інтересах держави в особі Київської міської ради до ОСОБА_3, треті особи: Київська міська рада, Дніпровська районна у м. Києві державна адміністрація, Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва», про витребування майна,-

в с т а н о в и в:

У червні 2017 року прокурор Київської місцевої прокуратури № 4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, треті особи: Київська міська рада, Дніпровська районна у м.Києві державна адміністрація, Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва», про витребування майна. Зазначив, що нежитлове приміщення - сміттєзбірник загальною площею 27 кв. м по АДРЕСА_1 є об'єктом комунальної власності та передане в управління Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації. Згідно розпорядження Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації від 13.02.2015 № 61 вказане нежитлове приміщення закріплено на праві господарського відання за Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва». Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, право власності на нежитлові приміщення-сміттєзбірник по АДРЕСА_1 було зареєстроване за ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_1, виданого 23.11.2004 р. виконавчим комітетом Київської міської ради. Разом з тим, видача зазначеного свідоцтва не здійснювалась, нежитлове приміщення сміттєзбірник по АДРЕСА_1 як окремий об'єкт нерухомого майна на праві власності не реєструвався. Посилаючись на те, що у ОСОБА_3 були відсутні підстави для набуття права власності на нежитлове приміщення за вказаною адресою, прокурор просив суд витребувати його у ОСОБА_3 на користь територіальної громади м. Києва в особі Київської міської ради.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 21 грудня 2017 року відмовлено в задоволенні позову прокурора Київської місцевої прокуратури №4.

В апеляційній скарзі заступник прокурора міста Києва Репецький С. просить скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясуванння судом обставини, що мають значення для справи. Вважає безпідставною відмову суду у позові із посиланням на те, що видане на ім'я ОСОБА_3 свідоцтво про право власності від 23 листопада 2004 року та державна реєстрація права власності не оспорена. Також не погоджується з висновком суду про недоведеність факту належності спірного нежитлового приміщення комунальній власності територіальної громади м.Києва. Зазначає, що нежитлове приміщення - сміттєзбірник загальною по АДРЕСА_1 віднесене до комунальної власності на підставі рішення Київської міської ради від 02 грудня 2010 року №284/5096 «Про питання комунальної власності територіальної громади м. Києва». Відсутність реєстрації права власності на спірне нежитлове приміщення-сміттєзбірник не позбавляє власника речового права на майно та не свідчить про відсутність такого права. Згідно листа Департаменту комунальної власності м.Києва від 19 жовтня 2016 року оформлення та видача свідоцтва про право власності НОМЕР_1 від 23 листопада 2004 року на ім'я відповідача не здійснювалася, а тому визнання його недійсним не вимагається. Відповідач ОСОБА_3 позов визнав. Оскільки уповноваженими органами не приймалося рішення про передачу спірного нежитлового приміщення у власність ОСОБА_3, воно підлягає витребуванню із володіння останнього.

В апеляційній інстанції заступник прокурора міста Києва та представник Київської міської ради підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

ОСОБА_3 та його представник у вирішенні апеляційної скарги покладаються на розсуд суду.

Представник КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» в судове засідання не з'явився, КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» повідомлене про місце і час розгляду справи, а тому судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи у його відсутності.

Вислухавши пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно рішення Київської міської ради від 02 грудня 2010 року №284/5096 «Про питання комунальної власності територіальної громади м. Києва» нежитлове приміщення міттєзбірник по АДРЕСА_1 увійшов до затвердженого переліку об'єктів права комунальної власності територіальної громади м.Києва.

Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради від 10 грудня 2010 року № 1112 «Про питання організації управління районами в місті Києві» нежитлове приміщення сміттєзбірник по АДРЕСА_1 передано до сфери управління Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації (а.с. 9-20).

Розпорядженням Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації від 13 лютого 2015 року №61 «Про організаційно-правові заходи, пов'язані з виконанням рішення Київської міської ради від 09 жовтня 2014 року № 270/270 «Про удосконалення структури управління житлово-комунального господарства м. Києва», нежитлове приміщення загальною площею 27 км. м. по АДРЕСА_1 закріплено на праві господарського відання за Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» (а.с. 17-20).

Згідно довідки КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» від 08 листопада 2016 року № 23ор нежитлове приміщення загальною площею 27 кв. м по АДРЕСА_1 знаходиться на балансі підприємства, із них в орендному користуванні 7,80 кв. м та 19,20 кв. м виділено на потреби ЖЕД 411 (а.с. 27,37).

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, право власності на нежитлове приміщення в м. Києві по АДРЕСА_1 зареєстроване за відповідачем ОСОБА_3 на підставі Свідоцтва про право власності від 23 листопада 2004 року, виданого виконавчим комітетом Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на підставі рішення Київської міської ради VIII сесії IV скликання від 18 листопада 2004 року № 738/2114.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог прокурора Київської місцевої прокуратури № 4.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 41 Конституції України та ч. ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації, що також передбачено ст. 182 ЦК України.

Частиною 1 ст. 387 ЦК України визначено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Як було встановлено, нежитлове приміщення - сміттєзбірник загальною по АДРЕСА_1 віднесене до комунальної власності на підставі рішення Київської міської ради від 02 грудня 2010 року №284/5096 «Про питання комунальної власності територіальної громади м. Києва».

Разом з тим, право власності на вказане приміщення було зареєстроване за ОСОБА_3 на підставі Свідоцтва про право власності від 23 листопада 2004 року, виданого виконавчим комітетом Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на підставі рішення Київської міської ради VIII сесії IV скликання від 18 листопада 2004 року № 738/2114.

Заявляючи вимоги про захист права комунальної власності, прокурор посилався на те, що оформлення та видача свідоцтва про право власності від 23 листопада 2004 року Департаментом від 02 грудня 2016 року не здійснювалась. Разом з тим, прокурор не порушував питання про визнання за Київською міською радою права власності на приміщення, право на яке на даний час зареєстроване за ОСОБА_3 Також прокурор не звертався до суду з вимогами про скасування реєстрації права власності ОСОБА_3 на спірне нерухоме майно.

Відповідно до ст. 387 ЦК України витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і таке майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. Витребувати майно можна лише в особи ,яка фактично володіє цим майном.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 нежитловим приміщенням сміттєзбірником по АДРЕСА_1 не володіє. Цей факт підтвердив в судовому засіданні і сам відповідач ОСОБА_3 Відповідно до договору оренди нежилого приміщення від 01 жовтня 2010 року №1812, укладеного між Дніпровською районною в м. Києві державною адміністрацією, КП «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва» та ФОП ОСОБА_4, довідки КП «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва» від 08 листопада 2016 року №23ор, частина нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 - 7,80 кв.м. передане в 2010 році в орендне користування ФОП ОСОБА_4, для розміщення майстерні по ремонту взуття, а інша частина - 19,20 кв.м. використовується під потреби ЖЕД 411 (а. с. 26, 27).

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим. Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, дана вірна оцінка наявним у матеріалах справи доказам, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу заступника прокурора міста Києва Репецького С. залишити без задоволення, а рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 21 грудня 2017 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 7 березня 2018 року.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Оніщук М.І.

Українець Л.Д.