Справа № 761/3315/17
Провадження № 2/761/2211/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарі: Припутневич В.І.,

за участю представника позивача: ОСОБА_1,

представника третьої особи: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 у власних інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: Шевченківська районна в м.Києві державна адміністрація в особі Відділу обліку та розподілу житлової площі, Служби у справах дітей про визначення порядку користування жилим приміщенням та зміну умов договору найму житлового приміщення,-

в с т а н о в и в:

31.01.2017 року до суду надійшла вказана позовна заява.

З урахуванням заяви про зміну позовних вимог від 28.11.2017 року ОСОБА_3 просив: змінити договір найму квартири за адресою: АДРЕСА_1, уклавши з позивачем окремий договір найму та виділивши в користування ОСОБА_3 та його малолітньому синові ОСОБА_4 кімнати №2 площею 19,0 кв.м. та №6 площею 14,6 кв.м., в тому числі балкон який межує з кімнатою №6, а ОСОБА_5 виділити кімнату №7 площею 14,7 кв.м., в тому числі балкон який межує з кімнатою №7, крім цього в загальному користуванні залишити коридор №1 площею 11,5 кв.м., кухню №3 площею 7,9 кв.м., вбиральню №4 площею 0,5 кв.м., ванну кімнату №5 площею 2,1 кв.м.; зобов'язати відділ обліку та розподілу житлової площі Шевченківської районної в м.Києві державної адміністрації укласти з позивачем окремий договір найму житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що виконавчим комітетом Київської міської ради депутатів працюючих 07.10.1974 року ОСОБА_6 було видано ордер №230026 на право зайняття житлового приміщення - трьохкімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_2 на сім'ю в складі 5 осіб.

Зазначена в ордері квартира на даний час не приватизована та складається із трьох кімнат: №2-19,0 кв.м., №6 - 14,6 кв.м, №7-14,7 кв.м.; коридору №1 площею 11,5 кв.м., кухні №3 площею 7,9 кв.м., вбиральні №4 площею 0,5 кв.м., ванної кімнати №5 площею 2,1 кв.м. та двох балконів, загальна площа квартири складає 70,6 кв.м., житлова площа - 48,3 кв.м..

ОСОБА_3 все своє життя проживав саме в цій квартирі із своєю мамою ОСОБА_7 та був зареєстрований у вказаній квартирі.

ОСОБА_8 (бабуся) померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року. ОСОБА_6 (дідусь) помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року. ОСОБА_9 (мати) померла ІНФОРМАЦІЯ_6 року. ОСОБА_10 (дядько) втратив право користування квартирою за рішенням суду.

На даний час у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані позивач ОСОБА_3, його син ОСОБА_4 та ОСОБА_5, однак фактично у вказаній квартирі проживає останній із своєю цивільною дружиною ОСОБА_11.

Водночас позивач та його син, права та інтереси якого він представляє, позбавлені права користування даною квартирою у зв'язку з неприязними, напруженими стосунками, що склалися між позивачем та відповідачем, який разом зі своєю співмешканкою перешкоджають нормальному користуванню житловою площею спірної квартири. Відповідач тривалий час зловживає спиртними напоями, веде недопустимий для сім'ї ОСОБА_3 спосіб життя.

Такими діями ОСОБА_5 порушує права позивача та його сина, а також в таких умовах, позивач разом зі своєю дружиною не можуть виховувати маленького сина та вести нормальний спосіб життя.

Позивач разом із своєю сім'єю змушений винаймати собі житло, на що витрачає значні кошти, оскільки фактично не може користуватись квартирою за адресою: АДРЕСА_3. Однак інколи ОСОБА_3 приїжджає на квартиру та час-від-часу мешкає в ній сам, змушений це робити на даний час оскільки на це є ряд причин. В квартирі він зберігає свої особисті речі, а саме в кімнаті №2 площею 19,0 кв.м.. У цій кімнаті позивач за власні кошти зробив ремонт, слідкував за підтриманням порядку, встановив двері, сплачує комунальні послуги.

Позивач наголошує на тому, що він сам оплачує комунальні послуги, хоча не проживає у вказаній квартирі. Коли ОСОБА_3 звернувся до відповідача з проханням розділити рахунок для сплати за комунальні послуги, відповідач відмовився.

У зв'язку з вищевикладеним, позивач вважає, що відповідач порушує його право на користування вказаною квартирою, тому звернувся до суду.

Відповідач ОСОБА_5 подав до суду клопотання про закриття провадження у справі та залучення у справі в якості третіх осіб: дружину відповідача - ОСОБА_12 та доньку відповідача ОСОБА_13.

В судовому засіданні 11.04.2017 року судом було відмовлено в задоволені вказаних клопотань.

25.04.2017 року через канцелярію суду була подана заява про забезпечення позову, в якій позивач просив заборонити органу реєстрації ШРДА проводити реєстрації осіб у квартирі АДРЕСА_4 та вчиняти будь-які дії щодо спірної квартири до набрання рішенням законної сили.

Ухвалою суду від 15.05.2017 року позивачу відмовлено в задоволені заяви про вжиття заходів забезпечення позову у справі.

Представник позивача та позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Позивач в судовому засіданні пояснив, що на даний час користується кімнатою №2 - 19,0 кв.м., інші дві кімнати перебувають в користуванні відповідача. У дружини відповідача є власне житло - кімната у комунальній квартирі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив.

Представник третьої особи: Служби у справах дітей Шевченківської районної в м.Києві державної адміністрації позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Представник Відділу обліку та розподілу житлової площі Шевченківської районної в м.Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився, направив до суду клопотання про слухання справи в його відсутність та просив прийняти рішення у відповідності до положень чинного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони.

Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, вислухавши сторін, свідка, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

За статтею 47 Конституції України, кожен має право на житло.

Стаття 29 ЦК України визначає, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Водночас згідно з положеннями статті 310 ЦК України фізична особа має право на місце проживання. Фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом.

Положеннями Житлового кодексу УРСР регулюється надання в користування житлових приміщень.

Зокрема, стаття 58 ЖК УРСР передбачає, що на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

Користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер (частина 1, 2 ст.61 ЖК УРСР).

Предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок (ст. 63 Житлового кодексу Української РСР).

Стаття 64 ЖК УРСР визначає, що члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення.

Відповідно до ч.1 ст.48 ЖК УРСР, жиле приміщення надається громадянам у межах норми жилої площі, але не менше розміру, який визначається Кабінетом Міністрів України і Федерацією професійних спілок України.

Статтею 47 ЖК УРСР передбачено, що норма жилої площі в Українській РСР встановлюється в розмірі 13,65 кв.м. жилої площі, але не більш однієї кімнати на особу і не менш, як 9 кв.м. жилої площі.

Як встановлено в судовому засіданні, виконавчим комітетом Київської міської ради депутатів працюючих 07.10.1974 року ОСОБА_6 було видано ордер №230026 на право зайняття житлового приміщення - трьохкімнатної квартири АДРЕСА_1. Ордер було видано для сім'ї, яка складалась з 5 осіб: ОСОБА_16, ОСОБА_8 (дружина), ОСОБА_14 (дочка), ОСОБА_10 (син), ОСОБА_5 (син).

З поверхового плану вбачається, що квартира АДРЕСА_5 складається з трьох ізольованих кімнат: 2 - площею 19.0 кв.м., 6 - 14,6 кв.м., 7 - 14,7 кв.м., також квартира має кухню 3 - площею 7,9 кв.м., ванна - площею 2,1 кв.м., вбиральня 4 - площею 0,5 кв.м., коридор 1 - площею 11,5 кв.м.

ОСОБА_14, яка була матір'ю позивача померла ІНФОРМАЦІЯ_6 року. ОСОБА_8 (бабуся) померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року, ОСОБА_6 (дід) помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 20.04.2011 року ОСОБА_10 визнано таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартири АДРЕСА_5.

Рішення набрало законної сили.

З копії довідки №1580 від 17.04.2013 року, яка видана КП ЖЕК «Татарка» вбачається, що в квартирі АДРЕСА_6 зареєстровані: ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4 Особовий рахунок відкрито на ОСОБА_6

На даний час квартира не приватизована.

Як пояснив позивач, він проживав із своєю матір'ю в кімнаті №2 площею 19,0 кв.м. все своє життя.

02.09.2011 року позивач зареєстрував шлюб з ОСОБА_15

ІНФОРМАЦІЯ_7 року у позивача народився син ОСОБА_4

Станом на час розгляду справи, у вказаній квартирі проживає дядько позивача - відповідач у справі разом із своєю цивільною дружиною та її донькою, проте вони не зареєстровані в квартирі.

Представниками Служби у правах дітей Шевченківської районної в м.Києві державної адміністрації було оглянуто квартиру АДРЕСА_7 в .Києві та рекомендовано провести ремонтні роботи для поліпшення умов проживання. Також зазначено, що в квартирі проживає ОСОБА_5 разом із своєю дружиною та її неповнолітньою донькою.

ОСОБА_15 в судовому засіданні як свідок пояснила, що фактично вони з сім'єю займають кімнату площею 19,0 кв.м., проте в квартирі неможливо проживати через аморальну поведінку відповідача та неналежні умови для дитини. Свідок також повідомила, що відповідач не перебуває в офіційному шлюбі та в його цивільної дружини є власне житло в якому вона може проживати.

За змістом ч. 1 ст. 65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно.

Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (ч.2 ст.65 ЖК УРСР).

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 9 Постанови від 12 квітня 1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», що, вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи прописані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням.

Відтак, для виникнення права на користування житловим приміщення в даному випадку необхідно дві умови, а саме: необхідність дотримання правил реєстрації громадянина за місцем проживання та письмова згода наймача та всіх членів сім'ї.

Відповідно до ст. 103 Житлового кодексу Української РСР договір найму жилого приміщення може бути змінено тільки за згодою наймача, членів його сім'ї і наймодавця, за винятком випадків, передбачених Основами житлового законодавства Союзу РСР і союзних республік, іншими законодавчими актами Союзу РСР і цим Кодексом.

Статтею 104 Житлового кодексу Української РСР визначено, що член сім'ї наймача вправі вимагати, за згодою інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, укладення з ним окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам статті 63 цього Кодексу.

Крім того, частина 1 та 2 статті 106 ЖК УРСР визначає, що повнолітній член сім'ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім'ї наймача. У разі відмови наймодавця у визнанні члена сім'ї наймачем за договором найму спір може бути вирішено в судовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 106 ЖК України повнолітній член сім'ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім'ї наймача.

Відповідно до роз'яснень п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» в силу ст. 104 ЖК суд вправі задовольнити вимоги члена сім'ї наймача про поділ жилого приміщення, якщо жилу площу що припадає на нього (або з урахуванням укладеної угоди про порядок користування жилим приміщенням), може бути виділено у вигляді ізольованого приміщення, яке складається з однієї або кількох кімнат, розмір якого не менше встановленого для надання одній особі.

При поділі жилого приміщення за вимогою члена сім'ї наймача йому може бути виділено ізольоване жиле приміщення розміром, меншим за житлову площу, що припадає на нього.

При поділі жилого приміщення за вимогою члена сім'ї наймача йому може бути виділено ізольоване жиле приміщення розміром меншим за жилу площу, що припадає на нього. Однак поділ не може бути допущений, коли це призведе до штучного погіршення житлових умов позивача і викличе необхідність постановки його на облік, як такого, що потребує поліпшення житлових умов.

Аналіз вищевказаних норм дає можливість дійти висновку про те, що наймач квартири має право на укладення окремого договору найму, якщо розмір наданого приміщення не буде меншим встановленого для надання одній особі та такий договір найму не призведе до погіршення житлових умов інших наймачів квартири.

13.12.2016 року ОСОБА_3 звернувся до ОСОБА_5 з проханням надати згоду на переоформлення особового рахунку, що відкритий на квартиру АДРЕСА_5 на позивача.

ОСОБА_5 отримав лист 21.12.2016 року.

Як повідомив представник позивача, відповідь на вказаний лист не надійшла.

Також позивач звертався до ШРДА в м.Києві для врегулювання питання щодо розподілу особового рахунку на квартиру та переоформлення договору найму.

У відповідь на звернення позивача, Шевченківська районна в м. Києві державна адміністрація в листі від 02.01.2017 року роз'яснила, які документи необхідно подати для укладення договору найму.

Як зазначив позивач, він сплачує за житлово-комунальні послуги, здійснює ремонт квартири.

На підтвердження цього суду було надано квитанції про оплату.

Позивач звертаючись до суду з позовом просив виділити в його користування та його малолітнього сина кімнати площею 19,0 кв.м. та 14,6 кв.м., а відповідачу залишити в користуванні кімнату площею 14,7 кв.м.

Судом встановлено, що квартира має три ізольовані кімнати що становлять 48,3 кв.м., що припадає на кожну зареєстровану особу по 16,1 кв.м. при нормі на одну особу 13,65 кв.м.

Отже, враховуючи, положення статті 63 та 104 ЖК України, а також ту обставину, що позивач здійснив ремонтні роботи в кімнаті площею 19,0 кв.м., суд приходить до висновку про виділ в користування позивачу кімнат площею 19,0 кв.м. та 14,6 кв.м., а відповідачу відповідно 14,7 кв.м., оскільки таким чином не будуть порушені права мешканців квартири.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення заявлених вимог, так як вони ґрунтуються на положеннях діючого законодавства.

Водночас, суд не знайшов законних підстав для зобов'язання відділом обліку та розподілу житлової площі Шевченківської районної в м.Києві державної адміністрації укласти з позивачем ОСОБА_3 окремий договір найму житлового приміщення за адресою: м.київ, АДРЕСА_1, оскільки позивачу не було відмовлено в такому розподілі, а тому заявлені вимоги є передчасними.

На підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати.

Керуючись ст. ст. 63, 64, 65, 103, 104, 106 ЖК України; Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12 квітня 1985 року за №2, ст.ст. 77-83, 89, 95, 259, 263, 265 ЦПК України суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_3 у власних інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: Шевченківська районна в м.Києві державна адміністрація в особі Відділу обліку та розподілу житлової площі, Служби у справах дітей про визначення порядку користування жилим приміщенням та зміну умов договору найму житлового приміщення задовольнити частково.

Змінити договір найму квартири АДРЕСА_5, уклавши з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) окремий договір найму та виділити в користування ОСОБА_3: кімнату №2 площею 19,0 кв.м., кімнату №6 площею 14,6 кв.м., в тому числі балкон, який межує з кімнатою №6 та 2;

ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) виділити в користування кімнату №7 площею 14,7 кв.м., в тому числі балкон, який межує з кімнатою №7;

в загальному користуванні залишити: коридор №1 площею 11,5 кв.м., кухню №3 площею 7,9 кв.м., вбиральню №4 площею 0,5 кв.м., ванну кімнату №5 площею 2,1 кв.м.

Відмовити в позові ОСОБА_3 в частині зобов'язання відділ обліку та розподілу житлової площі Шевченківської районної в м.Києві адміністрації вчинити дії.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 640,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У відповідності до п.15.5 Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Шевченківський районний суд міста Києва.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 05 лютого 2018 року

Суддя: Н.Г.Притула