АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/1159/18 Суддя доповідач Піддубний Р.М.
Категорія: Спори про право власності та інші речові права про приватну власність
УХВАЛА

03 березня 2018 року м. Харків

Суддя Апеляційного суду Харківської області Піддубний Р.М., розглянувши у порядку ст. 365 ЦПК України клопотання ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2,про витребування доказів по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення грошової компенсації за частину квартири, -

встановив:

У грудні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом, після збільшення вимог якого просив солідарно стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4 грошову компенсацію за ? частину належної йому квартири № 29 будинку № 242 на Салтівському шосе міста Харкова у розмірі 131 356 грн.

Рішенням Фрунзенського районного суду міста Харкова від 05 грудня 2017 рокуу задоволенні позову відмовлено.

В поданій 14 грудня 2017 року апеляційній скарзі ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, апелянт посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

22 лютого 2018 року ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, звернувся до суду із клопотанням про витребування з Сьомої Харківської державної нотаріальної контори інформації та підтверджуючих документів стосовно того, чи зверталися ОСОБА_5 та/або ОСОБА_6 до державних нотаріальних органів із заявою про отримання спадщини після смерті гр. ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, чи було успадковано ними будь-яке нерухоме майно після її смерті та чи було отримано відповідачами свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_7

Вивчивши клопотання та перевіривши матеріали справи, слід дійти висновку про те, що клопотання є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Згідно пункту 9 Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, які передбачають рівність прав учасників справи щодо здійснення всіх своїх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом, і обовязок кожної сторони довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення ( ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

Згідно ч.ч. 2,3 ст. 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що обєктивно не залежали від нього.

ОСОБА_1, діючи в інтересах ОСОБА_2, звернувся до суду із клопотанням про витребування з Сьомої Харківської державної нотаріальної контори відомостей про те чи прийняли ОСОБА_5 та/або ОСОБА_6 в спадщину нерухоме майно після померлої ОСОБА_7 Обґрунтовуючи причину пропуску строку на подання вказаного клопотання представник апелянта посилався на те, що попередньою редакцією ЦПК України позивач був позбавлений можливості заявити подібне клопотання разом із позовною заявою.

Разом з тим, за загальним правилом, встановленим ст. 130 ЦПК України, у редакції, що діяла до 15 грудня 2017 року, сторони зобов'язані подавати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті. Докази, подані з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, не приймаються, якщо сторона не доведе, що докази подано несвоєчасно з поважних причин.

Оскільки у клопотанні ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, відсутнє обґрунтування неможливості подання клопотання про витребування доказів під час розгляду справи в суді першої інстанції з причин, що від нього не залежали, підстави для задоволення клопотання про витребування доказів в суді апеляційної інстанції відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 77, 83, 260, 261, 367 ЦПК України, суддя, -

ухвалив:

Залишити клопотання ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2,про витребування доказів по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення грошової компенсації за частину квартири без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Р.М. Піддубний