Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/1163/17

07 березня 2018 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області в складі

головуючого судді -Грещука Р.П.,

секретаря - Шпитко М.І.,

з участю позивача- Берези А.Д.,

представників відповідача ОСОБА_1 с/ради ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника третьої особи ОСОБА_4 - ОСОБА_5,

представника треьої особи ОСОБА_6 - ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_1 сільської ради, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_6 про визнання недійсним та скасування рішення сесії ОСОБА_1 сільської ради від 07.04.2016 року « Про вилучення земельної ділянки» ,-

В С Т А Н О В И В:

07.06.2017 р. ОСОБА_8 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 с/ради, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_6 про визнання недійсним та скасування рішення сесії ОСОБА_1 сільської ради від 07.04.2016 року за № 95/4/16 « Про вилучення земельної ділянки».

В судовому засіданні позивач свої вимоги уточнила та підтримала їх з підстав, наведених в позовній заяві.

Просить суд постановити рішення, яким визнати недійсним та скасувати рішення сесії ОСОБА_1 сільської ради від 07.04.2016 року за № 95/4/16« Про вилучення земельної ділянки».

Представники відповідача - ОСОБА_1 с/ради в судовому засіданні вимоги ОСОБА_8 не визнали про що подали заперечення на позов. Суду пояснили, що відповідно до заяви ОСОБА_11 за № 51 від 01.04.2016 р. про вилучення у неї земельної ділянки площею 0,08 га по вул. Мазепи в землі запасу сесією ОСОБА_1 с/ради № 95/4/16 від 07.04.2016 р. прийняте рішення про вилучення даної земельної ділянки та переведення її в землі запасу сільської ради.

Громадянин ОСОБА_12 звернувся з заявою до сесії сільської ради про надання йому земельної ділянки площею 0,1588 по вул. Мазепи для будівництва житлового будинку. Відповідно, сесією ОСОБА_1 с/ради від 07.04.2016р. було прийнято рішення № 117/4/16 р. про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1588 га по вул. Мазепи за рахунок земельної ділянки якою він користувався , а також за рахунок земельної ділянки з земель запасу (земельна ділянка, що була в користуванні гр. ОСОБА_11 та вилучена в землі запасу).

Зазначають, що сільська рада діяла відповідно до ст.12, 118, 141 ЗК України, ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» тому позовні вимоги ОСОБА_8 до ОСОБА_1 с/ради є безпідставними.

Просять суд відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_8

Представник третьої особи ОСОБА_4 - ОСОБА_5 в судовому засіданні вимоги ОСОБА_8 визнав, не заперечує щодо їх задоволення, оскільки вважає, що приймаючи рішення про вилучення земельної ділянки ОСОБА_1 с/рада не перевірила всі обставини, в результаті чого були порушені права інших спадкоємців майна, що залишилося після смерті ОСОБА_13, в тому числі позивача ОСОБА_8

Вважає, що позов ОСОБА_8 підлягає до задоволення.

Треті особи - ОСОБА_9, ОСОБА_10 в судове засідання не прибули, натомість на адресу суду направили письмові заяви, в яких просять суд розглянути дану справу у їхню відсутність та задоволити позовні вимоги ОСОБА_8

Третя особа - ОСОБА_6 та її представник в судовому засіданні вимоги ОСОБА_8 не визнали. Суду пояснили, що земельна ділянка у ОСОБА_11 була вилучена правомірно, на підставі її заяви, яку вона мала право подати на розгляд сесії ОСОБА_1 с/ради, а ОСОБА_1 с/рада в свою чергу, відповідно до своїх повноважень та чинного законодавства прийняла 07.04.2016 року рішення про вилучення у ОСОБА_11 земельної ділянки площею 0,08 га., яка в подальшому була надана ОСОБА_12 для будівництва житлового будинку, згідно його заяви.

Просять суд відмовити в задоволенні вимог ОСОБА_8

Суд, вислухавши пояснення позивача її представника -ОСОБА_14, представників відповідача - ОСОБА_1 с/ради, представника третьої особи ОСОБА_4 - ОСОБА_5, третю особу- Калитяк М.Д. та її представника ОСОБА_7, взявши до уваги заяви подані третіми особами - ОСОБА_10, ОСОБА_9, дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст.80,81 ЦПК України, і які сторони вважають достатніми для обгрунтування і заперечення своїх позовних вимог, зясувавши фактичні обставини справи, та, за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні обставин справи, прийшов до висновку про необхідність задоволення позову з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Зі змісту ст.81 ЦПК України випливає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В судовому засіданні встановлено, що 06.02.2016 року в с. Добротів, Надвірнянського району, Івано-Франківської області помер ОСОБА_15 - батько позивача та третіх осіб та чоловік ОСОБА_11- їхньої матері.

Після смерті ОСОБА_15 відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку з господарськими спорудами по вул. Шевченка 65, с. Добротів, Надвірнянського району, Івано-Франківської області, що розташовані на неприватизованій земельній ділянці загальною площею 0,33 га.

Зясовано також, що спадкоємцями майна ОСОБА_15 була його дружина - ОСОБА_11 (померла 11.01.2017 року ) та діти: ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_6

Згідно поданих 17.02.2016 року спадкоємцями заяв в Надвірнянську РДНК було відкрито спадкову справу за №589432 на майно померлого ОСОБА_15

В судовому засіданні також перевірено, що 01.04.2016 року ОСОБА_16 звернулася до ОСОБА_1 с/ради з заявою про вилучення у неї земельної ділянки площею 0,08 га по вул.Мазепи в с.Добротів в землі запасу сільської Ради.

А рішенням 4 сесії 7 скликання ОСОБА_1 с/ради від 07.04.2016 року за №95/4/16 було вирішено вилучити у ОСОБА_11 земельну ділянку площею 0,008 га по вул. Мазепи в с.Добротів в землі запасу с/ради, в звязку з чим, загальна площа земельної ділянки , яка становила 0,33 га зменшилась до 0,25 га.

Як вбачається з довідки ОСОБА_1 с/ради від 07.02.2017 №232, копія якої долучена до матеріалів справи, відповідно до записів у погосподарській книзі №4 №01-0331-1 у господарському дворі за гр. ОСОБА_15 по вул. Шевченка №65 с.Добротів, Надвірнянського району Івано-Франковської області станом на 09.02.2016 року значиться земельна ділянка площею 0,33га.

Згідно ст. 158 ЗК України - земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.

В судовому засіданні також доведено, що згідно погосподарських книг, які ведуться з 2002 року станом на цей рік під № 60 ОСОБА_15, який помер 06.02.2016 року, (батько ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_9, ОСОБА_15»янчук П.Д., ОСОБА_6 та чоловік ОСОБА_11, померлої 11.01.2017 року) було передано в користування станом на 2002 рік 0,11 га земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку і 0,55 га земельної ділянки для ведення підсобного господарства.

Крім того, як вбачається з даних погосподарських книг ОСОБА_1 с/ради, які оглянуті судом в судовому засіданні, земельна ділянка наділялася в користування особисто ОСОБА_15, померлому 06.02.2016 року, а не якій іншій особі (дружині або дітям, як спадкоємцям).

Однак, після смерті свого чоловіка - ОСОБА_11 не маючи ніяких правових підстав, звернулася 01.04.2016 року в ОСОБА_1 с/раду про вилучення у неї земельної ділянки площею 0,08 га по вул. Мазепи в с.Добротів (яка їй не наділялася і до якої не мала жодного відношення).

Дана земельна ділянка, як ствердила в судовому засіданні представник ОСОБА_1 с/ради, належить до земель для ведення підсобного господарства.

В подальшому, на підставі поданої ОСОБА_11 заяви про вилучення у неї земельної ділянки 07.04.2016 року на 4 сесії сьомого скликання ОСОБА_1 сільською радою було прийнято рішення №95/4/16 про вилучення у ОСОБА_11 земельної ділянки площею 0,08 га по вул. Мазепи, с.Добротів в землі запасу с/ради, яка потім згідно іншого рішення даної сільської ради була передана в користування ОСОБА_12 -чоловіку ОСОБА_6- третьої особи по даній справі та в подальшому була ним приватизована.

Суд вважає, що приймаючи заяву від ОСОБА_11 про вилучення земельної ділянки площею 0,08 га по вул. Мазепи, с.Добротів Добротівська с/рада не перевірила чи мала право остання розпорядитися нею.

Статтею 141 ЗК України визначено, що підставами припинення права користування земельною ділянкою є: а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; є) набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці;

Зі змісту ст. 142 ЗК України вбачається, що припинення права постійного користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови землекористувача здійснюється за його заявою до власника земельної ділянки.

Таким чином, ОСОБА_11 розпорядилася земельної ділянкою, яка не передавалася їй в користування.

Наведені обставини не спростовані в судовому засіданні представниками ОСОБА_1 сільської ради.

Згідно вимог ст. 141 ЗК України, оскільки підставами припинення права користування земельною ділянкою є добровільна відмова від користування земельною ділянкою, заяву про відмову від права користування земельною ділянкою 0,08 га мав право подати за життя - ОСОБА_15, чоловік ОСОБА_11, який помер 09.02.2016 року та за яким рахувалася дана земельна ділянка, згідно погосподарських книг ОСОБА_1 с/ради, які були оглянуті в судовому засіданні.

Згідно до ч.5 ст.158 ЗК України у разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів спір вирішується судом.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадови особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі.

Стаття 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, визнання незаконними рішень, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Ч.2 ст.144 Конституції України передбачено, що рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України зупиняються у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду .

Цьому конституційному положенню відповідають Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні» у частині десятій статті 59 якого визначено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Відповідно до ч.1 ст. 155 ЗК України у разі видання органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

У ст. 152 ЗК України встановлено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання права, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав, визнання угоди недійсною, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, відшкодування заподіяних збитків, застосування інших, передбачених законом, способів.

Таким чином, на переконання суду, ОСОБА_1 сільська рада, Надвірнянського району, Івано-Франківської області прийняла рішення від 07.04.2016 року за № 95/4/16 «Про вилучення земельної ділянки» без детального зясування всіх обставин, що суттєво вплинуло на його законність, і, як наслідок порушення прав та інтересів позивача -ОСОБА_8

Враховуючи наведене позовні вимоги ОСОБА_8 підлягають до повного задоволення.

На підставі ст.ст. 141,142, 152, 155, 158 ЗК України, ст.33 Закону України « Про місцеве самоврядування в Україні», керуючись ст.258,ч.6 ст.259,ст.263, ст.265, ч.1 ст.268 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_8 до ОСОБА_1 сільської ради, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_6 про визнання недійсним та скасування рішення сесії ОСОБА_1 сільської ради від 07.04.2016 року за № 95/4/16 « Про вилучення земельної ділянки»- задоволити.

Визнати недійсним та скасувати рішення сесії ОСОБА_1 сільської ради від 07.04.2016 року за № 95/4/16« Про вилучення земельної ділянки».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Івано-Франківської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Грещук Р.П.

Повний текст рішення виготовлено 16.03.2018 року.