Справа № 507/1757/17
Провадження № 0
Номер рядка звіту 26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" березня 2018 р. Любашівський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Дармакуки Т.П.

із участю секретаря судового засідання Копищик М.С.

з участю представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

третьої особи ОСОБА_3

представника третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Любашівка цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, третьої особи ОСОБА_3 про стягнення боргу,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_5 звернувся о суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу. В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що 25 березня 2010 року згідно розписки ОСОБА_2 взяла у нього борг 20000 гривень.

З урахуванням того, що в розписці не зазначено конкретну дату повернення грошових коштів, він звернувся до ОСОБА_2 із листом вимогою від 19 жовтня 2017 року про повернення грошових коштів, який відповідач отримала 21 жовтня 2017 р.

Посилаючись на те, що відповідачка позику не повернула, посилаючись на положення ст.1047-1049 ЦК України просив стягнути: суму боргу, що становить 20000 грн. та проценти за користування коштами, виходячи із облікової ставки Національного банку на певний період в сумі 11232 грн. 33 коп.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримав.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнала повністю та пояснила, що гроші ОСОБА_5В позичив не її, а ОСОБА_3, оскільки хотів орендувати земельну ділянку ОСОБА_3, але земельна ділянка була в оренді іншого фермера, тому ОСОБА_3 мав написати заповіт на ОСОБА_5 В той день, вона разом із ОСОБА_3 їхала до ОСОБА_5 на мопеді, а по дорозі мопед зламався, тому вона сама прийшла до ОСОБА_5, який дав її гроші та дав підписати розписку. Вона не хотіла підписувати розписку, але підписала, в подальшому ОСОБА_3 написав заповіт на ОСОБА_5, а розписку ОСОБА_5 не повернув. Також пояснила, що ОСОБА_5В користується земельною ділянкою ОСОБА_3, а орендну плату йому не платить, а тому ОСОБА_3 вже розрахувався із ОСОБА_5

Представник третьої особи ОСОБА_3 ОСОБА_4 в судовому засіданні вказував на безпідставність позову, обґрунтовуючи тим, що ОСОБА_2 борг не брала, фактично гроші позичав ОСОБА_3 ОСОБА_5 користувався землею, яка належить ОСОБА_3, а орендну плату не платив, а тому ні відповідач, ні ОСОБА_3 ОСОБА_5 гроші не винні. З огляду на вказане, в задоволенні позову просив відмовити в задоволенні позову повністю.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши представлені сторонами докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.525, ст.526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно оригіналу розписки 25 березня 2010 року ОСОБА_2 позичила у ОСОБА_5 20000 грн. (а.с.120).

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно із ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач свого обов"язку по поверненню позики не виконала, розмір процентів сторонами не встановлено.

Отже, суд вважає, що позивач має право на стягнення із відповідача суми боргу, а також процентів від суми позики у розмірі облікової ставки Національного банку України.

Як вбачається із позову позивачем зроблено розрахунок процентів за користування коштами у розмірі облікової ставки НБУ із 19 жовтня 2014 року по 13.09.2017 року , та їх розмір визначено в сумі 11232 грн. 33 коп.

Розрахунки проведені на підставі облікової ставки НБУ, що є загальновідомими обставинами, які опубліковуються в офіційних засобах масової інформації; розрахунок процентів річних ґрунтується на формулі, що також є загальновідомою інформацією.

Розрахунок процентів у розмірі облікової ставки Національного банку України визначається за формулою: [Пеня] = [Сума боргу] ? [Ставка пені (%)] / 100% / 365 днів ? [Кількість днів].

Розрахунок процентів, в межах розрахунку позивача, із 19 жовтня 2014 року по 13 вересня 2017 року:

- із 19.10.2014 р. по 12.11.2014 р. ( 25 днів), облікова ставка НБУ 12,5 %

20000 грн. х 12,5%/100%/365 х 25 =171,23

із 13.11.2014 р. по 05.02.2015 р. (85 днів), облікова ставка НБУ 14 %

20000 грн. х 14 %/ 100%/365 х85 =652,05 грн.;

із 06.02.2015 р. по 03.03.2015 р. (26 днів), облікова ставка НБУ 19,5 %

20000 грн. х 19,5 %/ 100%/365 х26 =277,81 грн.;

із 04.04.2015 р. по 27.08.2015 р. (177 днів), облікова ставка НБУ 30 %

20000 грн. х 30 %/ 100%/365 х 177 = 2909 грн.59 коп.;

із 28.08.2015 р. по 24.09.2015 р. (28 днів), облікова ставка НБУ 27 %

20000 грн. х 27 %/ 100%/365 х 28 = 414,25 грн.;

із 25.09.2015 р. по 21.04.2016 р. (210 днів), облікова ставка НБУ 22 %

20000 грн. х 22 %/ 100%/365 х 210 = 2524,59 грн.

із 22.04.2016 р. по 26.05.2016 р. (35 днів), облікова ставка НБУ 19 %

20000 грн. х 19 %/ 100%/365 х 35 = 363,39 грн.;

із 27.05.2016 р. по 23.06.2016 р. (28 днів), облікова ставка НБУ 18 %

20000 грн. х 18 %/ 100%/365 х 28 = 275,41 грн.;

із 24.06.2016 р. по 28.07.2016 р. (35 днів), облікова ставка НБУ 35 %

20000 грн. х 35 %/ 100%/365 х 35 = 315,57 грн.;

із 29.07.2016 р. по 15.09.2016 р. (49 днів), облікова ставка НБУ 15,5 %

20000 грн. х 15,5 %/ 100%/365 х 49 = 415,03 грн.;

із 16.09.2016 р. по 27.10.2016 р. (42 дні), облікова ставка НБУ 15 %

20000 грн. х 15 %/ 100%/365 х 42 = 344,26 грн.;

із 28.10.2016 р. по 13.04.2017 р. (168 днів), облікова ставка НБУ 14 %

20000 грн. х 14 %/ 100%/365 х 168 = 1288,77 грн.;

із 14.04.2017 р. по 25.05.2017 р. (42 дні), облікова ставка НБУ 13 %

20000 грн. х 13 %/ 100%/365 х 42 = 299,18 грн.;

із 26.05.2017 р. по 13.09.2017 р. (111 днів), облікова ставка НБУ 12,5 %

20000 грн. х 12,5 %/ 100%/365 х 111 = 760,27 грн.;

Всього за період 19.10.2014 року по 13.09.2017 року проценти у розмірі облікової ставки Національного банку України складають 11011 грн. 40 коп.

Посилання відповідача на те, що фактично гроші ОСОБА_5 позичив ОСОБА_3, вона гроші в борг не брала, а лише підписала розписку замість ОСОБА_3, суд не приймає до уваги, оскільки із змісту розписки вбачається, що саме ОСОБА_2 отримала в позику гроші , при цьому нею було зазначено, що під заставу земельної ділянки № 4 масив 6 площею 4,49 га, що належить її на підставі державного акту ІІ-ОД 021125 виданий 19 лютого 2002 року.

Як вбачається із державного акту ІІ-ОД 021125 дійсно саме ОСОБА_2 належить зазначена земельна ділянка (а.с.93).

В розписці не йдеться про позику ОСОБА_3, а отже заперечення відповідача є надуманими.

Заперечення ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_5 не має право вимоги, оскільки розписку вона підписала в 2010 році і позивач протягом цих років кошти не вимагав, суд не приймає до уваги, оскільки відповідно до ч.2 ст.530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що в розписці строк виконання зобов`язання не вказано, а тому позивач в силу ч.2 ст.530 ЦК України правомірно пред`явив відповідачу 19.10.2017 р. вимогу про повернення боргу (а.с.7-10).

Пояснення представника третьої особи ОСОБА_3 ОСОБА_4 про те, що ОСОБА_5 користується земельною ділянкою , а орендну плату не сплачує, тому відповідно до наданого суду розрахунку (а.с.49-50), ОСОБА_3 розрахувався по заборгованості за розпискою, не заслуговують на увагу. Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_3 звернувся до Любашівського районного суду із позовом до ФГ «Стрілець», ОСОБА_5 про визнання договору оренди землі недійсним, по справі відкрито провадження (а.с.94-105). В той же, час ОСОБА_3 пояснив, що він не звертався до ФГ «Стрілець» за отриманням орендної плати. Суд вважає, що спірні правовідносини, які виникли між юридичною особою ФГ «Стрілець» та ОСОБА_3 не мають жодного відношення до спору про стягнення боргу із ОСОБА_2 за розпискою, оскільки виникли між іншими сторонами та із інших підстав, про погашення позики зарахуванням орендної плати, яка належить ОСОБА_3 сторони та третя особа не домовлялися.

Також не є слушними зауваження представника третьої особи ОСОБА_3 ОСОБА_4 про те, що розписка оформлена неналежним чином, між сторонами необхідно було укласти письмовий договір. Як вбачається з приписів ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі і на підтвердження його укладення та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової сум. Разом із тим, відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

З огляду на вказане, розписка є належним доказом щодо укладення між сторонами договору позики та отримання коштів відповідачем.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Підстав звільнення від доказування, визначених ст.82 ЦПК України судом не встановлено. Позицію відповідача та третьої особи, суд розцінює як ухилення відповідачки від виконання обовязку щодо повернення боргу за договором позики.

Таким чином, оцінивши докази у їх сукупності, оскільки відповідач у встановлений строк не повернула взяті нею у позику грошові кошти, тобто не виконала зобовязання належним чином відповідно до умов договору позики, суд приходить до висновку, що із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 підлягають стягненню 20000 грн. позики та 11011 грн. 40 коп. процентів у розмірі облікової ставки Національного банку України, в решті позову щодо стягнення процентів в сумі 220,93 слід відмовити.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати, в розмірі пропорційно до задоволених вимог, що складає 642 грн. 42 коп. (а.с.1).

Керуючись ст.ст. 258 ,259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_5 до ОСОБА_2, третьої особи ОСОБА_3 про стягнення боргу задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 (жительки вул.Центральна, 50 с.Бобрик Перший Любашівського району Одеської області, зареєстрованої ІНФОРМАЦІЯ_1, інд.н. НОМЕР_1) на користь ОСОБА_5 (жителя ІНФОРМАЦІЯ_2) заборгованість за договором позики в сумі 20000 грн. та проценти в сумі 11 011 грн. 40 коп. та судовий збір в розмірі 642 грн. 42 коп., в решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення в апеляційний суд Одеської області через Любашівський районний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Повне судове рішення складено 27 березня 2018 року.

Суддя : Т.П. Дармакука