Номер провадження: 22-ц/785/530/18
Головуючий у першій інстанції Васильків О. В.
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.03.2018 року м. Одеса

Справа № 522/10094/16-ц

Апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Калараш А.А., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря - Томашевської К.В.,

учасники справи:

- позивач - ОСОБА_4;

- відповідачі - 1) Головне управління Міністерства внутрішніх справ в Одеській області; 2) Державна казначейська служба України;

- третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ліквідаційна комісія Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника керівника Одеської місцевої прокуратури № 1 на рішення Київського районного суду м. Одеси, ухвалене під головуванням судді Васильків О.В. 26 вересня 2016 рокуо 12 годині 22 хвилині в м. Одесі,

встановила:

У вересні 2015 р. ОСОБА_4 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку, матеріальну шкоду в розмірі - 1 185 360,00 грн. та відшкодування моральної шкоди у розмірі - 150 000,00 грн..

Позовна заява ОСОБА_4 обґрунтована тим, що в рамках кримінального провадження № 0000221 посадовими особами Київського РВ м. Одеси 29.11.2014 року було вилучено 19 промислових швейних машинок. У подальшому вказане майно було передано на зберігання ПП «Ніка».

09.06.2015 року кримінальне провадження було закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

29.08.2015 року було складено протокол повернення майна. Однак, ознайомившись із майном, яке йому запропонували забрати, він встановив невідповідність майна, оскільки воно не відповідає специфікації.

Вказаними діями йому завдано моральної шкоди, яка полягає у погіршенні відносин з оточуючими людьми, порушенні нормальних життєвих зв'язків, неможливості ведення активного громадського життя, переживаннях, погіршенні стану здоров'я. Відшкодування моральної шкоди становить - 150 000,00 грн..

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 26.09.2016 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку, на користь ОСОБА_4 завдану матеріальну шкоду у розмірі - 1 185 360,00 грн..

Стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку, на користь ОСОБА_4 відшкодування моральної шкоди у розмірі - 10 000,00 грн..

В задоволенні іншої частині вимог про стягнення відшкодування моральної шкоди відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що 20.11.2014 року у ОСОБА_4, в рамках кримінального провадження № 0000221, було вилучено швейне устаткування вартістю - 53 880 дол. США, що по курсу НБУ еквівалентно - 1 185 360,00 грн.. Вказане кримінальне провадження 09.06.2015 року було закрито у зв'язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. Проте вилучене в ході кримінального провадження майно позивачу не повернуто, обвинувачення по даному провадженню нікому не було пред'явлено (а. с. 168 - 173).

Заступник керівника Одеської місцевої прокуратури № 1 в апеляційній скарзі, поданій в інтересах держави в особі Державної казначейської служби України, просить рішення суду першої інстанції скасувати. Ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення ухвалено судом першої інстанції з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апелянт вказує на те, що позивач відмовився від отримання того ж самого майна, яке було вилучено під час здійснення слідчих дій. Положення Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» не розповсюджуються на правовідносини сторін, оскільки не встановлена незаконність дій слідчих. Суд не звернув уваги на те, що вилучені швейні машинки (19 шт.) були передані на зберігання ПП «Ніка», яке до участі у справі не було залучено. Не з'ясована можливість повернення майна в натурі.

Прокурор у судовому засіданні підтримав викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги.

ОСОБА_4 відзиву на апеляційну скаргу не надав. У судовому засіданні вважав необхідним скаргу відхилити. Рішення суду першої інстанції залишити без змін. Посилався на те, що після закриття кримінального провадження йому запропонували забрати інше майно, ніж те, що було у нього вилучено.

Інші учасники справи - Головне управління Міністерства внутрішніх справ в Одеській області, Державна казначейська служба України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ліквідаційна комісія Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області представників у судове засідання не направили. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки представників не повідомили. Відзивів, пояснень на апеляційну скаргу, заяв та клопотань не надали.

Частиною 2 ст. 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. ч. 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення учасників справи, які прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60 ЦПК України, які були чинними на час ухвалення рішення судом першої інстанції, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 3) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України, чинного на час розгляду справи апеляційним судом, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене не підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції вказаним вимогам законодавства не відповідає. Погодитися з вищевказаними висновками суду першої інстанції не можна. Цих висновків суд першої інстанції дійшов при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм матеріального (ст. 1176 ЦК України) та процесуального (ст. ст. 10, 11, 60, 179, 213 ЦПК України, які були чинними на час ухвалення рішення, ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України) права.

На підставі наявних у справі, наданих сторонами і досліджених судом доказів встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Встановлено, що 20.11.2014 р. в рамках кримінального провадження № 0000221 на підставі ухвали Київського районного суду м. Одеси від 18.11.2014 р. (а. с. 6 - 7) посадовими особами Київського РВ м. Одеси було проведено обшук (а. с. 8 - 12) у приміщенні за адресою - АДРЕСА_1, та вилучено майно, в тому числі, і належні ОСОБА_4 19 швейних машинок різних марок.

29.11.2014 року вилучені 19 швейних машинок за актом прийому - передачі (а. с. 138) були передані на відповідальне зберігання ПП «Ніка» (зберігач), з яким ОСОБА_4 (власник) уклав договір зберігання (а. с. 15 - 16). Відповідно до п. 3.1 цього договору сторони визначили вартість 19 швейних машинок за згодою сторін у розмірі - 53 880 дол. США (а. с. 15).

09.06.2015 року слідчим СВ Київського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області прийнято постанову про закриття кримінального провадження № 0000221 у зв'язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України (а. с. 104 - 105).

09.06.2015 року прокурором прокуратури Київського району м. Одеси за результатами перевірки досудового розслідування № 0000221 прийнято постанову про скасування арешту майна, встановленого на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 24.11.2014 року (а. с. 17, 106 - 107). Постановлено повернути власнику вилучені речі, а саме: - плаття жіноче «DsG» у кількості - 12 штук; - чотири спортивні костюми бірюзового кольору без марки; - шість спортивних костюмів сірого кольору без марки; - одну коробку з емблемами невизначеної марки; - одну коробку з емблемами з матерії «TOMMY HILFIGER»; - 19 швейних машинок марки «JACK», «TEXTIMA», «VERITEX»; - вилучену письмову документацію.

29.08.2015 року слідчий СВ Київського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області, на виконання постанови від 09.06.2015 року про скасування арешту майна, надав ОСОБА_4 промислові швейні машинки відповідно до протоколу вилучення майна від 29.11.2014 року, договору зберігання, акту прийому-передачі. Протокол повернення майна від 29.08.2015 року (а. с. 19, 117) письмові пояснення ОСОБА_4 про те, що надане йому майно не є його майном, так як на його швейних машинках були серійні номерні знаки, що знаходились на нижній частині станка машинок.

Після цих подій ОСОБА_4 звернувся із заявою про порушення кримінальної справи відносно слідчого (а. с .74 - 76). За результатами звернення ОСОБА_4 проводилася службова перевірка (а. с. 95 - 99), порушено кримінальну справу відносно слідчих. 28.01.2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено заяву ОСОБА_4 (кримінальне провадження № 0000040) за фактом незаконного вилучення працівниками ГУМВС України в Одеській області майна ОСОБА_4. Правова кваліфікація - за ч. 2 ст. 364 КПК України (а. с. 137).

Відповідно до листа Одеської обласної прокуратури від 08.09.2016 р. (а. с. 135), протоколу огляду швейних машинок від 09.06.2016 р. (а. с. 139 - 143), акту прийому - передачі від 09.06.2016 р. (а. с. 144) в рамках кримінального провадження проводяться слідчі дії. З наданої слідчим в особливо важливих справах другого слідчого відділу прокуратури області ОСОБА_6 відповіді від 08.09.2016 року (а. с. 135) слідує, що виявлені 19 швейних машинок відповідно до акту приймання-передачі на відповідальне зберігання від 09.06.2016 року (а. с. 146) швейне устаткування передане на зберігання державному підприємству «Центр тестування мобільної техніки».

Постановами слідчого в ОВС другого слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Одеської області у рамках кримінального провадження № 0000040 від 01.09.2016 року призначено судову товарознавчу експертизу задля встановлення вартості промислового устаткування (швейного обладнання) та криміналістичну експертизу (а. с. 145-150) задля встановлення знищення номерів.

Таким чином, встановлено, що на час розгляду справи судом першої інстанції 19 швейних машинок існували. Невідповідність швейних машинок, які запропоновано позивачу забрати, швейним машинка (їх специфікації), які були вилучені під час здійснення кримінального провадження № 0000221 не встановлено. Вказане питання вирішується в рамках іншого кримінального провадження № 0000040. Щодо порушення прав позивача під час здійснення кримінального провадження № 0000040 ОСОБА_4 у позові не посилається.

Між сторонами виникли правовідносини щодо відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування.

Відповідно до ч. ч. 1, 6, 7 ст. 1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування.

Шкода, завдана фізичний або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування здійснюється на загальних підставах.

Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, встановлюється законом.

Оскільки в рамках кримінального провадження № 0000221, на яке посилається позивач, встановлена наявність вилучених під час здійснення слідчих дій 19 швейних машинок, не встановлена незаконність дій слідчих, в результаті яких ОСОБА_4 завдано майнову шкоду, колегія суддів приходить до висновку про безпідставність вимог позивача про відшкодування майнової шкоди. В задоволенні вимог ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди необхідно відмовити. Вимоги про відшкодування моральної шкоди є похідними від вимог про відшкодування майнової шкоди, а тому в їх задоволенні також необхідно відмовити.

Пояснення ОСОБА_4 в апеляційному судді щодо закриття кримінального провадження № 0000040 відносно слідчих, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки на вказані обставини позивач не посилається у позові.

Таким чином, доводи апелянта щодо не встановлення незаконності дій слідчих, наявності швейних машинок (19 шт.), не з'ясування можливості повернення майна в натурі, є обґрунтованими. Апеляційна скарга є обґрунтованою, підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує судове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права.

Оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, судом порушено норми процесуального права, неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Необхідно ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу заступника керівника Одеської місцевої прокуратури № 1 - задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 26 вересня 2016 року- скасувати. Ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_4 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ в Одеській області, Державної казначейської служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ліквідаційна комісія Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями та діями органу, що здійснює досудове слідство - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 02 квітня 2018 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: А. А. Калараш

С. О. Погорєлова