Справа № 473/444/18
"03" квітня 2018 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді Ротар М.М., при секретарі Фінько О.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором
В забезпечення виконання кредитних зобовязань позичальника по кредитному договору було укладено договір поруки від 20.04.2007 року поручителем відповідно до якого є ОСОБА_2.
Позичальник неналежно виконував зобов'язання, тому станом на 02.02.2018 року утворилась заборгованості за договором на загальну суму 5 947 доларів США 31 цент та пені в розмірі 2 573,46 грн., з якої: 5 583,33 доларів США - заборгованість за кредитом, 363,98 доларів США - заборгованості за відсотками, 1 889 грн. 84 коп. пеня за несвоєчасне повернення кредиту, 683 грн. 62 коп. пеня за несвоєчасне повернення відсотків. Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з відповідача вказану заборгованість.
Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду від 16.02.2018 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі, справа була призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.
В судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності та підтримання позовних вимог у повному обсязі, не заперечує проти розгляду справи в порядку заочного провадження.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Відповідно до п.4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів.
За таких обставин суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Позивач проти розгляду справи в порядку заочного провадження не заперечував.
Дослідивши та оцінивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.
За правилам ч.1 ст.1049 і ст.1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві кредит у строк та порядок, що встановлені договором.
В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання, при цьому кредитодавець має право вимагати від позичальника достроково повернути всю суму кредиту та внести інші платежі, передбачені договором.
Згідно вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, згідно умов договору та у строки передбачені цим договором.
В забезпечення виконання кредитних зобовязань позичальника по кредитному договору було укладено договір поруки від 20.04.2007 року поручителем відповідно до якого є ОСОБА_2.
Також, сторони узгодили відповідальність сторін в разі порушення позичальником зобов'язань по погашенню кредиту, а саме згідно п.7.1 договору у випадку порушення термінів погашення будь-яких грошових зобов'язань відповідач сплачує позивачу пеню у розмірір подвійної облікової ставки від суми гривневого еквіваленту суми простроченої заборгованості, розрахованої за кожен день прострочення платежу.
Банк виконав свої зобов'язання належним чином, надавши позичальнику кредитні кошти, в розмірі передбаченим договором. Проте, відповідач свої зобов'язання за договором належним чином не виконала, у зв'язку з чим, станом на 02.02.2018 року утворилась заборгованості за договором на загальну суму 5 947 доларів США 31 цент та пені в розмірі 2 573,46 грн., з якої: 5 583,33 доларів США - заборгованість за кредитом, 363,98 доларів США - заборгованості за відсотками, 1 889 грн. 84 коп. пеня за несвоєчасне повернення кредиту, 683 грн. 62 коп. пеня за несвоєчасне повернення відсотків..
Згідно ч. 1 ст. 553, ч.ч. 1,2 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Таким чином, оскільки в порушення умов договору ОСОБА_1 зобов`язання передбачені договором належним чином не виконала, крім того 20 квітня 2007 року було також укладено договір поруки між ПАТ УкрСиббанк та ОСОБА_2, відповідно до якого зобовязувався у разі невиконання або неналежного виконання ОСОБА_1 зобовязань за кредитним договором виконати зобовязання перед банком, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ УкрСиббанк підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 533 ЦК України, якщо грошове зобов'язання визначено в іноземній валюті, сума, що підлягає стягненню у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день здійснення платежу.
Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», у разі, якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК України. Статтею 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року №15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету.
Отже, вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини,стягнути грошову суму в іноземній валюті.
За ч. 3 ст. 533 ЦК України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.
У ПАТ УкрСиббанк була наявна банківська ліцензія на здійснення операцій з валютними цінностями, що підтверджується банківською ліцензією № 75 від 24.12.2001 року.
Разом із тим, згідно правового висновку висловленого в Постанові ВСУ у справі №6-190цс15, не суперечить чинному законодавству України стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті, якщо саме вона надавалась за договором і позивач просить стягнути суму у валюті.
З урахуванням матеріалів справи, суд вбачає передбачені законом підстави для стягнення заборгованості з відповідача в іноземній валюті долар США.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем понесені судові витрати, пов'язані з сплатою судового збору в розмірі 2 524 грн. 83 коп.
Згідно вимог ст. 133 ч.1 ЦПК України - судові витрати складаються із судового збору та інших витрат пов'язаних з розглядом справи.
Відповідно до вимог ст. 141 ч.2 п.1 ЦПК України - у разі задоволення позову на відповідача покладаються судові витрати, пов'язані з розглядом справи.
Отже, з врахуванням вказаних обставин суд вважає за необхідне стягнути із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 сплачений позивачем судовий збір в сумі 2 524 грн. 83 коп. у рівних частках з кожного по 1262 грн. 42 коп.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 89, 263-265, 273, 280-283 ЦПК України, суд
Позов задовольнити.
Стягнути в рівних частках з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк судові витрати в розмірі 2 524 (дві тисячі пятсот двадцять чотири) грн. 83 коп. по 1 262 (одна тисяча двісті шістдесят дві) грн. 42 коп. з кожного.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня отримання його копії.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач: Публічне акціонерне товариство УкрСиббанк код ЕДРПОУ 09807750 р/р 1504 МФО 351005, юридична адреса 04070 м. Київ, вул. Андріївська, буд 2/12.

Відповідач: ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії ЕО №814691, виданий Вознесенським МРВ УМВС України в Миколаївській області, адреса зареєстрованого місця проживання ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2) ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт серії ЕО №324521, виданий Вознесенським МРВ УМВС України в Миколаївській області, адреса зареєстрованого місця проживання ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Суддя М.М. Ротар