АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2018 року м. Чернівці

справа № 722/1542/17

Апеляційний суд Чернівецької області у складі

головуючого Лисака І.Н.,

суддів: Височанської Н.К., Перепелюк І.Б.,

секретар: Ковальчук Н.О.,

позивач: ОСОБА_1,

відповідач: ОСОБА_2,

при розгляді справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 30 січня 2018 року, ухваленого під головуванням судді Побережної О.Д., повний текст якого виготовлено 30 січня 2018 року, -

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на підставі ст.192 СК України, уточнивши в ході розгляду справи позовні вимоги просила збільшити розмір аліментів, які стягуються на утримання доньки у розмірі ? частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Посилалася на те, що аліменти, які сплачує відповідач, є досить низькими, донька знаходиться під «Д» наглядом Білоусівської АЗПСМ з діагнозом ВСД по кардіальному типу, а розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини і не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області від 30 січня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Постановлено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Після набрання рішенням законної сили виконавчий лист №2/722/66/16, виданий 27.01.2016 року Сокирянським районним судом Чернівецької області - відкликати з Сокирянського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції Чернівецької області.

Провадження №22-ц/794/395/18 Категорія 50

Вирішено питання відносно розподілу судових витрат.

Не погоджуючись із вказаним рішенням ОСОБА_2 подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати як незаконне та ухвалити нове про відмову у задоволені позову. Вважає оскаржуване рішення таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що предметом позовних вимог була зміна способу стягнення аліментів, а позивачка фактично змінила розмір аліментів в сторону збільшення.

Вказує, що він є пенсіонером, середньомісячний розмір пенсії складає 2100 грн., інші доходи відсутні, періодично проходить лікування через погіршення стану здоров'я. Також, наголошує, що в нього на утриманні перебуває мати 1937 року народження, і він проживає без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4, яка вагітна.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, осіб які брали участь у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи в межах її обґрунтувань та заявлених в суді першої інстанції вимог, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції керуючись ст.367 ЦПК України переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків.

В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Разом із тим, рішення суду першої інстанції таким вимогам закону не відповідає.

Судом першої інстанції та матеріалами справи встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с.8).

Рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області від 13 січня 2016 року з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, рішенням цього ж суду від 04 квітня 2016 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано (а.с.5-7).

З довідки Білоусівської сільської ради Сокирянського району від 10.11.2017 року вбачається, що ОСОБА_3 перебуває на утриманні своєї матері ОСОБА_1 (а.с.9).

За змістом ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3 ст.181 СК України).

Про те, резолютивна частина оскаржуваного рішення не містить визначений судом спосіб стягнутих аліментів.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у приписах ч.2 ст.182 СК України.

Відповідно до приписів ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Доказів, на підтвердження зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них, які впливають на збільшення розміру аліментів з підстав, передбачених ст.192 СК України, позивачем подано до суду не було.

Внесення змін до Сімейного кодексу України в частині визначення мінімального розміру аліментів не є підставою для зміни розміру аліментів в судовому порядку в розумінні ст.192 СК України, оскільки зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. В таких випадках питання визначення мінімального розміру аліментів, що мають стягуватись з боржника, віднесені до повноважень державного виконавця, у провадженні якого перебуває виконавче провадження з виконання виконавчого листа про стягнення аліментів.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення вимог про зміну способу стягуваних (фактично збільшення) аліментів на утримання доньки у зв'язку зі зміною законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів вимогам закону не відповідають.

Що стосується доводів позивачки про те, що донька знаходиться під «Д» наглядом Білоусівської АЗПСМ з діагнозом ВСД по кардіальному типу, то вони можуть бути підставою не для збільшення розміру аліментів на дитину, а для стягнення додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Участь у таких витратах зобов'язаний брати той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана. При цьому додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно (ч.2 ст.185 СК України).

За таких обставин, ОСОБА_1 не позбавлена можливості стягнути ці витрати з відповідача, але не як аліменти, а саме як додаткові витрати на дитину, що викликані особливими обставинами, звернувшись до суду з відповідним позовом згідно ст. 185 СК України.

Відповідно до пп. 1, 3-4 ч.1 та абз.2 ч.2 ст.376 ЦПК України самостійними підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Таким чином рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 30 січня 2018 року підлягає скасуванню з ухваленням нового на підставі викладених вище обґрунтувань.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 30 січня 2018 року скасувати та ухвалити нове.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягуваних аліментів відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте касаційна скарга на неї може бути подана протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий - підпис /І.Н. Лисак/

Судді - підписи /Н.К. Височанська, І.Б. Перепелюк