Постанова

Іменем України

21 березня 2018 року

м. Київ

справа № 522/13615/15-ц

провадження № 61-3599св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Синельникова Є. В., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»,

представники позивача: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,

відповідач - ОСОБА_6,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси у складі судді Погрібного С. О. від 1 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області у складі колегії суддів: Заїкіна А. П., Калараш А. А., Короткова В. Д. від 4 серпня 2016 року,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У липні 2015 рокупублічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі -

ПАТ «Укрсоцбанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_6. про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позовна заява мотивована тим, що згідно з кредитним договором від 6 липня 2007 року відповідач отримала від банку кредит у сумі 105 тис. доларів США з терміном повернення до 5 липня 2027 року та сплатою процентів у розмірі 12,45 % річних.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 6 липня 2007 року позивач та ОСОБА_6. уклали іпотечний договір, за яким в іпотеку передано майнові права на незакінчену будівництвом квартиру, будівельний АДРЕСА_1

Свої зобов'язання з повернення кредиту, сплати процентів ОСОБА_6. належним чином не виконала. Станом на 23 травня 2015 року виник борг у розмірі - 152 168 доларів США 62 центи, який складається з: заборгованості за кредитом - 96 130 доларів США 13 центів; заборгованості за процентами - 53 038 доларів США 49 центів.

Указаний житловий будинок побудовано та здано в експлуатацію, але відповідач не реєструє право власності на спірну квартиру та не вносить зміни до договору кредиту та договору іпотеки, в якому сторони мали змінити опис предмета іпотеки.

У зв'язку з викладеним банк просить суд у рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором від 6 липня 2007 року в розмірі 152 168 доларів США 62 центи, в гривневому еквіваленті на день ухвалення рішення судом, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме - квартиру, загальною площею - 100,73 кв.м, розташовану за адресою: м. Одеса,

АДРЕСА_1, шляхом реалізації предмета іпотеки з прилюдних торгів за ціною на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом в межах процедури виконавчого провадження.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 1 жовтня 2015 року в задоволенні позову ПАТ «Укрсоцбанк» відмовлено.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що хоча відповідач порушила зобов'язання за вказаним договором кредиту, але на час укладення іпотечного договору від 6 липня 2007 року чинним на той час законодавством було визначено вичерпний перелік майна, що могло бути предметом цього виду застави, а іпотека майнових прав стала можливою лише з набранням чинності Законом України «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва» від 25 грудня 2008 року, що набрав чинності 14 січня 2009 року.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 4 серпня 2016 року апеляційну скаргу ПАТ «Укрсоцбанк» відхилено. Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 1 жовтня 2015 року залишено без змін.

Залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, суд апеляційної інстанції виходив із того, що оскільки предметом іпотеки є майнові права на незакінчену будівництвом квартиру, зміни до іпотечного договору щодо опису предмета іпотеки не внесено, то відсутні підстави для задоволення позову.

У серпні 2016 року ПАТ «Укрсоцбанк» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати судові рішення та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди неправильно застосували статтю 5 Закону України «Про іпотеку». При цьому в Законі України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати» від 19 червня 2003 року була закріплена можливість передачу в іпотеку майнових прав на нерухомість. Крім того, будинок, на квартиру в якому має майнові права відповідач, уже зданий в експлуатацію, але вона, зловживаючи своїми правами, не реєструє на неї право власності.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

23 січня 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частини третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суди встановили, що 6 липня 2007 рокуАКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_6. уклали договір кредиту, відповідно до умов якого позивач отримав кредит у розмірі 105 тис. доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,25 % та терміном повернення 5 липня 2027 року.

На забезпечення виконання цього кредитного зобов'язання, 6 липня 2007 року позивач та відповідач уклали іпотечний договір, відповідно до умов якого іпотекодавець передав в іпотеку іпотекодержателю майнові права на незакінчену будівництвом квартиру, будівельний № 65, розрахунковою площею 100,73 кв.м, що розташована на 9-му поверсі житлового будинку № 1 об'єкту будівництва та будується за адресою:

м. Одеса, Гагарінське плато, 5/1.

Свої зобов'язання з повернення кредиту, сплати процентів ОСОБА_6. належним чином не виконала. Станом на 23 травня 2015 року виник борг у розмірі - 152 168 доларів США 62 центи, який складається з: заборгованості за кредитом - 96 130 доларів США 13 центів; заборгованості за процентами - 53 038 доларів США 49 центів.

За статтями 1, 5 Закону України «Про іпотеку» (у редакції, яка була чинною на час укладення іпотечного договору) іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Застава майнових прав на нерухомість, будівництво якої не завершено, регулюється правилами, визначеними цим Законом.

Предметом іпотеки можуть бути один або декілька об'єктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація; нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення; нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об'єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом.

Предметом іпотеки також може бути об'єкт незавершеного будівництва або інше нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору, за умови, що іпотекодавець може документально підтвердити право на набуте ним у власність відповідне нерухоме майно у майбутньому.

Таким чином, законодавець у Законі України «Про іпотеку» в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин, наділив особу правом передати в іпотеку об'єкт незавершеного будівництва, який вона набуде у власність у майбутньому.

З огляду на викладене суди першої та апеляційної інстанцій, ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, неправильно застосували вказані норми матеріального права та не звернули увагу на те, що відповідач, як іпотекодавець, передала належні саме їй майнові права на об'єкт незавершеного будівництва, помилково посилаючись на правовий висновок Верховного Суду України в постанові від 30 січня 2013 року в справі № 6-168цс12, оскільки в цій справі сторонами договору іпотеки були підрядник, який зобов'язався побудувати відповідну квартиру (іпотекодавець) та банк (іпотекодержатель).

Таким чином, суди першої та апеляційної інстанцій, ухвалюючи рішення в справі, неправильно застосували норми матеріального права, порушивши норми процесуального права. Тому судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до пункту першого частини третьої та четвертої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

За таких обставин судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій не відповідають вимогам статті 263 ЦПК України та ухвалені з порушення норм процесуального права, що в силу пункту 1 частини третьої та четвертої статті 411 ЦПК України є підставою для їхнього скасування з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 1 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 4 серпня 2016 року скасувати справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

Ю. В. Черняк