Справа № 645/4237/17
Провадження № 2/645/357/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2018 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі :

головуючого судді - Сілантьєвої Е.Є.,

за участю секретаря судових засідань - Момот О.І.,

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_2,

відповідач - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на дитину, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом, яким просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі 2500 грн., щомісяця, починаючи стягувати від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з відповідачем по справі перебувала у шлюбі з 16 серпня 2016 року по 20 липня 2017 року. Мають неповнолітню дитину - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. На теперішній час шлюб розірвано,позивачка разом з сином проживає разом. Також позивачка вказала, що у неї з відповідачем протиріч щодо місця проживання дитини не виникає, однак, досягти домовленості про сплату аліментів їм не вдалося. Відповідач всіляко ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає.

Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі надала пояснення, згідно яким, обираючи суму вона виходила з мінімальної суми прожиткового мінімуму для однієї дитини, крім того просила врахувати, що відсутність у відповідача роботи не є підставою для відмови у задоволенні позову. Просила суд задовольнити її вимоги та постановити рішення суду.

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував, зазначивши, що він не працює, мешкає з батьками на їх пенсію. Після розірвання шлюбу він переїхав мешкати до батьків та з того часу став рідко бачитися з дитиною, бо відповідачка не дає цієї можливості. Постійно коли він приходить до дитини, вона забороняє йому бачитися з сином. Факту не сплати аліментів не заперечує, в зв*язку з відсутністю місця роботи він не має можливості надавити кошти. Крім того зазначив, що неодноразово він купував іграшки для сина за кошти, які надавала мати зі своєї пенсії. В зв*язку з чим просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

31 жовтня 2017 року ухвалою Фрунзенського районного суду відкрито провадження у справі.

15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції.

Згідно пп.9 п.1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч.ч.3,4 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Закон який встановлює нові обов'язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.

З огляду на вищевикладене, суд прийшов до висновку, що подальший розгляд цієї справи належить проводити за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України, в частині, у якій вони не встановлюють нових обов'язків, не скасовують чи не звужують прав, що належні учасникам судового процесу, чи не обмежують їх використання.

В свою чергу, відповідно до ч.2 ст.19 ЦПК України цивільне судочинство у порядку позовного провадження здійснюється за правилами загального та спрощеного провадження. Ці правила визначаються ухвалою суду про відкриття провадження (п.п.4 ч.2 ст.187 ЦПК України).

Враховуючи положення ст.ст. 19, 274 ЦПК України, справа розглядається судом за правилами загального провадження, проти чого сторони не заперечували.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

В ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплено обов'язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова (справа №645/5549/16-ц) від 20 липня 2017 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с.7).

Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження НОМЕР_3 від 30 травня 2014 року). Згідно зазначеного свідоцтва про народження, позивачка зазначена матір'ю дитини, відповідач - батьком (а.с. 8).

Після розірвання шлюбу відносини між батьками погіршились, дитина залишилась проживати з матір'ю.

Судом встановлено, що дитина проживає з матір'ю за адресою: АДРЕСА_1 та знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідкою ОЖК «Екран» від 26.09.2017 р. вих. №775 (а.с. 9).

Відповідно до ст..180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст. 183 Сімейного Кодексу України частина заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом.

При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан сторін, стан здоров'я дитини, наявність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім'ї.

Пленум Верховного Суду України в п. 17 своєї Постанови від 15.05.2006 року №3 роз'яснив судам, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Суду не надано даних про наявність на утриманні відповідача інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім'ї, а також доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обов'язку утримувати дитину.

Частиною 2 ст.18 СК України передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін.

Згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч.3 ст. 181, ч.1 ст. 183 СК України).

Згідно ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

При визначенні розміру аліментів на дітей у твердій грошовій сумі суд враховує, що відповідач працездатний, однак на час ухвалення рішення судом не працює, інших осіб на своєму утриманні не має.

Законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, відповідно до преамбули якої, дитині для повного й гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі ст.9 Конвенції, держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню. Статтею 18 Конвенції про права дитини, передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Крім цього, вказані правовідносини регулюються міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, і складається із Закону України «Про охорону дитинства» від 21. 06. 2001 року №-2558-ІІІ, а також інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері.

Відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно зі ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.

Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом із батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї від народження.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ст. 7 Закону України № 2246 від 07.12.2017 року «Про Державний бюджет України на 2018 рік» з 1 січня 2018 року прожитковий мінімум для дитини у віці до 6 років - 1492грн.

Положенням ст. 191 СК України визначено, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Судом вивчалися надані відповідачем довідки з місця проживання та висновки правоохоронніх органів, але суд ставиться критично до наданих доказів бо зазначені документи не звільняють відповідача від обов'язків щодо утримання дитини, яка має право на отримання належного сімейного виховання.

Статтями 12, 13, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів.

У п. 54 рішення ЕСПЛ « Хант проти України» (від 07.12.2006 року), суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v. Sweden, від 27 листопада 1992 року і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров'ю чи розвитку дитини (див. рішення у справі Johansen v. Norway від 7 серпня 1996 року, п. 78.

Практика ЕСПЛ встановлює акценти, відповідно до яких при розгляді сімейного спору пріоритет мають інтереси дитини над інтересами батьків; діти, народжені у шлюбі, і діти, народжені поза шлюбом, є рівними у своїх правах; будь-яке обмеження, накладене на особисте спілкування у відносинах між батьками та дітьми, повинне ґрунтуватися на належних до справи та обґрунтованих причинах, висунутих для захисту інтересів дитини і для подальшого об'єднання сім'ї. ( Справа «Савіни проти України» від 18 грудня 2008р., «МакМайкл проти Сполученого Королівства» від 24 лютого 1995 року).

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позов частково, в частині стягнення аліментів у розмірі 2500 грн. 00 коп. відмовити, задовольнити позов в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 грн. щомісяця, до досягнення дитиною повноліття.

Згідно ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України "Про судовий збір", а тому судовий збір необхідно стягнути з відповідача в дохід держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 77, 79, 84, 180-183 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 10, 12, 13, 76, 81, 82, 133, 141, 247, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 -задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідн. номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 грн. (одна тисяча п'ятсот гривень) щомісяця, до досягнення дитиною повноліття.

Аліменти на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 підлягають стягненню починаючи з 28.09.2017 р. і до досягнення дитиною повноліття.

Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону.

Рішення в частині стягнення з ОСОБА_3аліментів у межах суми виплати за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідн. номер НОМЕР_1 на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн. (шістсот сорок гривень) 00 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, паспорт громадянина України НОМЕР_4, виданий 08.09.2018 року, зареєстроване у встановленому порядку місце проживання (перебування): 61060, АДРЕСА_2, ідн. номер НОМЕР_2 .

Відповідач - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстроване у встановленому порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_3, ідн. номер НОМЕР_1

Повне судове рішення буде складено 19.03.2018 року.

Головуючий-суддя: