Справа №: 343/304/18
Провадження №: 2/0343/228/18
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2018 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючого судді Тураша В. А.,

секретаря Оленяк С.І.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі Долинського районного суду в м.Долина справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів , суд -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка просить постановити рішення, яким стягувати з відповідача - ОСОБА_2, на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1 500 грн., починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання судового рішення в межах платежу, встановленого законом.

Стягнути з відповідача на її користь витрати за надання правової допомоги.

Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем, ОСОБА_2, вони перебували у шлюбі .

Від спільного проживання в шлюбі у них 28.01.2006 року народилась дочка - ОСОБА_3, яка проживає разом з нею та перебуває на її утриманні.

Одруження з ОСОБА_2 виявилось невдалим, оскільки в них різні погляди на сімейне життя та сімейні обовязки. Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 05 березня 2012 року шлюб між ними: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, було розірвано, а їх неповнолітню дочку ОСОБА_3 було залишено проживати з нею.

Після розірвання шлюбу вони із дочкою залишились проживати у ІНФОРМАЦІЯ_4, де проживають до тепер.

На перших порах відповідач хоч інколи передавав дитині незначні суми грошей, але вже протягом 5 років не дає дитині жодної копійки. Таким чином, оскільки відповідач покинув сімю, то вона змушена самостійно, власними силами матеріально забезпечувати, доглядати та виховувати неповнолітню дочку, а також виконувати всі інші обовязки покладені на неї Законом та необхідні для належного утримання дитини.

27 липня 2013 року вона уклала шлюб із ОСОБА_5 та змінила прізвище на ОСОБА_5.

На даний час у неї недостатньо коштів для забезпечення мінімального життєвого рівня дитини, адже вона потребує постійного харчування, одягу, шкільного приладдя та ін.

Відповідач тим часом працює в ОСОБА_6, як їй стало відомо, отримує значні кошти. Не зважаючи на це добровільно надавати матеріальну допомогу дитині не хоче.

Їх дочка повинна бути забезпечена належним рівнем життя, необхідним для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, який не може бути меншим від прожиткового мінімуму.

Відповідач, який проживає окремо від них, ухиляється від виконання свого обовязку, що зокрема виявляється як у відсутності стабільного і достатнього матеріального утримання їх дочки, так і в відмові від участі у її вихованні. Отже він не виконує покладені на нього Законом обовязки щодо виховання та матеріального забезпечення дитини.

Позивачка ОСОБА_1 в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, зіславшись на вищевикладені обставини, просить позов задоволити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в підготовчому судовому засідання позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечив проти їх задоволення.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України судом перевірено, що визнання відповідачем позовних вимог позивачки не суперечать Закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб.

Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши здобуті та перевірені в підготовчому судовому засіданні докази в їх сукупності, вважає що позов, підлягає до задоволення, виходячи з наступного:

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції , передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 183 СК України визначено, що у випадку, коли платник аліментів має нерегулярний дохід, частину доходу отримує в натурі, або за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача, може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Як встановлено в судовому засіданні , у сторін від спільного проживання, 28.01.2006 року народилася дочка ОСОБА_7 про що свідчать копія свідоцтва про народження ОСОБА_3, серії І-НМ №028170 від 03.02.2006р. (а.с.5).

Рішенням Долинського районного суду від 05.03.2012 року в справі №2-284/2012 (а.с.3), шлюб між ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 24.09.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Долинського районного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 178 розірвано.

Неповнолітню дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, залишено проживати з матірю, позивачкою по справі ОСОБА_4.

Присвоєно ОСОБА_4 дошлюбне прізвище «Федишин».

Копія свідоцтва про шлюб серії І-НМ №123228 від 27.07.2013 року (а.с.4) свідчить про те, що між ОСОБА_5, та ОСОБА_8, 27.07.2013 року був укладений шлюб зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Долинського районного управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис №127.

В підготовчому судовому засіданні встановлено, що дочка ОСОБА_7 перебуває на утриманні позивачки, з якою проживає.

Відповідач на даний час офіційно не працює та не має стабільного доходу.

Оскільки відповідач офіційно не працевлаштований та немає постійного доходу та регулярного заробітку, то суд, враховуючи обставини визначені ст.182 СК України і розяснення, що містяться у п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 3 від 15 травня 2006р. "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", прийшов до висновку про наявність підстав для стягнення аліментів саме у твердій грошовій сумі.

Відповідно до положень ст.141 СК України мати і батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини.

Визначаючи розмір аліментів судом враховується матеріальне становище позивачки ОСОБА_1, матеріальне становище відповідача ОСОБА_2, те, що він тимчасово не працює, не має стабільного доходу, відсутність у нього інших утриманців, яких він зобовязаний утримувати у відповідності до вимог Закону, а також інші обставини, що мають істотне значення для вирішення спору, та приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти у розмірі 1500 гривень.

Питання судових витрат суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 141 ЦПК України. На підставі ст. ст. 180-182, 184, 191 Сімейного кодексу України, керуючись статтями 141,200,206, 247, 258, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ВИР І Ш И В:

Позов задоволити .

Проводити стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 (одна тисяча пятсот) гривень 00коп., щомісячно.

Стягнення аліментів розпочати з 20 лютого 2018 року і проводити до повноліття дитини. Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає обовязковому негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 704,80 гривень судового збору .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 - 1000,00 гривень витрат за надання правової допомоги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Івано-Франківської області.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивач : ОСОБА_1, 01.09.1987р.н., ІПН НОМЕР_1, жителька м.Долина, вул.Обліски ,8/13 Івано-Франківської області, 77500 .

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, ІПН НОМЕР_2, житель ІНФОРМАЦІЯ_7, 77500 .

Суддя Долинського районного суду В. А. Тураш