Номер провадження: 22-ц/785/3554/18
Номер справи місцевого суду: 508/286/15-ц
Головуючий у першій інстанції Горобець В. Л.
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2018 року м. Одеса

Справа № 508/286/15-ц

Апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Калараш А.А., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря - Томашевської К.В.,

учасники справи:

- позивач - публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Приват Банк»;

- відповідач - ОСОБА_4;

- заявник - заступника начальника відділу державної виконавчої служби Березівського міжрайонного управління юстиції в Одеській області - ОСОБА_5.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Миколаївського районного суду Одеської області постановлену під головуванням судді Горобця В.Л. 17 березня 2015 рокупро тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України,

встановила:

13 березня 2015 року заступник начальника ВДВС звернулась до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України - ОСОБА_4.

Заступник начальника ВДВС Березівського міжрайонного управління юстиції в Одеській області посилається на те, що на виконанні у державного виконавця відділу державної виконавчої служби Березівського міжрайонного управління юстиції в Одеській області знаходиться виконавче провадження 46275531/286/2 відкрите 28.01.2015 року з примусового виконання виконавчого листа № 2 - 508/339/2014 від 13.10.2014 року, виданий Миколаївським районним судом Одеської області про стягнення із ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» боргу в сумі 25 622,17 гривень.

Ухвалою Миколаївського районного суду Одеської області від 17 березня 2015 рокувищевказане подання задоволено. Тимчасово обмежено боржника ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов'язань, покладених на нього виконавчим листом № 2 - 508/339/2014 від 13.10.2014 року, що виданий Миколаївським районним судом Одеської області про стягнення із ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» боргу в сумі 25 622, 17 гривень.

Не погоджуючись з наведеною ухвалою суду, 18.09.2017 р. ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Миколаївського районного суду Одеської області від 17 березня 2015 рокупро тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні подання заступника начальника відділу державної виконавчої служби Березівського міжрайонного управління юстиції в Одеській області - ОСОБА_5 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителя АДРЕСА_2

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, апелянт посилається на те, що судом першої інстанції, при постановлені оскаржуваної ухвали, порушено норми процесуального права. Апелянт вказує на те, що від своїх забов`язань, щодо погашення боргу, він не ухиляється та має намір погасити борг перед ПАТ «КБ «Приват Банк». Посилається на порушення судом норм процесуального права.

Сторони у судове засідання не з'явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином. Причини неявки не повідомили. Заяв, клопотань та відзиву на апеляційну скаргу не надали.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні ухвали, колегія суддів зазначає наступне.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції посилається на те, що наявність у громадянина України (апелянта) невиконаних зобов'язань по сплаті коштів, покладених на нього зазначеним рішенням, є підставою для тимчасового обмеження його у праві виїзду за межі України, оскільки зазначена особа (апелянт) свої зобов'язання щодо сплати коштів не виконує у повній мірі відповідно до рішення суду та не вживає заходів до їх виконання.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, цих висновків він дійшов без порушень норм діючого законодавства.

Крім того колегія суддів звертає увагу на те, що апелянт народився в Російській Федерації, його батьки проживали в Російській Федерації, документувався паспортом громадянина України для виїзду за кордон терміном на десять років, що не виключає можливий виїзд апелянта за кордон з подальшим проживанням за межами території України.

Відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням.

Відповідно до правової позиції ВСУ щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 01 лютого 2013 року з погляду значення словосполучення "ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)", вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону № 3857-XII тау п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону № 606-XIV, позначає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Статтею 217 ЦПК України (діючого на час постановлення оскаржуваної ухвали) встановлено, що суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочку виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що виносить рішення. Одним із таких заходів забезпечення виконання виконавчих документів, може бути тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, причому таке обмеження можливе на підставі судового рішення за поданням державного виконавця.

На виконання Указу Президента України «Про додаткові заходи щодо підвищення ефективності виконання рішень судів» від 24.03.2008 року № 261/2008, а також з метою роз'яснення окремих норм законодавства між Міністерством юстиції України та Адміністрацією Державної прикордонної служби України було затверджено лист «Щодо виїзду осіб, які мають невиконані зобов'язання, покладені на них рішенням судів» від 06.06.2008 року № 25 - 32/507, яким оговорений порядок виїзду осіб, які мають невиконані зобов'язання, покладені на них рішенням судів, з метою підвищення ефективності виконання рішень судів.

На стадії виконання судового рішення обмеження права особи на виїзд за кордон здійснюється в порядку, передбаченому ст. 441 ЦПК України. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при постановлені ухвали Миколаївського районного суду Одеської області від 17 березня 2015 року, не порушено вимог, діючого на час постановлення оскаржуваної ухвали, законодавства України.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними, а тому її треба відхилити.

За правилами, передбаченими п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що суд першої інстанції постановив ухвалу без порушень діючого, на час постановлення оскаржуваної ухвали, законодавства, підстави для її скасування, зміни в межах доводів апеляційної скарги ОСОБА_4, а також для прийняття доводів апелянта відсутні, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 368, 371, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390ЦПК України колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4- відхилити.

Ухвалу Миколаївського районного суду Одеської області від 17 березня 2015 рокупро тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної ухвали.

Повна ухвала складена 22 березня 2018 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: А. А. Калараш

О. М. Таварткіладзе