Номер провадження 2/754/1482/18
27 лютого 2018 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:
головуючого судді : Галась І.А.
при секретарі - Нескородяній О.
за участі: позивача - ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської Ради, 3-тя особа - Головне територіальне управління юстиції в місті Києві про визнання права власності,
29 серпня 2017 року позивач звернулася до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до Київської міської ради, третя особа: Головне територіальне управління юстиції в м. Києві про визнання права власності.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно свідоцтва про право власності на житло, яке було видане 25.11.1999 р. Відділом приватизації державного житлового фонду Ватутінської районної Ради АДРЕСА_2 приватизована на 4-х осіб, а саме: позивача ОСОБА_1, батька позивача - ОСОБА_3, матір позивача - ОСОБА_4 та доньку позивача - ОСОБА_5
Квартира складається з 3-х кімнат, житлова площа квартири 41,9 кв.м., загальна площа - 69,7 кв.м.
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача - ОСОБА_3 Після його смерті відрилася спадщина на ? частину квартира АДРЕСА_2 Позивач та мати позивача подали заяву до П'ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті батька позивача - ОСОБА_3
17.05.2007 р. державний нотаріус П'ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори Демчик В.В. видала позивачу та матері позивача ОСОБА_4 Свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 на 1/8 частину квартири АДРЕСА_2
ІНФОРМАЦІЯ_2. померла мати позивача - ОСОБА_4 Після її смерті відкрилась спадщина на ? частину квартири, яка належала їй на підставі Свідоцтва про право власності на житло та на 1/8 частину квартири, яка належала матері позивача на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка.
Позивач звернувся до П'ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, де було заведено спадкову справу за №524/2016.
08.11.2016 р. державний нотаріус П'ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори Демчик В.В. видала позивачу Свідоцтво по право власності на ? частину квартира АДРЕСА_2
Постановою від 08.11.2016 р. за №4439/02-31/1 державний нотаріус П'ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори Демчик В.В. відмовила видати Свідоцтво про право на спадщину на 1/8 частину квартири, яку мати позивача отримала після смерті батька позивача, її чоловіка, оскільки матір позивача, отримавши свідоцтво на 1/8 частину квартири не зареєструвала його в установленому законом порядку.
На підставі викладеного позивач просить суд визнати за ним право власності на 1/8 частину квартири АДРЕСА_2 після ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.
У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав наведених в позовній заяві.
У судове засідання представник відповідача Київської міської ради не з'явився, п до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, надавши письмові пояснення, в яких зазначив, що покладається на розсуд суду відповідно до вимог чинного законодавства (а.с.37-38).
У судове засідання представник третьої особи Головного територіального управління юстиції в м. Києві не з'явився, звернувшись до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, надавши письмові пояснення, в яких зазначив, що покладається на розсуд суду відповідно до вимог чинного законодавства (а.с.27-28).
Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.
Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що позивачка проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, ухвалив розглядати справу в порядку заочного провадження.
Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що згідно Свідоцтва про право власності на житло від 25.11.1999 р. №4820, видане Відділом приватизації державного житлового фонду Ватутінської районної ради, квартира, яка заходиться за адресою АДРЕСА_2 дійсно належить на праві приватної спільної власності позивачу ОСОБА_1. та членам його сім'ї: ОСОБА_3 (батько позивача), ОСОБА_4 (мати позивача) та ОСОБА_5 (донька позивача) в рівних долях. Квартира приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Загальна площа квартири становить 69,7 кв.м.
Як встановлено в судовому засіданні, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_3
Згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом (реєстраційний №461/2007, зареєстровано в реєстрі за №1-1150), посвідчене державним нотаріусом П'ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори Демчик В.В., спадкоємцем ? частки майна ОСОБА_3, померлого, 18.04.2013 р. є його дружина - ОСОБА_4 Спадкове майно, на яке в зазначеній частці видане це свідоцтво складається з ? частини квартири АДРЕСА_2 На ? частку спадкового майна видано Свідоцтво про право на спадщину позивачу ОСОБА_1. (а.с.11).
ІНФОРМАЦІЯ_2. померла мати позивача ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1, видане 20.01.2010 р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві.
Стаття 1297 ЦК України встановлює обов'язок спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. А відповідно до п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за №296/5, видача свідоцтва про право власності на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.
08.11.2016 р. позивач ОСОБА_1., у встановлений законом строк, звернувся з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_4
08.11.2016 р. постановою державного нотаріуса П'ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори Демчик В.В., відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/8 частину квартири АДРЕСА_2, після смерті його матері - ОСОБА_4, оскільки право власності на вищевказану частину квартири не зареєстровано в установленому законом порядку. За результатами пошуку інформації станом на 08.11.2016 р. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно інформація про реєстрацію зазначеної частини квартири відсутня (а.с.12).
Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду № 7 від 30.05.2008 ро «Про судову практику у справах про спадкування»: «Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження».
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна.
Відповідно до п.9 ч. 1 ст. 27 Закону України "Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили.
Відповідно ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Стаття 1222 Цивільного кодексу України передбачає, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
Відповідно до ст. 549 цього Кодексу спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.
Відповідно до ст. 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 Цивільного кодексу України.
Відповідно до статті 1258 Цивільного кодексу України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.
Відповідно до статті 1261 Цивільного кодексу України, до першої черги спадкоємців за законом належать діти спадкодавця, у тому числі народжені після його смерті, другий з подружжя, який пережив спадкодавця, а також батьки спадкодавця.
Згідно із статтею 1220 Цивільного кодексу України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Даючи юридичну оцінку поясненням, та зібраним по справі доказам, враховуючи те, що позивач у встановлений законом строк звернувся із заявою про прийняття спадщини після померлої матері ОСОБА_4, але у зв'язку з тим, що оскільки померлою не було зареєстровано право власності на нерухоме майно в порядку визначеному законодавством, не може оформити на це майно право власності, що унеможливлює в повній мірі володіти та користуватись ним, а також виходячи з положень ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», за яким рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно є правовстановлюючим документом, що підтверджує право власності на вказане майно, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі та визнання за позивачем права на спадкове майно, зокрема на 1/8 частину квартири АДРЕСА_2
На підставі викладеного керуючись ст.ст.1216, 1217, 1218, 1223, 1258, 1261, 1268 ЦК України, ст. ст. 77-83, 89, 95, 259, 263-265, 268,353-355 ЦПК України суд,
Позов ОСОБА_1 до Київської міської Ради, 3-тя особа - Головне територіальне управління юстиції в місті Києві про визнання права власності - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/8 частину квартири АДРЕСА_2, загальною площею 69,7 кв.м., жилою площею 41,9 кв.м., у порядку спадкування за законом після померлої 17 січня 2010 року ОСОБА_4.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення виготовлено 01 березня 2018 року.
Суддя: