Справа № 222/1426/17
Провадження № 2/222/40/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2018 року Володарський районний суд Донецької області у складі:

Головуючого - судді Подліпенця Є.О.,

за участю секретаря Темір В.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Нікольське цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» до ОСОБА_3 про стягнення сплаченого страхового відшкодування, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_4 «УАСК «АСКА» звернувся до суду з вищезазначеною позовною заявою, вказуючи, що 16.03.2016 року в Іллічівському районі м. Маріуполя на перехресті вул. Приазовська і вул. Курчатова відповідач ОСОБА_3 скоїв зіткнення з транспортним засобом автомобілем «Toyota Land Cruiser», держномер АН 0400 ВА, якому заподіяв механічні пошкодження, чим скоїв правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП. Факти, які підтверджують вину відповідача у скоєнні ДТП та завдані шкоди транспортному засобу, вказані в постанові Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 30.03.2016 року. Пошкоджений з вини відповідача ОСОБА_3 автомобіль «Toyota Land Cruiser», держномер АН 0400 ВА, було застраховано в ОСОБА_4 «УАСК «АСКА» у відповідності з договором страхування транспортних засобів № 3301862 від 21.12.2015 року. Даний випадок було визнано страховим та на виконання умов договору страхування транспортного засобу № 3301862 від 21.12.2015 року на підставі страхового акту № 1747/10 від 04.04.2016 року ОСОБА_4 «УАСК «АСКА» відшкодувало своєму страхувальнику суму в розмірі 70850,00 грн. Цивільно-правова відповідальність відповідача, в свою чергу, була застрахована в ТОВ «Страхове товариство «Домінанта», згідно полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/3741247. Страхова компанія відповідача відшкодувала витрати відповідно до ліміту відповідальності за шкоду майну з вирахуванням франшизи за полісом в розмірі 49000,00 грн., решта суми в розмірі 21850,00 грн. позивачу не відшкодована. Таким чином, заборгованість відповідача ОСОБА_3, як особи з вини якої сталося ДТП та було спричинено шкоду транспортному засобу перед ОСОБА_4 «УАСК «АСКА» складає різницю між спричиненою сумою шкоди (70850,00 грн.) та відшкодованою сумою (49000,00 грн.) в розмірі 21850,00 грн. Просить стягнути з відповідача ОСОБА_3 на свою користь суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 21850,00 грн. та судові витрати, що складаються з суми судового збору у розмірі 1600,00 грн.

Представник позивача ОСОБА_4 «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» ОСОБА_1 під час судового розгляду справи позов по вищезазначеним підставам підтримала у повному обсязі та наполягала на його задоволенні. Суду також пояснила, що за даними правовідносинами має відповідати саме відповідач ОСОБА_3, як особа з вини якої було завдано шкоди майну застрахованій в їх установі особі і страхове відшкодування якій, ними було виплачено у повному обсязі. Крім цього відповідач під час ДТП не знаходився у трудових відносинах з будь якими юридичними особами, що також встановлено рішенням суду в іншій господарській справі, а тому саме він має відповідати за позовом. В останнє судове засідання представник позивача не зявився. Надав суду письмову заяву, в якій позов підтримав та просив справу розглянути у його відсутність.

Відповідач ОСОБА_3 відзиву на позовну заяву у встановленому законом порядку не подав, але в судовому засіданні 07.12.2017 року пояснив, що з позовними вимогами він не згодний у повному обсязі, оскільки він дійсно керуючи автобусом «Богдан» з необережності трохи зачепив автомобіль «Toyota Land Cruiser», якому спричинив незначні пошкодження, а саме трохи подряпив бампер, що могло завдати шкоди не більше ніж на суму 100 грн. Також пояснив, що за скоєне ДТП його постановою Іллічівського райсуду м. Маріуполя було притягнуто до адміністративної відповідальності, з якою він не згоден. На час ДТП він перебував у трудових відносинах з ТОВ «Приазовське автотранспортне підприємство», але ДТП сталося після робочого дня. Ніяких сум відшкодування шкоди він нікому не сплатив та сплачувати не має наміру. В подальші судові засідання відповідач не зявився, про місце і час розгляду справи повідомлявся належним чином.

Представник відповідача ОСОБА_2 під час судового розгляду справи позов не визнала у повному обсязі та заперечувала проти його задоволення. Суду пояснила що дійсно 16.03.2016 року приблизно о 19-30 год. в м. Маріуполі на перехресті вул. Приазовська і вул. Курчатова відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів автобусу «Богдан А-09202» (маршрутне таксі), за кермом якого перебував відповідач, та автомобілем «Toyota Land Cruiser». Постановою Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 30.03.2016 року відповідача було визнано винним у вчиненні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Дану постанову відповідач не оскаржував та вона набула законної сили. Проте, з розміром матеріального збитку, завданого власникові автомобіля «Toyota Land Cruiser», відповідач не згодний, оскільки сума спричиненого збитку є явно завищеною. Також, пояснила, що на час ДТП відповідач перебував у трудових відносинах з ТОВ «Приазовське автотранспортне підприємство 875002», а тому він не має відповідати за позовом. В останнє судове засідання представник не зявилася. Про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Надала суду письмову заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутність.

Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини учасників судового процесу достатніми, суд закінчив розгляд справи у їх відсутність.

Слід зазначити, що під час розгляду справи судом витребувано у сторони позивача оригінали всіх письмових документів, що згідно додатку додані до позовної заяви, копії яких у відповідності з оригіналом в судовому засіданні були засвідчені судом.

Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, розглянувши письмові заяви представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що 21.12.2015 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АСКА» (страховик) та Публічним акціонерним товариством «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (страхувальник) було укладено договір СТД № 3301862 від 21.10.2015 року страхування транспортних засобів, відповідно до якого визначено, зокрема, наступний транспортний засіб: марка/модель: легковий автомобіль «Toyota Land Cruiser», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, рік випуску: 2008, період страхування з 01.01.2016 року до 31.12.2016 року (розділ ХІІІ договору). Вигодонабувачем за цим правочином вказано Публічне акціонерне товариство «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча».

Відповідно до довідки № 87502782 про дорожньо-транспортну пригоду, 16.03.2016 року о 19-30 год. в м. Маріуполь Донецької області на вул. Приазовська, вул. Курчатова відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: автобуса «Богдан А-09202», номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3 та легкового автомобіля «Toyota Land Cruiser», номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_5 Дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення ОСОБА_3 п.п. 10.1, 10.9 Правил дорожнього руху затверджених постановою № 1306 від 10.10.2001 року Кабінету Міністрів України.

Постановою Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області №264/2089/16-п від 30.03.2016 року ОСОБА_3 визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, саме за те, що він 16.03.2016 року о 19-30 год. в Іллічівському районі м. Маріуполя на перехресті вул. Приазовській і Курчатова, керуючи автобусом «Богдан», номерний знак НОМЕР_2, перед початком руху не переконався у безпеці свого руху і рухаючись заднім ходом скоїв наїзд на стоячий позаду автомобіль «Toyota Land Cruiser», номерний знак НОМЕР_1, водій ОСОБА_5, в результаті ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження, а власнику автомобіля ПАТ «ММК ім. Ілліча» спричинена матеріальна шкода та на ОСОБА_3 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 340 грн. і дана постанова набула законної сили 11.04.2016 року.

Згідно ч.2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст. 990 ЦК України та ст. 25 Закону України «Про страхування» страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що встановлюється страховиком.

За приписами п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

Згідно зі ст. 29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Таким чином, відшкодуванню у звязку з пошкодженням транспортного засобу підлягають, зокрема, витрати, повязані з його відновлювальним ремонтом з урахуванням зносу.

Згідно заяви потерпілого щодо збитку транспортному засобу від 18.03.2016 року ПАТ «ММК ім. Ілліча» звернулось до ОСОБА_4 «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» з заявою, в якій повідомило про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 16.03.2016 року.

Відповідно до звіту про експертну оцінку транспортного засобу № 59 від 24.03.2016 року сума матеріального збитку, який спричинено власнику легкового автомобіля «Toyota Land Cruiser», номерний знак НОМЕР_1 на момент проведення дослідження становить 70808,86 грн.

Проте, згідно рахунку-фактури № Ч-00002123 від 22.03.2016 року ФОП ОСОБА_6 (станція технічного обслуговування, яка здійснювала ремонт застрахованого транспортного засобу) загальна вартість відновлювального ремонту легкового автомобіля «Toyota Land Cruiser», номерний знак НОМЕР_1, складає 70850,00 грн.

Відповідно до страхового акту № 1747/10 від 04.04.2012 року по страховому випадку згідно договору страхування № CTD від 01.01.2016 року ОСОБА_4 «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» визнала дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 16.03.2016 року, страховим випадком, в звязку з чим проводиться виплата страхового відшкодування в розмірі 70850,00 грн. на користь ФОП ОСОБА_6, відповідно до рахунку-фактури № Ч-00002123 від 22.03.2016 року.

Згідно із платіжними дорученнями № 10477 від 13.04.2016 року, № 10616 від 18.04.2016 року, № 10634 від 19.04.2016 року ОСОБА_4 «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» перерахувало на користь виконавця ремонтних робіт грошові кошти в загальній сумі 70850,00 грн. в якості страхового відшкодування за договором страхування транспортного засобу СТД № 3301862 від 21.12.2015 року.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

В силу норм ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до полісу АЕ № 3741247 цивільно-правова відповідальність власника автобуса «Богдан А-09202», номерний знак НОМЕР_2, ТОВ «Приазовське автотранспортне підприємство 875002» станом на 16.03.2016 року була застрахована в ТОВ «Страхове товариство «Домінанта», з лімітом за шкоду майну в розмірі 50000,00 грн., з яких франшиза 1000,00 грн.

Судом також встановлено, що не заперечується стороною позивача, що останньому ТОВ «Страхове товариство «Домінанта» сплатило суму страхового відшкодування а розмірі 49000 грн.

Рішенням господарського суду Донецької області № 905/1558/17 від 22.09.2016 року в задоволенні позову ОСОБА_4 «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» до ТОВ «Приазовське автотранспортне підприємство 875002» м. Маріуполь про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування в розмірі 21850,00 грн. відмовлено, оскільки водій ОСОБА_3 на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди у трудових відносинах з ТОВ «Приазовське автотранспортне підприємство 875002» не перебував.

Згідно ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання,зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно з розясненнями, які містяться у п.п. 4, 5 постанови № 6 від 27.03.1992 року пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела (шофер, машиніст, оператор тощо).

Згідно правового змісту положень ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Таким чином, враховуючи, що позивачем було сплачено страхове відшкодування потерпілій від дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 16.03.2016 року, особі - власнику пошкодженого майна в сумі 70850 грн. і позивачу, страховиком власника автомобіля, яким керував відповідач ТОВ «Страхове товариство «Домінанта» частково повернуто суму сплаченого страхового відшкодування в межах встановленого ліміту в розмірі 49000 грн., а відповідач є відповідальною особою за завдану шкоду внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди, суд вважає, що пред'явлений до нього позов про стягнення сплаченого страхового відшкодування в розмірі 21850,00 грн. є обґрунтованим та підлягає задоволенню у повному обсязі.

Між тим слід зазначити, що доводи сторони відповідача судом не беруться до уваги, оскільки на їх підтвердження не надано жодних належних доказів та вони спростовуються дослідженими під час судового розгляду вищезазначеними доказами наданими стороною позивача.

Також, надані стороною відповідача відомості Комунального підприємства «Маріупольське трамвайно-тролейбусне управління» від 20.02.2018 року № 1-19/291, не підтверджують факту перебування ОСОБА_3 у трудових або цивільно-правових відносинах з ТОВ «Приазовське автотранспортне підприємство 870002».

Крім цього, на підставі ст. 141 ЦПК України враховуючи, що позов задоволено у повному обсязі, суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені ним при зверненні до суду судові витрати у виді судового збору в розмірі 1600,00 грн.

Керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 19, 76-83, 141, 259, 263-265, 268, 354, 355, пп.15.5 п. 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, ст.ст. 990, 993, 1166, 1187, 1191, 1192, 1194 ЦК України, Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Законом України «Про страхування», суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» до ОСОБА_3 про стягнення сплаченого страхового відшкодування задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_3, ІПН НОМЕР_3, 87040, Донецька область, Нікольський район, с. Кальчик, пров. Космонавтів, буд. 8, на користь Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА», , 69005, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 97-А (розрахунковий рахунок № 48 в ПАТ «ПроКредит Банк» м. Київ, МФО 320984, ) суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 21850 (двадцять одна тисяча вісімсот пятдесят) гривень та судові втрати у виді судового збору в розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) гривень, а всього 23450 (двадцять три тисячі чотириста пятдесят) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Донецької області через Володарський районний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

З дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, яка починає функціонувати через 90 днів з дня опублікування Державною судовою адміністрацією України у газеті «Голос України» та на веб-порталі судової влади оголошення про створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається безпосередньо до Апеляційного суду Донецької області.

Повне рішення складено 26.03.2018 року.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Є.О. Подліпенець.