233 № 233/4780/17
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
05 березня 2018 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого судді Наумик О. О., за участі секретаря Клугер Т.А., позивача ОСОБА_1, представника третьої особи ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Костянтинівці цивільну справу №233/4780/17 за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - Орган опіки та піклування виконкому Костянтинівської міської ради, - «про позбавлення батьківських прав, відібрання дитини, стягнення аліментів та встановлення опіки»,
ОСОБА_1 звернулася до Костянтинівського мiськрайонного суду Донецької області в інтересах неповнолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, в якому (уточнивши первісні позовні вимоги - а.с.30-32,74) просить:
- позбавити відповідача ОСОБА_4 батьківських прав відносно її неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1;
- відібрати неповнолітню ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у батька дитини - відповідача ОСОБА_5;
- призначити її (позивачку) опікуном неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1;
- стягнути з відповідачів на її (позивачки) користь аліменти на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 від їх доходу щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги у повному обсязі, пославшись на таке:
Вона - позивачка є бабцею неповнолітньої дитини відповідачів ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка більше року проживає з нею та перебуває на її утриманні.
Батьки дівчинки - відповідачі ОСОБА_4 і ОСОБА_5 ведуть асоціальний спосіб життя, не працюють, зловживають спиртними напоями. Життям доньки, станом її здоров'я, духовними та матеріальними потребами дитини відповідачі не цікавляться, будь-якої участі в житті ОСОБА_3 та її матеріальній підтримці не приймають, не виявляючи до неї ані найменшої батьківської турботи.
Крім того, батько дитини відповідач ОСОБА_5 є інвалідом з психічного захворювання, по відношенню до свого оточення, зокрема до доньки поводиться вкрай агресивно, що становить загрозу для здоров'я та життя дівчинки, негативно впливає на її психічний стан.
Вона - позивачка опікується дитиною, матеріально її утримує, створила усі необхідні умови для повноцінного життя і розвитку онуки. Між ними з ОСОБА_3 склалися доброзичливі сімейні стосунки, що ґрунтуються на взаємній повазі, довірі та любові.
Представник третьої особи - Органу опіки та піклування виконкому Костянтинівської міської ради за довіреністю ОСОБА_2 підтримала:
- висновок та подання Органу опіки та піклування Костянтинівської міської ради від 12.01.2018 р., за яким визнано за доцільне позбавлення відповідачки ОСОБА_4 батьківських прав щодо неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
- висновок служби у справах дітей Костянтинівської міської ради, а також подання Органу опіки та піклування виконкому Костянтинівської міської ради від 12.01.2018 р. про доцільність інтересам неповнолітньої дитини, яка фактично залишилася без батьківського піклування, встановлення піклування над ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та призначення її піклувальником ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, яка постійно проживає з дитиною, створивши всі необхідні умови для життя і розвитку онуки, фактично опікується нею, і за своїми якісними характеристиками та станом здоров'я може виконувати обов'язки піклувальника.
Відповідачі, повідомлені про час та місце розгляду справи належним чином, до суду не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, заперечень проти позову суду не надавали.
Суд, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов обґрунтований, а отже підлягає задоволенню за таких підстав.
Відповідно до ст.12 Закону України „Про охорону дитинства" на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини (ч.1). Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток (ч.2). Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя (ч.3). Батьки зобов'язані поважати дитину (ч.4).
Відповідно до ст.155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (ч.1). Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства (ч.3). Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ч.4).
Згідно з приписами пунктів 15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття, і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_4 є матір'ю, а ОСОБА_5 є батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (копія свідоцтва про народження Серії НОМЕР_1, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Костянтинівці реєстраційної служби Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, - на а.с.3).
Дитина проживає разом з бабусею - позивачкою ОСОБА_1, яка самостійно виховує дитину, створила належні умови для проживання та розвитку онуки.
Батьки дитини не виконують батьківських обов'язків по вихованню та матеріальному утриманню дитини, не турбуються про її фізичний та духовний розвиток, шкільну освіту, підготовку до подальшого життя, зокрема: не забезпечують необхідним харчуванням, медичним доглядом, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не приділяють батьківської уваги до доньки.
Зазначені обставини підтверджені:
-поясненнями допитаних у судовому засіданні свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, які, допитані кожен окремо, підтвердили той факт, що дитина відповідачів постійно проживає з позивачкою, яка є бабцею дівчинки, піклується про онуку, дбає про її стан здоров'я, фізичний та духовний розвиток, утримує матеріально. Відповідачі участі у вихованні дитини та її матеріальному утриманні не приймають, не приїжджають та не спілкуються з дитиною в ніякий спосіб, не виявляють до дитини ані найменшої батьківської турботи, зловживають спиртними напоями, а відповідач ОСОБА_5, який є психічно хворим, вкрай агресивно поводиться по відношенню до доньки;
-психологічною характеристикою неповнолітньої ОСОБА_3, за якою дитина прагне покінчити з ситуацією, в якій знаходиться, так як вважає її нестерпною; гостро потребує мирної стабільної атмосфери у сімейному колі, підтримки й порозуміння з боку своїх близьких людей (а.с.52),
-характеристикою класного керівника та директора Костянтинівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №15 Костянтинівської міської ради Донецької області, з якої вбачається, що батьки учениці 9-го класу ОСОБА_3 до школи з'являються рідко (а.с.53).
Вирішуючи питання обґрунтованості вимог щодо позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_4, суд дістає висновку, що в порушення вимог ст.12 Закону України „Про охорону дитинства", ст.ст.150,155 Сімейного кодексу України ОСОБА_4 не виконує своїх батьківських обов'язків щодо доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, не піклується про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, не утримує доньку матеріально, що доведено позивачем і що не спростовано відповідачем.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.
Висновком Органу опіки та піклування Костянтинівської міської ради №49/26 від 12.01.2018 р. визнано доцільним інтересам дитини позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 відносно її доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.88).
Приймаючи до уваги доведеність винної поведінки відповідачки ОСОБА_4 щодо невиконання батьківського обов'язку відносно своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, враховуючи думку неповнолітньої ОСОБА_3 (вислухану на виконання приписів ст.171 СК України при вирішенні спірного питання), яка не заперечувала проти позбавлення її матері батьківських прав, оскільки вважає, що непотрібна останній, суд вважає позов в цій частині таким, що підлягає задоволенню.
Одночасно судом зроблений висновок щодо невиконання батьківських обов'язків також і відповідачем ОСОБА_5
Проте за роз'ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов'язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин (абз.3 п.17).
З наявних у матеріалах справи доказів (Епікризу щодо ОСОБА_5, Направлення на госпіталізацію у психіатричну лікарню ОСОБА_5, Індивідуальної програми реабілітації інваліда №1120 - ОСОБА_5, Довідки Медико-соціальної експертної комісії за №453418 від 19.08.2013 р. про встановлення ОСОБА_5 другої групи інвалідності безстроково,) вбачається, що відповідач ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, страждає на психічну хворобу, перебуває на диспансерному обліку у лікаря-психіатра «Міського психіатричного диспансеру м. Костянтинівки» з діагнозом «параноїдна шизофренія, безперервний перебіг, галюцинаторно-параноїдний синдром», з приводу цього захворювання є інвалідом ІІ групи безстроково, за своїм психічним статусом емоційно нестійкий, схильний до дратівливості й конфліктної поведінки (а.с.33, 34,35-37).
За Висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров'я - Міського психіатричного диспансеру м. Костянтинівки «про наявність у батька, матері дитини тривалої хвороби, яка перешкоджає виконанню батьківських обов'язків» №50 від 09.01.2018 р. ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, має високий ступінь втрати здоров'я внаслідок тривалої хвороби, що спричиняє повну нездатність до самообслуговування та залежність від інших осіб і перешкоджає виконанню батьківських обов'язків (а.с.91).
З огляду на наведене, винна поведінка ОСОБА_5 щодо невиконання своїх батьківських обов'язків відсутня.
У свою чергу, захворювання відповідача ОСОБА_5 створює реальну загрозу для життя та здоров'я його неповнолітньої дитини, про що наголошено у судовому засіданні стороною позивача, і що підтверджено свідками.
За статтею 19 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до ст.9 Конституції України є складовою національного законодавства, держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобов'язання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від усіх форм насильства, образи чи зловживань, відсутності належного піклування чи недбалого і брутального поводження або експлуатації з боку батьків чи будь-якої іншої особи.
Одним із способів захисту інтересів неповнолітньої дитини є її відібрання від батьків без позбавлення їх батьківських прав.
Так, статтею 170 СК України передбачена можливість постановлення судом рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання.
У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування (ч.1).
За наведених підстав, при встановленні судом факту невиконання відповідачем ОСОБА_5 своїх обов'язків по вихованню дитини (п.2 ч.1 ст.164 СК України), у відсутність винної поведінки відповідача щодо цих обставин, а також за наявності загрози небезпеки для життя, здоров'я і морального виховання дитини у разі залишення її у батька внаслідок психічної хвороби останнього, і крім того, враховуючи думку неповнолітньої ОСОБА_3 (вислухану на виконання приписів ст.171 СК України при вирішенні спірного питання), яка бажає відібрання її від батька, оскільки останній вкрай агресивно поводиться із нею, застосовуючи при цьому фізичну силу, суд вважає за необхідне постановити рішення про відібрання неповнолітньої ОСОБА_3 від батька ОСОБА_5, не позбавляючи відповідача батьківських прав.
Тож позов в цій частині підлягає задоволенню.
За приписами статті 243 СК України - над дітьми у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, позбавленими батьківського піклування, встановлюється піклування.
Як визначає стаття 244 СК України - піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа (ч.1). При призначенні дитині піклувальника мають бути враховані особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини (ч.2) Не можуть бути піклувальниками дитини особи, зазначені в статті 212 цього Кодексу (ч.3).
Позивачка ОСОБА_1 - баба дитини є повнолітньою дієздатною особою, має постійне місце проживання (а.с.6), за станом здоров'я та своїми особистими якостями може бути піклувальником (а.с.40,41,54).
Обмеження щодо неможливості призначення ОСОБА_1 піклувальником, зазначені в статті 212 СК України, судом не встановлені.
Згідно з Актом обстеження умов проживання сім'ї ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1, від 12.09.2017 р. за місцем реєстрації позивача (а.с.55) ОСОБА_1 створила всі необхідні умови для нормального проживання дитини: будинок газифікований, електрифікований , проведено всі необхідні комунікації, що знаходиться у задовільному стані. Приміщення будинку придбані, охайні, відповідають усім необхідним санітарно-гігієнічним нормам. Наявна присадибна ділянка у задовільному стані. Дівчина має окрему кімнату, у якій знаходиться ліжко, стіл, шафа для речей, комп'ютер. Дівчина забезпечена усім необхідним шкільним приладдям, одягом і взуттям, предметами особистої гігієни.
За висновком Органу опіки та піклування Костянтинівської міської ради №48/26 від 12.01.2018 р. є доцільним інтересам неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка фактично залишилася без батьківського піклування, встановлення над нею піклування та призначення її піклувальником ОСОБА_1 (а.с.89).
Виходячи з наведеного, враховуючи думку неповнолітньої ОСОБА_3 (вислухану при вирішенні спірного питання на виконання приписів ст.171 СК України), яка бажає залишитися з бабою, оскільки та любить її і дбає про неї, з якою вона почувається комфортно і затишно, суд вважає за необхідне призначити піклувальником ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, позов в цій частині - задовольнити.
Відповідно до ст.166 СК України - особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку по утриманню дітей. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може за власною ініціативою чи ініціативою позивача вирішити питання про стягнення аліментів на дітей.
Відповідно до ч.4.ст.170 СК України - при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину.
Дійшовши висновку про необхідність позбавлення відповідача ОСОБА_4 батьківських прав щодо її доньки ОСОБА_3 та про необхідність відібрання у відповідача ОСОБА_5 дитини і призначення позивача піклувальником дівчинки, суд вважає за необхідне у відповідності до ст.ст.182-183 СК України стягнути з відповідачів на користь позивачки на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у визначеному позивачкою і не спростованому відповідачами розмірі - по 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідачів щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24.10.2017 р. ( дати завалення вимоги стягнення аліментів) і до досягнення дитиною повноліття.
Таким чином, позов підлягає задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем при поданні позову сплачено судовий збір за вимогу про позбавлення батьківських прав у розмірі 640,00 грн., які підлягають відшкодуванню відповідачкою ОСОБА_4
Також з відповідачки ОСОБА_4 підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 1057,20 грн., з яких 352,40 грн. - вимоги встановлення піклування (704,80 грн. / 2), 704,80 грн. - вимоги стягнення аліментів.
Відповідач ОСОБА_5 є інвалідом ІІ групи, а тому на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору (зокрема відібрання дитини без позбавлення батьківських прав, встановлення піклування, стягнення аліментів), тож ці витрати за приписами ч.6 ст.141 ЦПК України компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Керуючись ст.ст. 259, 263-265, 280-282, 141 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1)
до ОСОБА_4 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2)
ОСОБА_5 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2),
«про позбавлення батьківських прав, відібрання дитини, стягнення аліментів та встановлення опіки» - задовольнити.
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_9, позбавити батьківських прав у відношенні ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Відібрати неповнолітню ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, від батька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, без позбавлення батьківських прав, та передати дитину ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, яку призначити піклувальником дитини.
Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_9, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 1/4 частини від її заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24.10.2017 р. і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24.10.2017 р. і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_9, судовий збір
на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, у розмірі 640 (шістсот сорок) грн.,
та на користь держави 1057 (одна тисяча п'ятдесят сім) грн. 20 коп.
Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Повний текст судового рішення складений 16.03.2018 р.

Заочне рішення суду може бути переглянуто Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за письмовою заявою відповідачів, яка може бути ними подана протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя