АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/351/18Доповідач в апеляційній інстанції Фетісова Т.Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2018 року апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів цивільної палати:

головуючого Фетісової Т.Л.

суддів Василенко Л.І., Нерушак Л.В.

за участю секретаря

Анкудінова О.І.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

відповідачі - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18.12.2017 (ухвалене об 11 год. 23 хв. у залі судових засідань Придніпровського районного суду , повний текст складено 28.12.2017, суддя в суді першої інстанції - Колода Л.Д.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про витребування майна від добросовісного набувача та визнання права власності на майно, :

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернувся до суду з даним позовом, яким просив витребувати від добросовісних набувачів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в рівних частках 1/6 частину будинку з відповідною частиною надвірних споруд та в рівних частках 1/6 частину земельної ділянки по АДРЕСА_1 в м. Черкаси; визнати за ним право власності на 1/6 частину будинку з відповідною частиною надвірних споруд та 1/6 частину земельної ділянки, площею 674,8 кв.м., кадастровий НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 в м. Черкаси.

В обґрунтування вказано на те, що його батько ОСОБА_8 з 18.01.1949 перебував в зареєстрованому шлюбі з його матір'ю ОСОБА_9 В період шлюбу батьки побудували будинок по АДРЕСА_1 в м. Черкаси. Право власності на вказаний будинок було зареєстровано на ім'я батька позивача на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки, посвідченого державною нотаріальною конторою 07.07.1959, та договору купівлі-продажу, посвідченого Черкаською державною нотаріальною конторою 14.09.1970.

Так як вказане майно було набуто батьками позивача під час шлюбу, кожному з них належало по 1/2 частині будинку з відповідною частиною надвірних споруд. ІНФОРМАЦІЯ_1 мати позивача померла. Заповіт вона не залишила. Спадкоємцями першої черги за законом були позивач, його батько ОСОБА_8 та відповідач ОСОБА_4 (рідний брат позивача). Позивач та його брат звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, а їх батько - фактично вступив в управління спадковим майном.

Таким чином, з часу відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_1, позивачу належала 1/6 частина будинку з відповідною частиною надвірних споруд по АДРЕСА_1 в м. Черкаси, а також 1/6 частина присадибної земельної ділянки за цією ж адресою. Свідоцтво про право на спадщину на належну йому частину спадкового майна позивач не отримав, так як правовстановлюючі документи були у батька.

Позивач вважає, що в порушення його права на спадкове майно, його батько10.01.2006 отримав державний акт серії НОМЕР_2 на всю земельну ділянку по АДРЕСА_1 в м. Черкаси. Також 06.09.2011 батько позивача ОСОБА_8 за договором дарування житлового будинку з надвірними спорудами та земельної ділянки по АДРЕСА_1 в м. Черкаси подарував вказане майно відповідачу ОСОБА_4

Батько позивача помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

При цьому 09.01.2015 брат позивача ОСОБА_4 уклав договори дарування житлового будинку з надвірними спорудами та земельної ділянки по АДРЕСА_1 в м. Черкаси зі своїми синами ОСОБА_5 та ОСОБА_6, за якими передав їм у власність в рівних частках житловий будинок з надвірними спорудами та земельну ділянку по АДРЕСА_1 в м. Черкаси. На даний час відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є власниками житлового будинку з надвірними спорудами та земельної ділянки по АДРЕСА_1 в м. Черкаси.

Позивач вважає, що з дня смерті матері йому належить 1/6 частина будинку з відповідною частиною надвірних споруд та 1/6 частина земельної ділянки АДРЕСА_1 в м. Черкаси, а укладеними договорами дарування було порушено його право власності. Даруючи весь будинок з надвірними спорудами та всю земельну ділянку, батько позивача ОСОБА_8 не мав права відчужувати його 1/6 частину.

Про укладення договорів дарування позивачу стало відомо в 2015 році, тому строк позовної давності у даному випадку не пропущено.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18.12.2017 позовні вимоги у справі залишено без задоволення. Суд виходив з того, що вони є необґрунтованими та позивачем пропущено строки позовної давності.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на помилковість висновків суду, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. В обґрунтування вказано на доводи, аналогічні викладеним у позовній заяві та на те, що суд не врахував, що нормами ст. 28 КпШС України також передбачено спільну сумісну власність у членів подружжя на майно, набуте під час шлюбу. Висновки суду про пропуск позивачем строків позовної давності є необґрунтованими. Позивач надав своєму батькові згоду на приватизацію земельної ділянки з урахуванням того, що її 1/6 частина належить позивачу.

Представник відповідачів ОСОБА_10 надала суду відзив на вказану апеляційну скаргу, в якій просила суд залишити скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Відзив мотивований тим, що доводи позивача про належність спірного майна до об'єкту спільної сумісної власності його покійних батьків є помилковими та не підтвердженими належними доказами по справі, тому до задоволення не підлягають. Також погоджується з висновками суду про пропуск позивачем строку позовної давності на звернення з даним позовом до суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції лише в межах доводів та вимог апеляційної скарги ( ч.1 ст.367 ЦПК України).

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При розгляді справи встановлено, що батько позивача ОСОБА_8 з 18.01.1949 перебував в зареєстрованому шлюбі з його матір'ю - ОСОБА_9. В період шлюбу батьки позивача побудували будинок по АДРЕСА_1 в м. Черкаси. Право власності на вказаний будинок було зареєстровано на ім'я батька ОСОБА_8 на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки, посвідченого державною нотаріальною конторою 07.07.1959 та договору купівлі-продажу, посвідченого Черкаською державною нотаріальною конторою 14.09.1970.

Позивач вважає, що оскільки вказану нерухомість його батьки набули під час шлюбу, то вона належить їм на праві спільної сумісної власності, тобто по 1 / 2 частині кожному.

ІНФОРМАЦІЯ_1 мати позивача ОСОБА_9 померла. Заповіт вона не залишила. Спадкоємцями першої черги за законом стосовно її спадщини були позивач, його батько ОСОБА_8 та відповідач ОСОБА_4 (рідний брат позивача), які спадщину прийняли.

Так як до складу спадщини, як стверджує позивача, входила 1 / 2 частина будинку по АДРЕСА_1 в м. Черкаси, спадкоємці (3 особи) одержали у власність по 1 / 6 частині вказаної нерухомості.

Свідоцтво про право на спадщину на належну позивачу частину спадкового майна він не отримував, так як правовстановлюючі документи на будинок та земельну ділянку були у батька.

Далі, батько позивача ОСОБА_8 10.01.2006 отримав державний акт серії НОМЕР_2 на всю земельну ділянку по АДРЕСА_1 в м. Черкаси, площею 674,8 кв.м., кадастровий НОМЕР_1, чим порушив право власності позивача на його частину (1 / 6) у цій земельній ділянці.

06.09.2011 батько позивача ОСОБА_8 уклав договір дарування житлового будинку з надвірними спорудами та земельної ділянки по АДРЕСА_1 в м. Черкаси з відповідачем ОСОБА_4, за якими передав останньому у власність вказане майно.

Батько позивача помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

09.01.2015 брат позивача ОСОБА_4 уклав договори дарування житлового будинку з надвірними спорудами та земельної ділянки по АДРЕСА_1 в м. Черкаси зі своїми синами - відповідачами по справі ОСОБА_5 та ОСОБА_6, за якими передав їм у власність в рівних частках вказане майно.

На даний час вказані договори дарування житлового будинку з надвірними спорудами та земельної ділянки не розірвані, не скасовані, не визнані недійсними, зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Позивач зазначає, що про існування договорів дарування йому стало відомо в 2015 році, а тому вважає, що строк позовної давності він не пропустив.

Крім того, рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12.05.2016, яке набрало законної сили після перегляду судами апеляційної та касаційної інстанції, у цивільній справі за позовом ОСОБА_8, представником якого був ОСОБА_3, до ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5 про визнання договорів дарування будинку та земельної ділянки по АДРЕСА_1 в м. Черкаси недійсними, в позові відмовлено.

Судами було встановлено, що в договорі дарування житлового будинку від 06.09.2011, укладеного між ОСОБА_8 та ОСОБА_4, вказано, що жилий будинок з надвірними спорудами належить дарувальнику ОСОБА_8 на підставі Договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки, посвідченого Черкаською державною нотаріальною конторою 07.07.1959 за №1-6495; Договору купівлі-продажу, посвідченого Черкаською державною нотаріальною конторою, 14.09.1970 за №2-8621, та зареєстрованих в Черкаському інвентарбюро за №4789.

Крім, цього в даному договорі зазначено, що сам Дарувальник довів до відома Обдаровуваного, а Обдаровуваний взяв до уваги той факт, що Дарувальник з ІНФОРМАЦІЯ_1 є вдівцем, і відчужуваний за даним договором будинок не є спільною сумісною власністю та є особистою приватною власністю, і особи, які б могли поставити питання про визнання за ними права власності на відчужуваний будинок, у тому числі відповідно до статей 65, 74 та 97 СК України, немає.

Також рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19.04.2017, яке набрало законної сили, у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_11 про визнання договорів дарування недійсними в позові було відмовлено.

Відповідно до положень ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у, зокрема, цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З аналізу вказаної норми права виходить, що суд може відійти від фактів, встановлених рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили та встановити інші обставини на підставі належних та допустимих доказів, що не були предметом розгляду в іншій справі та повністю спростовують встановлені судами обставини.

У даному випадку позивач вказує, що його матері належала половина майна батька, яку той в свою чергу подарував його брату, потім власниками стали відповідачі на підставі відповідних договорів дарування, оскільки це майно набуто за час їх шлюбу, що становить підставу позовних вимог у цій справі, оскільки позивач вважає, що частину майна матері він успадкував після її смерті, звернувшись до нотаріуса із відповідною заявою.

Однак позивачем не надано суду правовстановлюючих документів, на підставі яких його батьком було набуто у власність спірний будинок та згідно до яких суд міг прийти до переконливого висновку про те, що вказане майно дійсно було спільним майном подружжя ОСОБА_11.

З іншого боку, по справі є рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12.05.2016 року, яке залишено без змін судоми вищих інстанцій, яким відмовлено батьку відповідача -ОСОБА_8 в задоволені його вимог про визнання укладеного ним договору дарування спірного будинку з тих підстав, що ? його частина є належала його дружині ОСОБА_9 як частка в спільному майні подружжя, за недоведеністю цих вимог.

Вказані обставини, встановлені судовим рішенням, позивачем належними та допустимими доказами спростовані не були.

Відповідно до положень ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Тому колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів про те, що майно, на яке позивач у цій справі хоче визнати право власності, є спільним сумісним майном подружжя його батьків.

Далі, апеляційний суд враховує, що право власності на земельну ділянку у батька позивача виникло вже після смерті його дружини, а саме у 2006 році (коли йому було видано державний акт про право власності на землю), отже земельна ділянка до складу спадщини, які відкрилася після смерті матері позивача у 1999 році не ввійшла.

При цьому наявність договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки на ім'я батька позивача, посвідченого Черкаською державною нотаріальною конторою 07.07.1959 за №1-6495, не свідчить про виникнення у особи на його підставі права власності на земельну ділянку, а лише підтверджує право користування земельною ділянкою.

Проаналізувавши вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що позовні вимоги по свой суті є незаконними та необгрунтованими тому до задоволення не підлягають, відповідно, погоджується з висновком суду першої інстанції в цій частині .

Однак, суд першої інстанції при внесенні свого рішення не врахував, що положення закону про правові наслідки спливу позовної давності можуть застосовуватися лише у тих випадках, коли буде доведено існування самого суб'єктивного цивільного права, факт його порушення або оспорювання і можливість його поновлення шляхом обраного способу захисту, оскільки за відсутності порушення суб'єктивного права чи інтересу або за відсутності самого суб'єктивного права позовна давність застосуватися не може. Тобто право, яке не порушене позовною давністю не захищається.

Таким чином, встановивши по даному спору відсутність факту порушень прав позивача, колегія суддів відмовляє в позові лише з цих підстав, без розгляду заяв сторони відповідача про застосування строків позовної давності .

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції, при постановленні рішення по даній справі, в порушення вимог закону, на вищевказані обставини справи не звернув уваги та не дав їм відповідної правової оцінки, невірно застосувавши до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права, вказані порушення призвели до постановлення судом незаконного рішення, яке підлягає скасуванню, згідно ст. 376 ЦПК України, з ухваленням нового рішення по справі про відмову в задоволенні позову за безпідставністю вимог.

Отже, апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18.12.2017 у даній цивільній справі - до скасування з винесенням нового судового рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідно судові витрати за розгляд справи в апеляційному суді перерозподілу не підлягають та мають бути залишені за особою, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу - задовольнити частково.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18.12.2017 у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про витребування майна від добросовісного набувача та визнання права власності на майно - скасувати.

В позові ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про витребування майна від добросовісного набувача та визнання права власності на майно - відмовити.

Судові витрати за розгляд справи в апеляційному суді залишити за особою, що подала апеляційну скаргу.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття, може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня виготовлення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 19.03. 2018 року .

Головуючий

Судді