Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №2-1076/01 Головуючий у 1 інстанції Строчилова Л.С.
Провадження № 22-ц/778/783/18 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Онищенка Е.А.

суддів: Бєлки В.Ю.

Воробйової І.А.

за участю секретаря судового засідання Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21 березня 2001 року у справі за позовом ОСОБА_5 (правонаступником якого є ОСОБА_6) до ОСОБА_3 про визначення часток у майні, визнання права власності в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2001 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визначення часток у майні, визнання права власності в порядку спадкування.

В позові зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його дружина ОСОБА_7. після її смерті відкрилась спадщина у вигляді ? частини житлового приміщення АДРЕСА_1

Спадкоємцями за законом є він та відповідач ОСОБА_3, і у відповідності до ст.. 549 ЦК України прийняли спадщину, він, як чоловік померлої, шляхом вступу в фактичне користування і володіння житловим приміщенням, а ОСОБА_3 звернувся до нотаріальної контори з відповідною заявою.

Проте, в отриманні свідоцтва про право на спадщину в органах РАЦС було відмовлено, оскільки в свідоцтві про право на спадщину на житлове приміщення, видане Комунарською районною адміністрацією від 01.02.1996р. не були визначені частки житлового приміщення кожного з співвласників..

Просив суд визначити частки житлового приміщення АДРЕСА_1 по ? частці за кожним з співвласників, а саме за ним - ОСОБА_5 та його дружиною ОСОБА_7 Визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на ? частину житлового приміщення АДРЕСА_1, а всього на ? частки вказаного житлового приміщення. Іншу ? частину вказаного житлового приміщення визначити ОСОБА_3

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21 березня 2001 року позов задоволено.

Визначено долі житлового приміщення АДРЕСА_1 по ? частці за ОСОБА_5 та ОСОБА_7

Визнано за ОСОБА_5 право власності в порядку спадкування за законом на ? частину житлового приміщення АДРЕСА_1, а всього визнано за ОСОБА_5 право на ? частини вказаного житлового приміщення.

Визнано за ОСОБА_3 право на ? частину житлового приміщення АДРЕСА_1.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду змінити, ухваливши рішення, яким відмовити ОСОБА_5 у задоволенні позовних вимог - у визнанні за ОСОБА_5 права власності в порядку спадкування за законом на ? частину житлового приміщення АДРЕСА_1, а всього визнано за ОСОБА_5 право на ? частини вказаного житлового приміщення. Визнані за ОСОБА_3 право на ? частину житлового приміщення АДРЕСА_1. В іншій частині рішення залишити без змін.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, посилається на те, що про існування оскаржуваного рішення суду йому відомо не було. Крім того, позивач у справі ОСОБА_5 в квартирі АДРЕСА_1 не мешкав, оскільки внаслідок його зловживанням спиртними напоями та фактичного припинення шлюбних відносин з його матір'ю, мешкав окремо.

Правонаступником позивача у справі - ОСОБА_6 надано відгук на апеляційну скаргу, в якому вона заперечує доводи апеляційної скарги. Вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

В судове засідання ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 не з'явилися.

Матеріали справи містять відомості про їх належне повідомлення про дату, час і місце розгляду справи.

Від представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 надійшла заяву про відкладення розгляду справи у зв'язку з хворобою, яке не може бути задоволено за відсутності доказів.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 368 ЦПК України, розгляд справи судом апеляційної інстанції відбувається в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими гл. 1 розділу У ЦПКУ.

Статтею 371 ЦПК України визначені строки розгляду апеляційної скарги, які встановлені терміном шістдесят днів із дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Зважаючи на вказані обставини та те, що розгляд справи вже відкладався, , тому апеляційний розгляд 22 березня 2018р. відбувся у відповідності до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України за відсутності відповідача та його представника.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що під час розгляду справи на підставі наявних в матеріалах справи доказів встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_7 належала на праві власності спірна квартира.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_7. Після смерті залишилось спадкове майно у вигляді ?частини квартири АДРЕСА_1 яка належала померлій на підставі Свідоцтва про право власності на житло № 7079 від 01.02.1996 року, що зареєстровано ЗМБТІ у реєстровій книзі за №209р/35748 від 19.03.1996 року.

Іншим співвласником ? частини квартири був її чоловік ОСОБА_5 на підставі Свідоцтва про право власності на житло № 7079 від 01.02.1996 року.

На момент смерті ОСОБА_7 заповіту не залишила.

Спадкоємцями першої черги були ОСОБА_3 - син померлої та ОСОБА_5 - чоловік, що підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу серії НОМЕР_1, видане Комунарським відділом РАГС від 17.11.1978 року, актовий запис № 517.

Відповідно до ст. 549 ЦК Української РСР (редакція 1963 року): Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2. видане ЗМВДРАЦС ГТУЮ у Запорізькій області, актовий запис № 3407, від 11.05.2016 року.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на 3 /4 частини спірної квартири, яку він заповідав ОСОБА_6.

28.05.2016 року ОСОБА_6 звернулась до 6-ї Запорізької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_5, спадкова справа № 59027439. На сьогодні вже видане Свідоцтво про право на спадщину за заповітом.

Відповідно вимог Цивільного кодексу УРСР, який діяв на момент смерті ОСОБА_7 16.04.1998 p., особа не мала право на спадкування у випадках: усунення її від спадщини (ст. 528 ЦК УРСР), неприйняття спадщини (ст. 548 ЦК УРСР). або відмови від спадщини (ст. 553 ЦК УРСР). Інших підстав не має.

ОСОБА_5 прийняв спадщину після смерті своєї дружини ІНФОРМАЦІЯ_1 шляхом фактичного вступу у спадщину, оскільки постійно мешкав разом із дружиною до дня її смерті, вступив до володіння всім спадковим майном, в тому числі й меблями, був прописаний у спірній квартирі. Від спадщини не відмовлявся, усунутий від спадкування не був.

З огляду наведеного судова колегія вважає, що суд першої інстанції надав належну оцінку зібраним у справі доказам, достатньо повно встановив фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Крім того, судом зроблено запит до Шостої Запорізької держаної нотаріальної контори про витребування спадкових справ після смерті ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3. та ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

З витребуваних спадкових справ, а саме з Довідки про реєстрацію місця проживання вбачається, що у період з 08.09.1978р. по ІНФОРМАЦІЯ_2, станом на ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою АДРЕСА_1 всього була зареєстрована одна особа - ОСОБА_5.

Доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Наведені скаржником в апеляційній скарзі доводи не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення скаржником норм процесуального закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які могли б призвести до скасування судового рішення, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21 березня 2001 року у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 27 березня 2018 року.

Головуючий:

Судді: