н/п 2-о/490/187/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2017 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Чулуп О.С.

присяжні засідателі Скрипник Ю.М., Лапшина-Солянська Н.М.,

при секретарі Балдич Х.М.

за участю прокурора Головата М.С.,

представника заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Миколаєві цивільну справу за заявою Миколаївської обласної психіатричної лікарні № 1 про примусову госпіталізацію особи до психіатричного закладу,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду із заявою, в якій просив про госпіталізацію хворої ОСОБА_2, 1980р.н., яка мешкає за адресою: Миколаївська область, Жовтневий район, с. Пересадівка, вул.Шевченко, буд.64 поступила до 2-го відділення МОПЛ № 1.

В обґрунтування вимог заяви заявник посилався на те, що ОСОБА_2 хворіє психіатричним захворюванням з 1980р., є інвалідом 2 групи. Була раніше госпіталізована з 11.12.2015р. по 04.05.2017 року, після останньої виписки зі стаціонару проживала разом зі своїм піклувальником та його сімєю. Коли стався конфлікт з родичами, втекла з дому, упродовж трьох днів жила на вулиці, спала на лавочці у парку, просила милостиню декілька разів була зґвалтована. Опікун на зв'язок не виходить. ОСОБА_2 потребує посторонього догляду.

ОСОБА_2 була оглянутий комісією лікарів-психіатрів МОПЛ №1 у складі голови комісії заступника головного лікаря з медичної частини МОПЛ №1 ОСОБА_3, членами завідуючим 2-м відділенням МОПЛ №1 ОСОБА_1, завідуючим 6-м відділенням МОПЛ №1 ОСОБА_4. У звязку з тим, що хвора на даний час потребує стаціонарного лікування і не може бути оформлена в психоневрологічний будинок-інтернат. У судовому засіданні представник заявника вимоги заяви підтримала у повному обсязі з підстав, викладених у заяві.

Представник МОПЛ №1, лікар в судовому засіданні вимоги заяви підтримав та просив її задовольнити.

Хвора за станом здоров`я не може з`явитися в судове засідання

Прокурор у судовому засіданні вимоги заяви підтримав.

Вислухавши думку сторін, вивчивши доводи заяви та матеріали справи, судом встановлено наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 17 Закону України «Про психіатричну допомогу» у разі необхідності продовження госпіталізації в примусовому порядку понад 6 місяців представник психіатричного закладу повинен направити до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про продовження такої госпіталізації. До заяви, в якій повинні бути викладені підстави госпіталізації особи до психіатричного закладу в примусовому порядку, передбачені статтею 14 цього Закону, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність продовження такої госпіталізації. В подальшому продовження госпіталізації особи в психіатричному закладі проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців.

Згідно зі ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. У своєму рішенні Європейський Суд з прав людини від 17.04.2014 року зазначив, що особа не може вважатися «Психічно хворою» та позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов; по-перше, об'єктивна медична експертиза повинна достовірно показати, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання.

Комісією встановлено, що ОСОБА_2 хворіє психіатричним захворюванням з 1980р, є інвалідом 2 групи , позбавлена дієздатності. Хвороба протікає безперервно.

Судом досліджено рішення комісії лікарів-психіатрів від 07.07.2017 року згідно якого психологічний статус ОСОБА_2, вказує, що свідомість не порушена, орієнтована правильно. У бесіді декілька піднята, емоційна неадекватна, дає негативну оцінку факту її зґвалтування, при цьому посміхається. Мислення паралогічне, стереотипне, маревні висловлювання не звучать. Обмани сприйняття заперечує, поведінкою не показує. Амбівалетна. Когнітивні функції знижені. Критики не має.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 16 Закону України «Про психіатричну допомогу» у випадках, коли госпіталізація особи до психіатричного закладу в примусовому порядку визнається доцільною, представник психіатричного закладу, в якому перебуває особа, протягом 24 годин направляє до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про госпіталізацію особи до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону.

В силу ч. 1 ст. 17 Закону України «Про психіатричну допомогу» перебування особи в психіатричному закладі в примусовому порядку може бути лише на протязі часу існування всіх обставин, які послужили основою для проведення госпіталізації

Рішенням Конституційного Суду України від 01.06.2016 №2-рп/2016 по справі 1-1/2016 було визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України ,Про психіатричну допомогу" від 22 лютого 2000 року № 1489-ІІІ з наступними змінами у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю.

На підставі вищевикладеного, відповідно до вимог ст. ст. 281, 282 ЦПК України, рішення Конституційного Суду України від 01.06.2016 року (справа № 1-1/2016, 2-рп/2016), суд дійшов висновку про необхідність примусової госпіталізації ОСОБА_2, 1980р.н, до 2-го відділення Миколаївської обласної психіатричної лікарні № 1 для стаціонарного лікування.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2. хворіє на психічну хворобу, за своїм психічним станом не може дати згоди на добровільне продовження стаціонарного лікування, становить небезпеку для себе та оточуючих, за такого, вимоги заяви обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст.14,16-19,22 ЗУ "Про психіатричну допомогу",ст. ст. 10, 14, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву задоволити.

Госпіталізувати ОСОБА_2, 1980р.н., яка мешкає за адресою: Миколаївська область, Жовтневий район, с.Пересадівка, вул.Шевченко, буд.64, до Миколаївської обласної психіатричної лікарні № 1, для лікування у стаціонарі строком на три місяці.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки передбачені ст.223 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Миколаївської області. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні під час проголошення рішення протягом десяти днів з дня отримання копії рішення до Апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва.

Суддя

Присяжні засідателі