Справа №705/4507/17
У Х В А Л А

02 квітня 2018 року м. Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Мазуренко Ю.В.

при секретарі Щербаковій Л.А.

за участю:

представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Умані Черкаської області заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову по цивільній справі ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову, приватний нотаріус Уманського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання недійсним заповіту та свідоцтва про право на спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

В Уманському міськрайонному суді Черкаської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову, приватний нотаріус Уманського міського нотаріального округу ОСОБА_5, про визнання недійсним заповіту та свідоцтва про право на спадкування.

ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову.

Ухвалою судді Уманського міськрайонного суду від 02.02.2018р. заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову, приватний нотаріус Уманського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання недійсним заповіту та свідоцтва про право на спадкування було повернуто заявнику.

В послідуючому ОСОБА_3 подав до суду заяву про забезпечення позову. В своїй заяві про забезпечення позову, ОСОБА_3 просить:

«…З метою забезпечення позову накласти арешт на 7/16 часток квартири двохкімнатної за адресою: АДРЕСА_1; Гараж № 1 в автогаражному кооперативі «Вега» по вул. Оксамитовій (раніше вул. Якіра); Автомобіль DAEWOO LANOS, д.н.з. НОМЕР_1, номер кузова SUPTF696D7W355710…». У заяві ОСОБА_3 зазначив, що 28.03.2017 р. помер його батько ОСОБА_6 До смерті батька позивач постійно проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Єдиним спадкоємцем першої черги є ОСОБА_3 В заяві також вказано, що після смерті спадкодавця відкрилась спадщина у вигляді: 7/16 часток квартири двохкімнатної за адресою: АДРЕСА_1; гараж № 1 в авто гаражному кооперативі «Вега» по вул. Оксамитовій (раніше вул. Якіра); автомобіль НОМЕР_2. Також, в заяві містяться посилання на те, що під час оформлення спадщини виявилось, що 26.09.2017 року до приватного нотаріуса Уманського міського нотаріального округу ОСОБА_5 звернувся ОСОБА_4 із заявою про прийняття спадщини за заповітом, який посвідчений секретарем Паланської сільської ради Уманського району 25.1.2015 року за реєстровим № 36 від імені спадкодавця. За поданим ОСОБА_4 заповітом приватний нотаріус видала свідоцтво про право на спадкування за заповітом на імя ОСОБА_4 №№ 1546, 1547, 1548. (при цьому, в постанові нотаріуса не зазначено опису майна). Заявник ОСОБА_6 вказує, що поданий заповіт ОСОБА_4 є недісним, оскільки його батько при житті не робив жодних розпоряджень на випадок своєї смерті. Крім того, Паланська сільська рада не мала повноважень на посвідчення заповіту від імені особи, яка не проживає на території адміністративної її юрисдикції. Позивач вказує, що його батько ніколи не проживав на території с.Паланка. Причинами забезпечення позову є реальна загроза порушення його законних інтересів ОСОБА_7 в разі штучного відчуження відповідачем незаконно успадкованого ним майна на користь третіх осіб. При цьому, документів на відповідне майно, які б підтверджували належність майна спадкодавцю до заяви не було додано.

В судове засідання позивач ОСОБА_3, будучи належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, - в судове засідання не зявився, при цьому, довірив свої інтереси представляти в суді представнику адвокату ОСОБА_1

В судовому засіданні представник позивача адвокат ОСОБА_1 просив заяву про забезпечення позову задовольнити та накласти арешт на відповідне майно зазначене в заяві.

В судове засідання відповідач ОСОБА_4, будучи належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, - в судове засідання не зявився, при цьому, довірив свої інтереси представляти в суді представнику ОСОБА_2

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 просив відмовити позивачу в забезпечення позову. Вказував, що дана заява є необґрунтованою та передчасною. Крім того, представник відповідача вказував, що при подачі заяви про забезпечення позову необхідно було сплатити судовий збір і тому наявність квитанції про його сплату є обовязковим додатком до відповідної заяви. Крім того, представник відповідача в судовому засіданні посилався на відсутність в матеріалах справи доказів про те, що майно, яке зазначене в заяві про забезпечення позову належало спадкодавцю на момент відкриття спадщини і кому воно належить станом на сьогодні, оскільки відповідач йому повідомляв, що з приводу машини відбулося відчуження, однак доказів на підтвердження відповідних обставин суду надано не було.

Вислухавши пояснення учасників по справі, розглянувши заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову та матеріали цивільної справи, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 151 ЦПК України ( у редакції, що діяла на момент подачі заяви про забезпечення позову), у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено:

-причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов;

-вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності ( з урахуванням відповідних положень ч. 1 ст. 152 ЦПК України, що стосується видів забезпечення позову);

-інші відомості потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно положено статті 149 ЦПК України (в новій редакції) суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Частиною 1 ст. 151 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або імя (прізвище, імя та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів звязку та адресу електронної пошти, за наявності;

3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову;

4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник;

6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення;

7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

У поданій суду заяві ОСОБА_3, із враховуванням предмету позову та виходячи із змісту позовних вимог і в порушення вимог статті 151 ЦПК України, не вказав ціну позову, про забезпечення якого просить, достовірні причини, у звязку з якими необхідно забезпечити позов, не обґрунтував необхідність забезпечення позову із зазначенням того, як відсутність заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; та не доводить, з посиланням на докази, що забезпечення позову необхідно здійснити саме в обраний спосіб, а також свої пропозиції щодо зустрічного забезпечення.

Також, частинами 1 та 2 ст. 154 ЦПК України передбачено, що суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

Також, заявник ОСОБА_3 в обґрунтування вимог своєї заяви про забезпечення позову не надає будь-яких документів на майно, що за його твердженням належало спадкодавцю на яке заявник просить накласти арешт.

Крім того, заявник ОСОБА_3 надав постанову про відмову у видачі свідоцтв про право на спадщину від 24.10.2017 р. В постанові вказано: «… 10 жовтня 2017 року мною, ОСОБА_5, приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу Черкаської області, гр. ОСОБА_4 видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказане спадкове майно за реєстровими №№ 1546, 1547, 1548…». При цьому, приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу Черкаської області ОСОБА_5 не конкретизовано яке саме майно зареєстроване за вказаними реєстровими номерами ( майно не конкретизоване пообєктно).

Згідно ч.1 ст. 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 4 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N 005 та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

ОСОБА_3 не обґрунтував наявність зв'язку між обраними ним заходами до забезпечення позову та предметом позовних вимог, оскільки застосування таких заходів забезпечення позову спроможне забезпечити ефективний захист його порушеного права та поновлення порушених прав та інтересів як позивача.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Так, обмеження можливості суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Враховуючи предмет даного позову, наведені позивачем докази та обґрунтування заявлених вимог у клопотанні щодо забезпечення позову, їх розумність та адекватність, наявність зв'язку між заходом до забезпечення позову та предметом позовних вимог про визнання недійсним заповіту та свідоцтва про право на спадкування, суд вважає за необхідне відмовити ОСОБА_3 у забезпеченні позову зазначеними способами.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Разом з тим, заявником не зазначено, а судом не встановлено обґрунтованих обставин, які б підтверджувалися належними доказами та свідчили, що невжиття заходів забезпечення позову може, в подальшому, утруднити чи зробити неможливим виконання ймовірного рішення суду про задоволення позову.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 151 ЦПК України, до заяви про забезпечення позову додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до положень Закону України «Про судовий збір » від 08.07.2011 року (з наступними змінами та доповненнями) ставки судового збору станом на 01.01.2018 року встановлюються: за подання до суду заяви про забезпечення позову фізичною особою - 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 352,40 грн. При цьому, позивачем при подачі заяви про забезпечення позову не було сплачено судового збору.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що в задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову слід відмовити.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 260, 261, 353, 354 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову по цивільній справі ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову, приватний нотаріус Уманського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання недійсним заповіту та свідоцтва про право на спадкуванняКопію ухвали направити заявникуОСОБА_3, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути поданабезпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ю.В. Мазуренко