АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/260/18 Суддя - доповідач - Храпак Н.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2018 року м. Тернопіль

Апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Дикун С. І., Парандюк Т. С.,

за участю секретаря - Коваль О.І.

та відповідача ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу №607/16460/14-ц за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 грудня 2017 року, ухваленого суддею Грицаком Р.М., у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_1 про стягнення коштів за кредитним договором, зустрічний позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" про визнання кредитного договору недійсним та стягнення судових витрат і витрат, пов'язаних з явкою до суду -

В С Т А Н О В И Л А:

в липні 2014 року Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитному договору на загальну суму 14 316 (чотирнадцять тисяч триста шістнадцять) гривень 02 копійки. Покласти на ОСОБА_1 обов'язок відшкодувати сплачений судовий збір на користь АТ "Дельта Банк" (р/р №9201, МФО 380236, ідентифікаційний код за ) у розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.

В обґрунтування позовних вимог ПАТ "Дельта Банк" зазначило, що 07 квітня 2013 року між ПАТ "Дельта Банк" (правонаступник ТзОВ "Комерційний Банк "Дельта") та фізичною особою ОСОБА_1, шляхом акцептування Банком пропозиції клієнта, уклали кредитну угоду відповідно до умов заяви №007-28643-070413. Позивач виконав взяті на себе зобов'язання, надавши відповідачеві споживчий кредит у сумі 15 917 (п'ятнадцять тисяч дев'ятсот сімнадцять) гривень 10 копійок шляхом перерахування кредитних коштів на поточний рахунок вказаний відповідачем у договорі, про що свідчить меморіальний ордер №22182984 від 08 квітня 2013 року. Станом на 24 липня 2014 року за Договором №007-28643-070413 від 07 квітня 2013 року у ОСОБА_1 виникла заборгованість на суму 14 316 (чотирнадцять тисяч триста шістнадцять) гривень 02 копійки, яка складається з: заборгованість за сумою кредиту - 14 315 (чотирнадцять тисяч триста п'ятнадцять) гривень 32 копійки, заборгованість за відсотками - 70 копійок.

Заочним рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 листопада 2014 року позов Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, АДРЕСА_1) в користь Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" (МФО 380236, , р/р 9201) заборгованість за кредитною лінією №007-28643-070413 від 07 квітня 2013 року в сумі 14 316 (чотирнадцять тисяч триста шістнадцять) гривень 02 копійки.

Стягнуто з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, АДРЕСА_1) в користь Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" (МФО 380236, , р/р 9201) 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок судового збору.

В квітні 2017 року ОСОБА_1 звернулася із заявою про перегляд заочного рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 листопада 2014 року.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 квітня 2017 року заочне рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 листопада 2014 року, ухвалене по цивільній справі №607/16460/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - скасовано і було призначено до судового розгляду.

В червні 2017 року ОСОБА_1 звернулася із уточненою зустрічною позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" про визнання договору від 07 квітня 2013 року №007-28643-070413 недійсним з моменту укладення, притягнення до відповідальності, яка передбачена частиною 2 статті 384 Кримінального кодексу України, посадових осіб ПАТ "Дельта Банк" ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за подання до суду позовної заяви від 24 липня 2014 року про стягнення заборгованості за кредитним договором від 07 квітня 2013 року та стягнення судових витрат у розмірі 320 (триста двадцять) гривень та 640 (шістсот сорок) гривень і витрат, пов'язаних з явкою до суду, зокрема переїздом з м. Києва до м. Тернополя на розгляд по суті даної справи в сумі 529 (п'ятсот двадцять дев'ять) гривень 95 копійок.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що даний кредитний договір не підписувала. У 2008 році у Київському метрополітені у неї вкрали паспорт, що підтверджується довідкою МВС України від 12 листопада 2008 року №60/3716, згідно даних якого було сфабриковано спірний кредитний договір. Відповідно до її звернення від 29 листопада 2013 року (вх.№1729061) службою безпеки ПАТ "Дельта Банк" було проведено службове розслідування, за результатами якого було визнано факт укладення кредитного договору іншою особою. Банк подав заяву до Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві, яка була зареєстрована під №14537 від 31 грудня 2013 року в якій зазначив, що невстановлена особа, видаючи себе за ОСОБА_1 оформила кредит, внаслідок чого Оболонським РУ ГУ МВС України в м. Києві було відкрито кримінальне провадження №0001126. Проте, представники Банку ОСОБА_2 та ОСОБА_3, не дослідивши наявні у Банку матеріали кредитної справи відкритої на ОСОБА_1, які знаходяться у відкритому доступу для працівників даного Банку, подали позов в суд про стягнення з неї кредитної заборгованості, однак, вони приховали від суду той факт, що ОСОБА_1 надіслала їм всі докази про свою невинуватість. Такі дії працівників Банку призвели до того, що рішенням суду, яке відбувалося без її присутності Тернопільським районним відділом державної виконавчої служби було накладено арешт на її майно та почалася його реалізація з метою погашення боргів за кредит при примусовому виконанні виконавчого листа №607/16460/14-ц від 11 лютого 2015 року виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 грудня 2017 року в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_1 про стягнення коштів за кредитним договором №007-28643-070413 від 07 квітня 2013 року - відмовлено.

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволено частково.

Визнано недійсним кредитний договір №007-28643-070413 від 07 квітня 2013 року укладений між Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" та ОСОБА_1.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 960 (дев'ятсот шістдесят) гривень.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 грудня 2017 року у справі №607/16460/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_1 про стягнення коштів за кредитним договором, зустрічний позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" про визнання кредитного договору недійсним - скасувати в частині відмови в задоволенні решти позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, відповідно до якого: притягнути до відповідальності представників ПАТ "Дельта Банк" ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за ч.2 ст.383 КК України та за ст.364 КК України за надання до суду завідомо неправдивої інформації; покласти на ПАТ "Дельта Банк" обов'язок відшкодувати сплачені судові збори на користь ОСОБА_1 (кредитна картка НОМЕР_2) у розмірі 960 (дев'ятсот шістдесят) гривень; стягнути з ПАТ "Дельта Банк" на користь ОСОБА_1 (кредитна картка НОМЕР_2) понесені витрати на її участь у судових засіданнях кошти на суму 1 303 (одна тисяча триста три) гривні 31 копійки, посилаючись на те, що представники банку - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали до суду завідомо неправдиву інформацію у позовній заяві, проти її волі втягнули в судову тяганину, при тому, що в рамках кримінального провадження їй було надано статус потерпілої.

Відзиву на апеляційну скаргу ПАТ "Дельта Банк" не подало.

У судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримала, зіславшись на доводи, викладені в ній.

Представник ПАТ "Дельта Банк" в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про день та час слухання справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №378.

У відповідності до вимог ст.372 ч.2 ЦПК України - неявка у судове засідання будь-якого учасника процесу за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, тому колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутності у представника ПАТ "Дельта Банк".

Заслухавши пояснення відповідача, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з таких мотивів.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідач ОСОБА_1 оскаржує рішення суду лише в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення понесених нею витрат, пов'язаних з явкою в судові засідання на суму 1 303,31 грн. і притягненні до кримінальної відповідальності представників ПАТ "Дельта Банк" ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за ч.2 ст.383 КК України та за ст.364 КК України за надання до суду завідомо неправдивої інформації. Тому колегія суддів переглядає рішення суду лише в межах апеляційної скарги, оскільки в решті рішення суду не оскаржується.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні вимог ОСОБА_1 про стягнення з ПАТ "Дельта Банк" 1 303 (одної тисячі триста трьох) гривень 31 копійки витрат пов'язаних з явкою в судове засідання, суд виходив із того, що відповідно до ч.1 ст.138 ЦПК України витрати пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін, несуть сторони.

Колегія суддів, з даним висновком суду першої інстанції погоджується, оскільки він відповідає чинному законодавству.

Згідно з ч.1 ст.138 ЦПК України витрати, пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони.

Отже, законодавець передбачив, що сторони по справі самі несуть витрати на переїзди та знімання житла під час розгляду справи, тому не має підстав повертати відповідачу витрати, пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту, в зв'язку з чим не заслуговують на увагу доводи апелянта щодо повернення їй сплачених коштів на участь у судових засіданнях.

Щодо доводів ОСОБА_1 про притягнення до кримінальної відповідальності представників ПАТ "Дельта Банк" ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за ч.2 ст.383 КК України та за ст.364 КК України, то слід зазначити, що в порядку цивільного судочинства розгляд даного питання не підлягає і сам по собі факт звернення до суду з позовом не може бути підставою для притягнення до кримінальної відповідальності заявника, оскільки відповідно до ч.ч.1, 3 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відмова від права на звернення до суду захистом є недійсною.

Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 грудня 2017 року залишити без змін, оскільки висновки місцевого суду відповідають обставинам справи, узгоджуються з нормами матеріального та процесуального права, які судом застосовані правильно, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч.1 п.4 п.п."в" ст.382 ЦПК України в постанові апеляційного суду зазначається розподіл судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Враховуючи те, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, тому судові витрати понесені за подачу апеляційної скарги в розмірі 960 грн. слід покласти на відповідача в межах нею понесених.

Керуючись ст. ст. 35, 259, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 грудня 2017 року залишити без змін.

Судові витрати понесені за подачу апеляційної скарги в розмірі 960 грн. слід покласти на відповідача ОСОБА_1 в межах нею понесених.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 19 березня 2018 року.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Н.М. Храпак