Номер справи 623/553/18
Номер провадження 2/623/467/2018
РІШЕННЯ

іменем України

03 квітня 2018 року Ізюмський міськрайонний суд Харківської області

в складі: головуючого - судді Винниченка П.П.,

з участю: секретаря - Ардашевої Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Ізюмського міськрайонного суду Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ізюмської міської ради Харківської області про визнання права власності в порядку спадкування на житловий будинок,

в с т а н о в и в :

28 лютого 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою про визнання права власності в порядку спадкування на житловий будинок.

На підтвердження своїх позовних вимог позивач вказує наступне:

11 травня 2000 року померла ОСОБА_2 - бабуся позивачки по лінії батька. Місце її смерті м. Ізюм.

В Ізюмському міському відділі РАЦС було зроблено запис за № 409 11 травня 2000 року та видане свідоцтво про смерть І-ВЛ № 240025.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на житловий будинок № 16 по вул. Олександра Матросова в місті Ізюмі Харківської області.

Даний будинок належав їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 28 лютого 1995 року в Ізюмській держнотконторі на 1/2 частину та на підставі свідоцтва про право власності, виданого 28 лютого 1995 року в Ізюмський держнотконторі на ? частину житлового будинку по вул. О. Матросова, № 16 в м. Ізюмі.

Під час життя 02 березня 1995 року ОСОБА_2 склала заповіт та розпорядилась своїм майном на час її смерті, заповівши свій будинок ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в рівних долях.

ОСОБА_3 батько позивачки. Даний факт підтверджується копією мого свідоцтва про народження, виданого 10 лютого 1981 року серія ІІ-ВА № 437311, актовий запис № 79 зроблено в відділі РАЦС по м. Ізюму.

29 травня 1999 року позивачка вийшла заміж і змінила прізвище на ОСОБА_1. Факт рідства між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого 20 березня 1948 року міським відділом ЗАГС м. Орша, Білорусь, актовий запис № 252

ОСОБА_3 на час смерті ОСОБА_2 мешкав разом з нею. Вели спільно господарство під час її життя. Батько провів необхідні обряди по похованню ОСОБА_2 Після її смерті мешкав в будинку, користувався ним та володів ним до своєї смерті.

28 березня 2016 року ОСОБА_3 помер. В відділі ДРАЦС по місту Ізюму зроблено відповідний актовий запис № 255 та видане свідоцтво про смерть серії І-ВЛ № 537611.

Те, що батько мешкав з ОСОБА_2 та фактично прийняв після неї спадщину підтверджується довідкою з місця проживання.

Згідно Цивільного Кодексу УРСР від 18 липня 1963 року ст. 548 «Прийняття спадщини» - «Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийняття спадщини визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.»

Згідно ст. 549 ЦК УРСР «Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) Якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини».

ОСОБА_3 виконав всі дії, передбачені на той час цивільним законодавством, що свідчать про прийняття спадщини.

В Держнотконторі спадщину він не оформляв.

Відповідно Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, який набрав чинності 1 січня 2004 року ст. 4 «Цивільного кодексу України» застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним Кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обовязків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

ОСОБА_4 - рідний брат батька позивачки. Він спадщину не прийняв ні фактично, ні не звертався до нотаріуса. 20 червня 2012 року він помер.

Позивачка своєчасно звернулась до Ізюмської держнотконтори з заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька - ОСОБА_3, який помер 28 березня 2016 року.

Відповідно ст. 1269 ЦК України «1. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини».

Позивачем було належним чином прийнято спадщину.

В звязку з тим, що відсутній оригінал правового документу на спадковий будинок, в нотаріуса спадщину оформити неможливо.

На її звернення в Ізюмській держнотконторі надано відповідь та рекомендовано звернутись до суду.

Також позивачу повідомлено, що після смерті ОСОБА_2 спадкова справа не заводилась.

Згідно ст. 1261 ЦК України я спадкоємиця за законом: «1. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батыси».

Мій брат - ОСОБА_5 від спадщини відмовився.

На спадковий будинок виготовлено техпаспорт в КП «Ізюмське міське бюро технічної інвентаризації» та надано довідку про дійсну вартість, яка становить 149997 грн.

Згідно техпаспорту зазначено самочинне будівництво:

сарай Ж - 1455 грн.,

прибудова до Б - 7182 грн.,

прибудова а2 -7949 грн., а всього 16586 грн.

А тому за мінусом самочинного будівництва загальна вартість будинку становить: 149997 грн. - 16586 грн. = 133411 грн.

Загальна площа будинку 46, 2 кв. м., в тому числі житлова - 24, 4 кв. м.

Будинок складається з:

1- тамбур - 3, 7 кв.м.,

2- коридор - 1, 9 кв.м.,

3- кухня - 4, 9 кв.м.,

4- житлова кімната - 12, 3 кв.м.,

5- житлова кімната 6, 6 кв.м.,

6-житлова кімната - 5, 5 кв.м.,

7-кухня - 9, 5 кв.м.,

8-котельня - 1, 8 кв.м.,

до якого надходять надвірні будівлі: а - прибудова,

а1 - прибудова,

Б - літня кухня,

Г - сарай,

Д- сарай,

Е - погріб,

З - літній душ,

И - вбиральня,

№ 1 - паркан,

№ 2 - колодязь,

№ 3 - паркан,

№ 4 - ворота.

Позивачці потрібно визнати право власності в порядку спадкування на житловий будинок по вул. Олександра Матросова № 16 в місті Ізюмі Харківської області.

Позивачкою не подано іншого позову до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Інших судових витрат по даній справі не передбачено.

Просила розглядати справу за правилами загального позовного провадження.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 548,549 ЦК УРСР 1963 року, ст. 1220, 1221, 1261, 1268, 1270 ЦК України вважала, що її вимоги підлягають задоволенню.

Відповідач позов визнав повністю.

Сторони подали заяви в яких просили справу слухати у їх відсутність.

Суд вивчивши надані сторонами докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав:

11 травня 2000 року померла ОСОБА_2 - бабуся позивачки по лінії батька.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на житловий будинок № 16 по вул. Олександра Матросова в місті Ізюмі Харківської області.

Даний будинок належав їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 28 лютого 1995 року в Ізюмській держнотконторі на 1/2 частину та на підставі свідоцтва про право власності, виданого 28 лютого 1995 року в Ізюмський держнотконторі на ? частину житлового будинку по вул. О. Матросова, № 16 в м. Ізюмі.

Під час життя 02 березня 1995 року ОСОБА_2 склала заповіт та розпорядилась своїм майном на час її смерті, заповівши свій будинок ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в рівних долях.

ОСОБА_3 батько позивачки. Даний факт підтверджується копією мого свідоцтва про народження, виданого 10 лютого 1981 року серія ІІ-ВА № 437311, актовий запис № 79 зроблено в відділі РАЦС по м. Ізюму.

29 травня 1999 року позивачка вийшла заміж і змінила прізвище на ОСОБА_1. Факт рідства між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого 20 березня 1948 року міським відділом ЗАГС м. Орша, Білорусь, актовий запис № 252.

ОСОБА_3 на час смерті ОСОБА_2 мешкав разом з померлою ОСОБА_2. Вели спільно господарство під час її життя. Батько позивачки провів необхідні обряди по похованню ОСОБА_2 Після її смерті мешкав в будинку, користувався ним та володів ним до своєї смерті.

28 березня 2016 року ОСОБА_3 помер. В відділі ДРАЦС по місту Ізюму зроблено відповідний актовий запис № 255 та видане свідоцтво про смерть серії І-ВЛ № 537611.

Позивачка своєчасно звернулась до Ізюмської держнотконтори з заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька - ОСОБА_3, який помер 28 березня 2016 року.

ОСОБА_4 - рідний брат батька позивачки. Він спадщину не прийняв ні фактично, ні не звертався до нотаріуса. 20 червня 2012 року він помер.

Керуючись ст.ст. 10-13, 76-81, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 1220, 1221, 1261, 1268, 1270 ЦК України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, після смерті ОСОБА_3, який помер 28 березня 2016 року, право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з надвірними будівлями по вулиці Олександра Матросова, № 16 в місті Ізюмі Харківської області, загальна площа якого 46, 2 кв. м, в тому числі житлова - 24, 4 кв. м., і складається з:

1 - тамбур - 3, 7 кв.м.,

2 - коридор - 1, 9 кв.м.,

3 - кухня - 4, 9 кв.м.,

4 - житлова кімната - 12, 3 кв.м.,

5 - житлова кімната - 6, 6 кв.м.,

6 - житлова кімната- 5, 5 кв.м.,

7 - кухня - 9, 5 кв.м.,

8 - котельня - 1, 8 кв. м.,

до якого надходять надвірні будівлі:

а - прибудова,

а1 - прибудова,

Б - літня кухня,

Г - сарай,

Д- сарай,

Е- погріб,

З - літній душ,

И - вбиральня,

№ 1 - паркан,

№ 2 - колодязь,

№ 3 - паркан,

№ 4 - ворота.

Правовстанавлюючі документи на житловий будинок, розташований в місті Ізюмі Харківської області, вул.О. Матросова № 16 на імя ОСОБА_2 визнати втратившими силу.

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через Ізюмський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі у 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги

Суддя Винниченко П.П.