ПОСТАНОВА

Іменем України

14 березня 2018 року м. Кропивницький

справа № 387/357/17

провадження № 22-ц/781/77/18

Апеляційний суд Кіровоградської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючої судді Авраменко Т.М.

суддів Кіселика С.А., Чельник О.І.

за участю секретаря Бодопрост М.М.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

представник позивача адвокат ОСОБА_2

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Згода»

представник відповідача адвокат ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Згода» на рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 18 жовтня 2017 року у складі судді Цоток В.В. у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Згода» про визнання додаткової угоди до договору оренди землі недійсною,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до положень частини 3 статті 3 ЦПК України, в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIІІ від 03.10.2017 року який набрав чинності з 15.12.2017 року, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з підпунктами 11, 13 пункту 1 розділу 13 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону № 2147-VІІІ заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цієї редакції Кодексу.

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Згода» про визнання додаткової угоди до договору оренди землі недійсною.

Зазначала, що на підставі Державного акту вона є власником земельної ділянки загальною площею 4,79 га, розташованої на території Гаївської сільської ради Добровеличківського району. 05 червня 2006 року між нею та відповідачем укладено договір оренди земельної ділянки строком на 10 років. Про існування додаткової угоди від 17 листопада 2016 року до договору оренди земельної ділянки вона дізналась в квітні 2017 року з довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в якій зазначено, що договір оренди земельної ділянки продовжено до 10 травня 2027 року. Додаткової угоди вона не підписувала, наміру укладати додаткову угоду з відповідачем не мала.

Просила визнати недійсною додаткову угоду від 17 листопада 2016 року до договору оренди земельної ділянки, укладену між нею та відповідачем, скасувати державну реєстрацію права оренди земельної ділянки за додатковою угодою до договору оренди.

Рішенням Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 18 жовтня 2017 року позов задоволено. Суд визнав недійсною додаткову угоду до договору оренди землі від 05 червня 2006 року, укладену 17 листопада 2016 року між сторонами, скасував рішення державного реєстратора щодо державної реєстрації права оренди земельної ділянки. Суд дійшов висновку, що додаткова угода позивачем не підписувалась та не відповідає її внутрішній волі, а тому підлягає визнанню недійсною.

В апеляційній скарзі представник відповідача просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, ухвалити нове рішення про відмову в позові. Зазначає, що суд, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, дійшов безпідставного висновку, що спірна додаткова угода має бути визнана недійсною, оскільки вона не підписана орендодавцем та не відповідає його внутрішній волі. Додаткова угода має підпис орендодавця, а докази того, що не орендодавець, а інша особа підписала додаткову угоду, в матеріалах справи відсутні.

В засіданні апеляційного суду представник ТОВ «Згода» підтримав доводи апеляційної скарги, а представник позивача просив відхилити апеляційну скаргу, оскільки рішення суду є законним і обґрунтованим .

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч.1 ст.638 ЦК України).

Відповідно до ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами).

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч.3 ст.203 ЦК України). Згідно ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, в тому числі встановлених ч.3 ст.203 ЦК України.

Якщо власник земельної ділянки особисто не підписував додаткову угоду до договору оренди, повноваження на це іншій особі не надавав, то це свідчить про відсутність його волі на укладення правочину і при доведеності цих обставин він за за рішенням суду визнається недійсним.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, позивач на підставі державного акту на право приватної власності на землю є власником земельної ділянки площею 4,79 га, розташованої на території Гаївської сільської ради Добровеличківського району (а.с.10).

Між сторонами 05 червня 2006 рокуукладено договір оренди зазначеної земельної ділянки строком на 10 років, який зареєстровано 11 травня 2007 року.

17 листопада 2016 року між сторонами укладено додаткову угоду до договору оренди від 05 червня 2006 року (а.с.11). Державна реєстрація додаткової угоди здійснена 18 квітня 2017 року (а.с.12).

Позивач посилалася на те, що додаткова угода є недійсною, оскільки вона її не підписувала.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відповідач не надав оригінал додаткової угоди, що свідчить про ухилення від проведення експертизи, а по ксерокопії додаткової угоди неможливо провести судову почеркознавчу експертизу, то є доведеним той факт, що підпис від імені ОСОБА_1 в додатковій угоді виконано не нею, а іншою особою. Однак погодитися з таким висновком суду не можна.

Відповідно до ст.60 ЦПК України (в редакції на час розгляду справи судом), ст.81 ЦПК України (в редакції Закону №2147-УІІІ від 03 жовтня 2017 року) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування ( ч.2 ст.59 ЦПК в редакції на час розгляду справи судом, ч.2 ст.78 ЦПК України в редакції Закону №2147-УІІІ від 03 жовтня 2017 року).

Та обставина, що власник земельної ділянки не підписував договір про оренду належної йому земельної ділянки має бути підтверджений висновком судової почеркознавчої експертизи, яка відноситься до криміналістичних експертиз.

Частиною 3 ст. 7 Закону України «Про судову експертизу» передбачено, що виключно державними спеціалізованими установами здійснюється судово-експертна діяльність, пов'язана з проведенням криміналістичних, судово-медичних і судово-психіатричних

експертиз. Відповідно до ч.3 ст.10 Закону України «Про судову експертизу» до проведення судових експертиз, крім тих, що проводяться виключно державними спеціалізованими установами, можуть залучатися також судові експерти, які не є працівниками цих установ, за умови, що вони мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку в державних спеціалізованих установах Міністерства юстиції України, атестовані та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності у порядку, передбаченому цим Законом.

Ухвалою Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 02 серпня 2017 року призначена судова почеркознавча експертиза, проведення якої за клопотанням позивача було доручено Кропивницькому відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (а.с.64-65). Для проведення експертизи передано ксерокопію додаткової угоди, додану позивачем до позовної заяви (а.с.11), ксерокопію додаткової угоди засвідчену відповідачем (а.с.37), девять оригіналів документів зі зразками підпису позивача (а.с.56-61), експериментальні зразки підпису позивача на 10 аркушах, які містять 183 підписи позивача (а.с.66-75).

З повідомлення експерта від 28 вересня 2017 року вбачається, що матеріали справи повернуті до суду без надання висновку, оскільки за клопотанням експерта не надано оригінал додаткової угоди, а відповідно до п.3.5 Інструкції з призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень ( в редакції наказу Міністерства юстиції України від 27 липня 2015 року №1350/5), коли обєкт дослідження не може бути представлений експертові, експертиза може проводитись за фотознімками та іншими копіями обєкта , крім обєктів почеркознавчих досліджень.

Після отримання такого повідомлення ні позивач, ні представник позивача не заявили клопотання про призначення почеркознавчої експертизи до експертної установи, наприклад, Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз Служби безпеки України, яка може проводити зазначену експертизу за ксерокопією документу.

За таких обставин суд дійшов безпідставного висновку, що позивач додаткову угоду до договору оренди не підписувала, оскільки зазначена обставина не підтверджена допустимим доказом.

До апеляційного суду відповідачем надано оригінал додаткової угоди, який був знайдений в документах ТОВ (а.с.142-143, 144).

В судовому засіданні за участю представників обох сторін ухвалою апеляційного суду від 15 листопада 2017 року призначена судова почеркознавча експертиза, проведення якої за клопотанням представника позивача доручено Кропивницькому відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (а.с.151-152).

Висновком № 1473/1474/17-27 судової почеркознавчої експертизи від 22 січня 2018 року, яка проведена експертами Кропивницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз,встановлено, що підпис від імені ОСОБА_1 в графі «орендодавець» в оригіналі додаткової угоди від 17 листопада 2016 року до договору оренди землі від 05 червня 2006 року виконаний самою ОСОБА_1 (а.с.163-168).

Оцінюючи висновок експертизи за правилами ст.89 ЦПК України, колегія суддів виходить з того, що він відповідає вимогам ст.102 ЦПК України та враховує, що підпис позивача в оригіналі додаткової угоди (а.с.144) був предметом дослідження експертизи. Як порівняльний матеріал, експертом досліджено вільні зразки підпису позивача в чотирьох квитанціях, розписці, посвідченні ветерана, нотаріально посвідчених заповіті та двох довіреностях (а.с.56-61), а також 183 експериментальні зразки підпису позивача на 10 аркушах (а.с.66-75). При дослідженні підписів позивача встановлені збіжні ознаки, які є стійкі, суттєві, і створюють сукупність, достатню для категоричного висновку про те, що підпис в додатковій угоді виконано позивачем. При цьому встановлена розбіжна окрема ознака підписного почерку, яка полягає в тому, що розміщення точки початку рухів при виконанні додаткового штриха відносно середньої лінії письмового знаку в досліджуваному підписі є середнім, а в зразках низьким, однак ця ознака не впливає на категоричність висновку про підписання додаткової угоди позивачем.

Крім того, колегія суддів зазначає, що в порядку експертної ініціативи експертом також вирішувалося питання: «Яким способом виконано підпис від імені ОСОБА_1 в додатковій угоді, а також чи не виконаний цей підпис із попередньою технічною підготовкою та за допомогою технічних засобів?» та у висновку експерта зазначено, що підпис виконано рукописним способом, пастою кулькової ручки без попередньої технічної підготовки чи застосування технічних засобів (а.с.165-166).

Безпідставними є доводи представника позивача, які він висловив вже після проведення почеркознавчої експертизи і ознайомлення з висновком, про недостатність вільних та експериментальних зразків підпису позивача для проведення експертизи. Обовязок надати такі документи або заявити клопотання про їх витребування покладається на позивача, оскільки саме він оспорює свій підпис на додатковій угоді і саме він під час розгляду справи надав таку кількість документів для проведення експертизи. Експерти клопотання про надання додатково вільних або експериментальних зразків підпису позивача в звязку з їх недостатністю для проведення експертизи або неможливістю проведення експертизи не заявляли, чим спростовуються доводи представника позивача про неможливість проведення експертизи на підставі переданих судом на експертизу документів.

Не можуть бути взяті до уваги доводи представника позивача про неправильність висновку експертизи з тих підстав, що підпис в досліджуваному документі зроблено на лінованому аркуші паперу, а експериментальні зразки - на нелінованому аркуші паперу, оскільки при проведені експертизи досліджувалися вільні зразки підпису позивача, зроблені саме на лінованих аркушах паперу, тобто для порівняння експерт мав зразки підпису позивача як на лінованих, так і нелінованих аркушах паперу.

В засідання апеляційного суду представник позивача адвокат ОСОБА_2 надав висновок від 07 березня 2018 року спеціаліста науково-дослідної лабораторії експертних досліджень Приватного підприємства «Агенція 007» ОСОБА_4, який має кваліфікацію експерта-криміналіста, у висновку спеціаліста було зазначено, що предметом дослідження був оригінальний документ додаткової угоди від 17 листопада 2016 року (а.с.114), а для порівняння використані ті ж самі вільні та експериментальні зразки підпису позивача, що і при проведенні судової почеркознавчої експертизи експертами Кропивницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, тобто для висновку спеціаліста також було достатньо вільних та експериментальних зразків підпису позивача.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 не є атестованим судовим експертом. Відповідно до ст.74 ЦПК України спеціалістом в цивільному процесі є особа, яка володіє спеціальними знаннями та навичками, необхідними для застосування технічних засобів, і призначена судом для надання консультацій та технічної допомоги під час вчинення процесуцальних дій, пов'язаних із застосуванням таких технічних засобів (фотографування, складання схем, планів креслень, відбору зразків для проведення експертизи тощо). Допомога та консультації спеціаліста не замінюють висновок експерта.

Крім того, адвокат ОСОБА_2 пояснив, що предметом дослідження спеціаліста була зроблена ним фотокопія додаткової угоди та фотокопії документів з вільними та експериментальними зразками підпису позивача, а не оригінали зазначених документів, тому цей висновок спеціаліста визнаний судом не допустимим доказом.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що позов про визнання недійсним додаткової угоди з підстав не підписання її власником земельної ділянки є недоведеним, тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376,382,384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Згода» задовольнити.

Скасувати рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 18 жовтня 2017 року.

В позові ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Згода» про визнання додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки недійсною та скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки за додатковою угодою відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання 27010, с. Гаївка Добровеличківського р-ну, вул. Пушкіна, 10, ІПН НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Згода» (місце знаходження смт. Добровеличківка, вул. Центральна, 84 ) судові витрати в сумі 5369 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення 16 березня 2018 року повного тексту постанови у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України .

Головуюча суддя Т.М.Авраменко

Судді: С.А.Кіселик

ОСОБА_5