Справа №601/1635/17
Провадження № 2/601/60/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2018 року Кременецький районний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді Білосевич Г.С.,

з участю секретаря судового засідання Васільєвої О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кременець цивільну справу № 601/1635/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною власністю подружжя, часткове скасування державної реєстрації на нерухоме майно, визнання права власності на частину спільного майна та поділ спільного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з позовом про визнання спільною сумісною власністю подружжя, а саме сторін по справі, житлового будинку зі господарсько-побутовими будівлями, що розташований в АДРЕСА_1, часткове скасування державної реєстрації даного будинковолодіння, проведеної 03.03.2015 року, що зареєстрований за ОСОБА_2, визнання за позивачем право власності на ? частину вищевказаного житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та проведення реального поділу житлового будинку між співвласниками і виділення в натурі у власність ОСОБА_1 48/100 долей даного будинку ( по третьому варіанту, другому співвласнику, будівельно-технічної експертизи № 1150/17-22 від 19.12.2017 року) без відшкодування коштів різниці в частці майна в сумі 37 807 грн. та виділення ОСОБА_2 57/100 долей житлового будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (по третьому варіанту, першому співвласнику, будівельно-технічної експертизи № 1150/17-22 від 19.12.2017 року). У поданій заяві позивач посилається на те, що з 16.11.1985 року по 29.06.2017 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. На їх весіллі мати відповідача повідомила, що недобудований будинок, що розташований по АДРЕСА_1, належить їм. З цього часу вона із відповідачем спільно вкладали кошти в ремонт даного будинку та в 1987 році сторони вселились у спірний будинок. Після переїзду та на протязі 30 років позивач та відповідач працювали та поступово вкладали гроші для завершення будівництва та ремонту даного будинковолодіння. Нещодавно позивачу стало відомо, що спірний будинок, в якому вона проживає та в який вкладала кошти, ще 14.06.2005 року зареєстрований за її свекрухою - ОСОБА_3 та свекром - ОСОБА_4, а 03.03.2015 року відповідач отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом по смерті своїх батьків. Вважає, що житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що розташований в АДРЕСА_1 є спільною сумісною власністю подружжя та підлягає поділу між ними.

В судове засідання позивач подала заяву в якій просить справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та повернути їй 50% судового збору, сплаченого при поданні даного позову, оскільки відповідач визнав позов.

Відповідач в судове засідання подав заяву в якій позов визнав повністю та не заперечує проти його задоволення. Згідний на поділ спірного будинку по третьому варіанту без компенсації різниці вартості їх часток.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровано 29 червня 2017 року, що стверджується рішенням Кременецького районного суду від 29.06.2017 року.

Згідно будинкової книги прописки громадян, що мешкають в будинку АДРЕСА_1, 27 серпня 1989 року сторони по справі були прописані у вищевказаному будинку.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 03.03.2015 року, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 03.03.2015 року та технічного паспорта, власником житлового будинку і господарсько-побутових будівель, що розташовані в АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 - який успадкував після смерті свої матері - ОСОБА_5

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 1150/17-22 від 19.12.2017 року, експертом надано три варіанти розподілу спірного будинковолодіння, з яких сторонами обрано третій варіант розподілу із додатком до даного варіанту.

Відділ містобудування, архітектури та дизайну міського середовища Кременецької міської ради не заперечує проти вибору будь-якого з варіантів переобладнання будинковолодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1, відповідно до висновку експерта від 09.12.2017 року № 1150/17-22 при умові дотримання чинного законодавства.

Статтею 60 СК України, встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 62 Сімейного кодексу України, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Статтею 63 СК України, встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Частиною 1 статті 71 СК України, встановлено, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ст. 372 ЦК України, майно що є спільній сумісній власності, може бути поділено між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року N 11, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено доспільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох.

Судом встановлено, що сторонами за час шлюбу та спільністю участі їх коштами і працею ними набуто житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що розташований в АДРЕСА_1, тому суд вважає, що сторони по справі є співвласниками вищевказаного будинковолодіння, який підлягає розподілу між ними. Із врахуванням висновку експерта та досягнутої згоди сторін по розподілу між ними спірного будинку (по третьому варіанту поділу висновку експерта № 1150/17-22 від 19.12.2017 року), суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Витрати понесені сторонами, покладаються на сторони в межах сум ними понесеними.

Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України та ч.2 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Керуючись ст.ст. 60, 62, 63, 70, 71 Сімейного кодексу України, ст.. 372 ЦК України, ст.ст. 19, 42, 142, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, ст. 7 Закону України «Про судовий збір», суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Провести розподіл, відповідно до 3 варіанту розподілу будівельно-технічної експертизи № 1150/17-22 від 19.12.2017 року з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників та без компенсації різниці їх вартості, житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що розташований в АДРЕСА_1, що є спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Виділити в натурі і визнати право власності за ОСОБА_1 на 48/100 долей житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями (загальною вартістю 925 727 гривень), що розташований в АДРЕСА_1, а саме: коридор під № 1-1б (площею 2,4 кв.м.), вихід на горище і підвал під № 1-2 (площею 3,5 кв.м.), кімнату під № 1-5 (площею 20,50 кв.м.), кімнату під № 1-6 (площею 19,40 кв.м), коридор під № 1-7 (площею 6,3 кв.м), кухню під № 1-7 (площею 6,3 кв.м), підвал ІV (площею 25,3 кв.м), підвал V (площею 14,9 кв.м), підвал VI (площею 7,0 кв.м) та 66/100 долей сараю ( як другому співвласнику по третьому варіанту розподілу).

Виділити в натурі та визнати право власності за ОСОБА_2 на 57/100 долей житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями (загальною вартістю 850 113 гривень), що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, а саме: коридор під № 1-1а (площею 6,3 кв.м.), кімнату під № 1-3 (площею 25,2 кв.м.), кімнату під № 1-4 (площею 19,6 кв.м), веранда VІІ (площею 12,4 кв.м), підвал І (площею 13,4 кв.м), підвал ІІ (площею 17,5 кв.м), підвал ІІІ (площею 19,1 кв.м), підвал VIІ (площею 6,3 кв.м), 34/100 долей сараю та погріб під сараєм (як першому співвласнику по третьому варіанту розподілу).

Скасувати державну реєстрацію, вчинену 03.03.2015 року державним нотеріусом Кременецької державної нотаріальної контори Остапчуком В.П. за номер запису про право власності № 8927615 на будинковолодіння з господарськими будівлями, розташоване в АДРЕСА_1, що зареєстроване за ОСОБА_2.

Повернути ОСОБА_1 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову, що становить 1 064 (одну тисячу шістдесят чотири ) гривні 44 (сорок чотири) копійки сплаченого по квитанції № 41 від 29.09.2017 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1, проживає: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_2, проживає: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2.

Повне судове рішення складено 16.03.2018 року.

Головуючий: