Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області
Справа № 233/1118/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2018 року

приміщення суду за адресою: 85113, м. Костянтинівка, пр. Ломоносова, 157

Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області в складі: Головуючого судді Каліуш О. В. , за участі секретаря Франчук А.О., розглянувши у письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 про забезпечення цивільного позову до ОСОБА_2 про визнання договору довічного утримання недійсним,

В С Т А Н О В И В:

21 березня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання договору довічного утримання недійсним, в якому просить: визнати недійсним договір довічного утримання, укладений між ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Костянтинівського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_4, зареєстрований в реєстрі за № 4361 від 12.09.2005 року, з підстав викладених в позовній заяві.

Провадження у справі не відкрито, виконуються вимоги ч.6 ст.187 ЦПК України.

23 березня 2018 року ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову, в якій просить заборонити на період розгляду справи вчиняти будь-які правочини щодо відчуження квартири № 61 в будинку № 10 по бул. Космонавтів міста Костянтинівка Донецької області. В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач посилається на те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову суд прийшов до таких висновків.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову (ч.1). Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (ч.2).

Як роз'яснено у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Цивільний процесуальний закон не зобов'язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено, зокрема, предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; ціну позову про забезпечення якого просить заявник, пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення позову, інші відомості необхідні для забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Згідно із ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути спів мірними із заявленими позивачем вимогами.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся з позовом до відповідача про визнання договору довічного утримання недійсним, без застосування наслідків визнання його недійсності, що є вимогою немайнового характеру.

Таким чином, реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову про визнання недійсним договору довічного утримання відсутня.

Крім того, позивачем не мотивовано належним чином можливість задоволення заяви про забезпечення позову та не надано належних доказів на підтвердження того, що існує реальна загроза невиконання рішення суду.

Суд вважає, що обраний позивачем вид забезпечення позову, не відповідає заявленим позовним вимогам, оскільки його застосування чи не застосування не впливає на виконання можливого рішення суду про задоволення позову, оскільки в даному випадку вирішується лише питання про недійсність правочину, яким є договір довічного утримання, і як наслідок визнання його недійсним, з урахуванням заявлених позовних вимог.

За таких обставин, суд вважає, що в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст. 153 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення цивільного позову до ОСОБА_2 про визнання договору довічного утримання недійсним відмовити.

Повний текст ухвали складено 26 березня 2018 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом пятнадцяти днів з дня складання ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: О.В. Каліуш