Справа № 303/5934/17
2/303/149/18
ряд. стат. звіту - 4
РІШЕННЯ
Іменем України
19 березня 2018 року м.Мукачево
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
в особі: головуючого - судді Пак М.М.
секретар судового засідання Тромпак В.В.
сторони по справі: позивач ОСОБА_1
представник позивача ОСОБА_2
відповідач ОСОБА_3
представник відповідача ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Мукачево цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права спільної сумісної власності на житловий будинок ,-
в с т а н о в и в:
Позивач - ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_3 про визнання права спільної сумісної власності на житловий будинок.
Позовні вимоги позивач ОСОБА_1 мотивує тим, що вона ( ОСОБА_1 ) та ОСОБА_3 - уклали шлюб 17 жовтня 1985 року, який зареєстровано у Мукачівському міськвідділі ЗАГС, за актовим записом № 615. Однак, після 30 років спільного сумісного життя, шлюб між нею та відповідачем за ініціативи останнього - розірвано, у судовому порядку за рішення Мукачівського міськрайонного суду від 18 травня 2017 року. Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області 10 жовтня 2017 року, вказане рішення залишено без змін, а її апеляційну скаргу - без задоволення. На вказані судові рішення готується касаційна скарга. Зазначає, що її стосунки з колишнім чоловіком зазнали краху через його зв`язок з 23-річною жінкою, яка власне виступила головною ініціаторкою розлучення. Не зважаючи на такий, вкрай обурливий та принизливий факт у їхньому спільному сімейному житті, їй все ж таки хотілось зберегти стосунки, розуміючи, що жінка яка молодша від її чоловіка на 30 років, має на меті використати його задля власної наживи. Втім, відповідач на діалог не йде та не бажає примирення, з чим вже вона змирилась. Наразі між нею та відповідачем, виник конфлікт щодо поділу спільного сумісного набутого під час шлюбу майна. За час перебування у шлюбі, у період з 1985 року по 2017 рік, вона ( ОСОБА_1 ) разом з своїм колишнім чоловіком нажили та придбали чимало майна, однак, останній намагається позбавити її всього та погрожує жебракуванням. Але, найбільше обурення викликає у неї спільний будинок, в якому вона проживає та з якого відповідач погрожує її виселити, одиноку жінку, пенсіонерку з інвалідністю та погрожував вбивством (про погрозу вбивства нею письмово заявлено 06 квітня 2017 року в Мукачівське відділення поліції). У зв`язку з тим, що відповідач відмовляється добровільно переоформити частину будинку на неї і хоче продати будинок, вона змушена звернутися до суду. Так, у 2003 році нею разом з відповідачем було придбано земельну ділянку з недобудовою (готовністю 45%) по АДРЕСА_1 на підставі Договору дарування серії ВАЕ №844408 від 08 квітня 2003 року між ОСОБА_5 (дарувальник) та ОСОБА_3 (обдарований). Вартість незавершеного будівництва 45% готовністю будинку становила 35,789 тис. грн.. Оформити право власності на придбаний будинок у такий спосіб, а саме: шляхом укладення договору дарування вмовив її чоловік запевнивши, що так буде найбезпечніше та менш затратно, при цьому з врахуванням не зовсім стабільного періоду в державі, хоча по факту це була купівля-продаж. Даний договір, був оформлений на відповідача, оскільки через постійну зайнятість на роботі, вона не мала часу займатися купівлею будинку (зустрічі з продавцем, паперова волокита і т.д.). Також зазначає, що у такий спосіб вони придбали, ще декілька об`єктів нерухомого майна. Так, після придбання будинку, нею спільно з Відповідачем було завершено будівництво та проведено роботи з його поліпшення, а саме: у період з 2003 року здійснено монтаж вікон та дверей, штукатурка внутрішніх та зовнішніх стін, монтаж підлоги, оздоблення зовнішнього фасаду, встановлення

-2-
паркану, здійснено газифікацію будинку, проведено внутрішню систему опалення, внутрішню та зовнішню систему каналізації, облаштовано автономну систему водопостачання та інші будівельні роботи, які потрібні для безпечного та комфортного проживання, добудовано бесідку та одне підсобне приміщення. Характер та вартість проведених робіт (не менше 55 % від загальної вартості будинку) істотно впливають на збільшення будинку у своїй вартості. Всі роботи по облаштуванню будинку, певною мірою було проведено за її власні кошти. Так, у грудні місяці 2004 року, ними фактично було продано будинок, який розташований у смт.Чинадієво за 21 тисячу доларів США (згідно Договору дарування жилого будинку, додаток №7) ОСОБА_6 , яка проживає в АДРЕСА_2 . Вказаний будинок дістався їй на стадії готовності близько 90% до одруження із Відповідачем та який був добудований вже у період перебування у шлюбі з останнім. Окрім цього, за час перебування у шлюбі, відповідач мав мізерні заробітки, в той час як вона добре заробляла та всі зароблені кошти вкладала у будівництво, заради блага сім`ї. У 2009 році будинок здано в експлуатацію, готовність якого складала 100%, але фактичне заселення відбулось у січні 2005 року у зв`язку з тим, що більше не було де проживати і в той же час будинок добудувався її силами та заощадженнями. Крім того, із часу вселення по теперішній час витрати по внутрішньому облаштуванню та утриманню будинку здійснювалося нею в основному одноосібно за рахунок коштів отриманих нею за основним місцем роботи в якості винагороди, та своєю працею та тому на підставі вищенаведеного, вона ( ОСОБА_1 ) звертається до суду та просить визнати за нею та відповідачем ОСОБА_3 право спільної сумісної власності на житловий будинок реєстраційний номер АДРЕСА_3 , в розмірі ? частки за позивачем та ? частки відповідно за відповідачем.
Позивач - ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задоволити, з підстав зазначених у позовній заяві.
Відповідач - ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили у їх задоволенні відмовити. Відповідач ОСОБА_3 пояснив суду, що у 1985 році він уклав шлюб з ОСОБА_1 і проживали в будинку в смт.Чинадієво, який майже розвалювався та належав позивачу, кошти на добудову дали його батьки, що буде підтверджено відповідною книжкою з Банку. Під час ремонту будинку, робила бригада з ОСОБА_7 , яких потрібно знайти і вони підтвердять, що грошові кошти їм за роботу давали його батьки. Зазначив, що він працював у фінвідділі, як і позивач і ставка була невелика (115 карб.), потім перейшов працювати у військову частину де мав ставку 140 карб. і преміювання, і мав більшу заробітну плату ніж позивач. Це був період 1988 - 1990 роки і мав можливість купувати будівельні матеріали по державній ціні. Зазначив, що він не заперечує, що батько позивача робив столярку, однак більшу частину ремонту будинку робив він особисто і допомагали йому друзі, батьки і рідні. У 1990 році він ( ОСОБА_3 ) поїхав на заробітки де заробив 6 000 карб. та 13500 карб., на які купили меблі та інші побутові речі та переїхали проживати до даного будинку, оскільки до того проживали у її батьків. У 1992 році він разом з своїм товаришем організували фірму Гарант про надання послуг з газифікації, де він був тривалий час директором і гроші отримував готівкою, однак в ніяких документах їх не вказував. Про те, що він отримував великі доходи також можуть ствердити їхні діти, оскільки за зароблені його кошти вони їздили до країни Узбекистан. Також зазначив, що крім іншого робив і ремонтні роботи, бувало таке, що купував будинок в занедбаному стані, покращував його стан і "перепродував" і так робить по сьогоднішній день. Так, до 2003 році грошові кошти заробив на газифікації, на ремонтах. Пояснив, що у смт.Чинадієво вони проживали біля циганського поселення, де було постійно брудно і завжди казав позивачу ОСОБА_1 , щоб переїхали проживати у м.Мукачево. І в 2003 року ОСОБА_8 , яка дружила з його матір`ю довгий час, що виражалося в тому, що коли вона "будувалася" то допомагали його батьки фінансово. У 2002 році його покійна мати сказала ОСОБА_9 , щоб повернула кошти, які боргували, але ОСОБА_9 сказала, що грошей в неї не має, а є в неї є недобудований будинок в АДРЕСА_1 , який в рахунок позичених коштів віддасть. Про те, що він мав намір переїжджати жити в місто розповів своїй матері, на що вона сказала, що є людина, яка їй боргує грошові кошти, і так вирішили, що ОСОБА_9 подарувала йому вищевказаний будинок. Яку саме суму боргувала ОСОБА_9 його батькам сказати не зміг, оскільки про це йому не відомо. Вказує, що коли продали будинок в смт.Чинадієво за 21 000 Євро, з яких половина повинна була бути його, а позивач після Договору купівлі-продажу будинку в смт.Чинадієво, всі гроші забрала, за які купувала плитку, ламінат, мебель. Всі інші затрати, які пов`язані з будівництвом будинку ніс він особисто за власні кошти. Так, вікна, опалення та наружні роботи робилися за його кошти.
Допитана в судовому засіданні свідок - ОСОБА_8 суду показала, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 знає, оскільки батьки ОСОБА_10 дружили з її батьками. Батько ОСОБА_3 був будівельником і багато в чому допомагав її сім`ї в будівництві будинку, який знаходився за адресою: АДРЕСА_1 , та який належав її батькам. Потім її ( ОСОБА_8 ) мати вирішила, щоб будинок не пустував, віддати сім`ї ОСОБА_3 .. У судовому засіданні ствердила,

-3-
що вищевказаний будинок віддали її батьки а не вона особисто. Також, в судовому засідання не змогла чітко ствердити, чи вона була в нотаріуса під час оформлення договору купівлі-продажу будинку, чи ні, оскільки пройшло багато часу..
Свідок - ОСОБА_6 суду показала, що придбала від сім`ї ОСОБА_11 будинок, який знаходився в смт.Чинадієво за грошові кошти в сумі 21 000 доларів США. Хто був власником даного будинку вона не знає, але коли купували його, то вона приїхала разом з своїм чоловіком до сім`ї ОСОБА_11 у смт.Чинадієво, дали їм грошові кошти і вони розійшлися. Також доповнила, що їй відомо, що будинок у смт. Чинадієво збудували батьки позивача, і грошові кошти вона передала позивачу ОСОБА_1 ..
Заслухавши думки позивача - ОСОБА_1 та її представника - ОСОБА_2 , відповідача - ОСОБА_3 та його представника - ОСОБА_4 , допитавши в судовому засіданні свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до частини 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що також встановлено статтею 12 цього Кодексу.
Згідно частини 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що 17 жовтня 1985 року - ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_3 , про що свідчить копія Свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 виданого Мукачівським міським відділом ЗАГС 17 жовтня 1985 року (а.с.19).
18 травня 2017 року по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, Мукачівським міськрайонним судом ухвалено рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено та вирішено : Шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , зареєстрований 17.10.1985 року Мукачівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, за актовим записом №615 - розірвати (а.с.20).
Відповідно до копії Договору дарування незавершеного будівництвом будинку з земельною ділянкою посвідченого 08 квітня 2003 року державним нотаріусом Мукачівської державної нотаріальної контори Ковач Н.О. та зареєстрованого в реєстрі за № І-1999, ОСОБА_5 подарувала, а ОСОБА_3 прийняв в дар незавершений будівництвом готовністю 45 % будинок та земельну ділянку площею 653 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_4 (а.с.21).
З копії Договору дарування жилого будинку посвідченого приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу Вімерт В.І. 21 грудня 2004 року та зареєстрованого в реєстрі № 3354, вбачається, що ОСОБА_1 подарувала, а ОСОБА_6 прийняла у дар будинок розташований за адресою: АДРЕСА_5 , з належними до будинку надвірними спорудами та прибудовами (а.с.22).
05 березня 2009 року комісією по прийняттю в експлуатацію об`єктів індивідуального будівництва інспекції ДАБК в Закарпатській області за №330 складено Акт про прийняття в експлуатацію індивідуального домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_4 (а.с.23-26), який у свою чергу був затверджений Рішенням виконавчого комітету Мукачівської міської ради Закарпатської області від 26 лютого 2009 року за №48 (а.с.27).
Відповідно до копії Свідоцтва про право власності на нерухоме майно видане управлінням міського господарства від 23 березня 2009 року (а.с.35) та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно видане КП Мукачівським міським бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки від 23 березня 2009 року (а.с.36), домоволодіння розташоване за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_3 .
17 січня 2018 року по даній цивільній справі Мукачівським міськрайонним судом винесено ухвалу про витребування доказу, якою ухвалено: Витребувати з Мукачівіської ОДПІ ГУ ДФС у Закарпатській області (поштова адреса: 89600, м.Мукачево, вул.Августина Штефана, 21 а) відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків/джерела виплачених доходів та утриманих податків ОСОБА_3 (паспортні дані: серії НОМЕР_2 , ідентифікаційний код - НОМЕР_3 ) за період з 17 жовтня 1985 року по теперішній час.
Відповідно до копії Довідки за №1 виданої ТзОВ Гарант 15 січня 2018 року, ОСОБА_3 працював в ТОВ Гарант на посаді директора з 01 квітня 1992 року до 01 квітня 2004 року і

-4-
його заробітна плата становила: з 01.04 по 31.12 1992 року - 52800 куп. карб.; 1993 рік - 2100000 куп. карб.; 1994 році - 14 230 000 куп. карб.; 1995 році - 129 200 000 куп. карб.; з 01.01. по 31.08 1996 року - 162 000 000 куп. карб.; з 01.04. по 31.12. 1997 року - 1350 грн., 1998 році - 1650 грн.; 1999 році - 2550 грн.; 2000 році - 2100 грн., 2001 році - 3600 грн.; 2002 році - 3600 грн.; з 01.01. по 31.08. 2003 року - 2400 грн. з 01 квітня 2004 року звільнений і нараховано йому компенсацію відпусток в сумі - 2721,30 грн.
Відповідно до копії Довідки №2 виданої ТОВ Гарант від 16 січня 2018 року, ОСОБА_3 є співвласником ТОВ Гарант і за період 1993-1994 роки одержав дивіденди в сумі 263 255 090 куп. карб.
Так, на виконання ухвали суду від 17 січня 2018 року від першого заступника начальника інспекції Мукачівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області Куп`як В.В. надійшов Лист разом з відомостями із Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків ОСОБА_3 з якого вбачається, що останній в різні періоди працюючи на різних організаціях отримував різні доходи, так: працюючи на ТОВ Гарант за 1-ий квартал 1999 року, ОСОБА_3 виплачено - 450 грн.; за 3-ій квартал 1999 року - 2700 грн., за 4-ий квартал 1999 року - 1237, 25 грн.; за 3-ій квартал 2000 року - 672 грн., за 4-ий квартал - 2000 року - 1650 грн.. Далі працюючи у районній громадській організації клуб Карпати за 4-ий квартал 2000 року виплачено - 240 грн.; на ТОВ Гарант за 1-ий квартал 2001 року - виплачено 900 грн.. У громадський організації клуб Карпати за 1-ий квартал 2001 року виплачено - 360 грн. За 2-ий квартал 2001 року на ТОВ Гарант виплачено - 450 грн. У районній громадській організації клуб Карпати за 2-ий квартал 2001 року виплачено - 120 грн. За 3-ій квартал 2001 року на ТОВ Гарант виплачено - 750 грн. За 3-ій квартал 2001 року в районній громадській організації клуб Карпати виплачено - 240 грн.. За 4-ий квартал 2001 року на ТОВ Гарант виплачено - 1200 грн., за 1-ий квартал 2002 року - 900 грн., за 2-ий квартал 2002 року - 600 грн. У районні громадській організації клуб Карпати за 2-ий квартал 2002 року виплачено - 1080 грн. На ТОВ Гарант за 3-ій квартал 2002 року - виплачено 900 грн. У районній громадській організації клуб Карпати за 3-ій квартал 2002 року виплачено 120 грн. У ТОВ Гарант за 4-ий квартал 2002 року виплачено 1200 грн. У районній громадській організації клуб Карпати за 4-ий квартал 2002 року виплачено - 240 грн. та 652 грн. (комісійна торгівля). На ТОВ Гарант за 1-ий квартал 2003 року - 600 грн.; за 2-ий квартал 2003 року - 1200 грн. У районній громадській організації клуб Карпати за 2-ий квартал 2003 року - 240 грн. На ТОВ Гарант за 3-ій квартал 2003 року - 600 грн. У районній громадській організації клуб Карпати за 4-ий квартал 2003 року - 540 грн. Працюючи у ДП ЗІКО за 4-ий квартал 2003 року виплачено - 900 грн.; за 1-ий квартал 2004 року виплачено - 250 грн.. На ТОВ Гарант за 2-ий квартал 2004 року виплачено - 4396,80 грн. У районній громадській організації клуб Карпати за 3-ій квартал 2004 року виплачено - 795 грн., за 4-ий квартал 2004 року - 499 грн.; за 4-ий квартал 2005 року - 600 грн.; за 2-ий квартал 2006 року виплачено - 175 грн.; за 3-ій квартал 2006 року виплачено - 1000 грн. На ТОВ Гарант за 1-ий квартал 2007 року виплачено - 800 грн. У районній громадській організації клуб Карпати за 1-ий квартал 2007 року виплачено 750 грн.. На ТОВ Гарант за 2-ий квартал 2007 року виплачено - 800 грн., за 3-ій квартал 2007 року - 800 грн.. У громадській організації клуб Карпати за 4-ий квартал 2007 року виплачено - 500 грн. На ТОВ Гарант за 1-ий квартал 2008 року виплачено 452 грн. За перший квартал 2008 року, спадщину отримав у розмірі 31 366 грн.. На ТОВ Гарант за 3-ій квартал 2011 року виплачено 126 грн. У 2-ому кварталі 2012 року отримав дохід у розмірі 48 200 грн.
Так, з Довідки про доходи виданої Фінансовим управлінням Закарпатської області за № 04-21/26 від 16 січня 2018 року вбачається, що ОСОБА_3 працював у Мукачівському Райфінуправлінні і його доходи за 1982 по 1987 роки складали: у 1982 році - 600,13 карбованців; у 1985 році - 972,18 карбованців, у 1986 році - 1632,40 карбованців, у 1987 році - 1275,74 карбованців.
Відповідно до Довідки наданої Держаудитслужби Західний Офіс за № 11-19/7892 від 04 грудня 2017 року, ОСОБА_1 працюючи у Державній фінансовій інспекції в Закарпатській області на посаді начальника відділу інспектування органів державної влади, і її складові заробітної плати за період 18 жовтня 2007 року по 15 червня 2012 року складають: за жовтень, листопад, грудень 2007 року отримала заробітну плату в розмірі 3686,16 грн.; за 2008 рік - 66 955,54 грн., за 2009 рік - 64701, 22 грн., за 2010 рік - 70 650,77 грн., за 2011 рік - 81821,21 грн., за 2012 рік - 55084,79 грн., а всього 345 599,69 грн.
Відповідно до копії розрахункового Листа за 2007 рік, ОСОБА_1 будучи на посаді головного контролера - ревізора Департаменту інспекції бюджетних коштів в системі державного управління отримала за 2007 рік - 33 304,12 грн., за 2006 рік отримала - 26512,49 грн.
З копії Довідки Мукачівського МЦЗ Державного центру зайнятості Міністерства праці та соціальної політики України за № 0702171/2626 від 17 листопада 2017 року вбачається, що ОСОБА_1 перебувала на обліку як безробітна в Мукачівському міському центрі зайнятості з 30 березня 2005 року по 28 березня 2006 року і дохід за цей період в неї становить 8515,29 грн.

-5-
Відповідно до копії Довідки про доходи наданої фінансовим управлінням Закарпатської області за №892 від 07 грудня 2017 року, ОСОБА_1 працюючи у Фінансовому управлінні Мукачівської райдержадміністрації за період роботи з 2004 року по 2005 роки отримала такі доходи: у 2004 році - 24237,65 грн.; у 2005 році за січень, лютий, березень та квітень місяці - 7250,52 грн.
Відповідно до копії Довідки про доходи наданої фінансовим управлінням Закарпатської області за №891 від 07 грудня 2017 року, ОСОБА_1 працюючи у Фінансовому управлінні Мукачівської райдержадміністрації за період роботи з 1999 року по 2003 роки отримала : у 1999 році (за січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень та серпень) - 2301,94 грн.; у 2000 році (за липень, серпень, вересень, жовтень, листопад та грудень) - 2920, 62 грн., за 3001 рік - 9130,07 грн.; за 2002 рік - 13377,96 грн., за 2003 рік - 13404,47 грн.
Відповідно до частини 1 статті 1 Сімейного кодексу України, сімейний кодекс України визначає засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів.
Так, відповідно до частини 1 та 2 статті 3 Сімейного кодексу України, сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Відповідно до частини 1 статті 21 цього Кодексу, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.
Нормою частини 1 статті 36 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.
Так, статтею 54 Сімейного кодексу України визначено, що дружина, чоловік мають право розподілити між собою обов`язки в сім`ї. Дружина, чоловік повинні утверджувати повагу до будь-якої праці, яка робиться в інтересах сім`ї. Усі найважливіші питання життя сім`ї мають вирішуватися подружжям спільно, на засадах рівності. Дружина, чоловік мають право противитися усуненню їх від вирішення питань життя сім`ї. Вважається, що дії одного з подружжя стосовно життя сім`ї вчинені за згодою другого з подружжя.
Статтею 55 Сімейного кодексу України встановлено, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї.
Відповідно до частини 1 статті 57 Сімейного кодексу України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; 4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"; 5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.
Частинами 1, 2 та 3 статті 61 Сімейного кодексу України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Так, статтею 62 Сімейного кодексу України встановлено, що якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Якщо один із подружжя своєю працею і (або) коштами брав участь в утриманні майна, належного другому з подружжя, в управлінні цим майном чи догляді за ним, то дохід (приплід, дивіденди), одержаний від цього майна, у разі спору за рішенням суду може бути визнаний об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Відповідно до частини 1 статті 63 цього Кодексу, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

-6-
Відповідно до частин 1 та 2 статті 65 Сімейного кодексу України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя, а частиною 4 статті 65 даного Кодексу встановлено, договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.
Також суд звертає увагу на Постанову Пленуму Верховного суду України Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя за № 11 від 21 грудня 2007 року.
Так, пунктом 23 даної Постанови встановлено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 Сімейного кодексу України, частини 3 статті 368 Цивільного кодексу України), відповідно до частин 2, 3 статті 325 Цивільного кодексу України, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. Майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох.
Судом встановлено, що сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 17 жовтня 1985 року уклали шлюб у Мукачівському міськвідділі ЗАГС. Так, під час даного шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 08 квітня 2003 року укладено Договір дарування незавершеного будівництвом будинку з земельною ділянкою, який посвідчено державним нотаріусом Мукачівської державної нотаріальної контори Ковач Н.О. та зареєстрований в реєстрі за №І-1999, згідно якого ОСОБА_5 подарувала, а ОСОБА_3 прийняв в дар незавершений будівництвом готовністю 45 % будинок та земельну ділянку площею 653 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_4 . Даний будинок, як об`єкт індивідуального будівництва зданий в експлуатацію 2009 року. Тобто, з 2003 року (час укладення Договору дарування) по 2009 рік, будинок подружжям був добудований, підключений до мережі газопостачання, електропостачання, телефонні, телекомунікаційних мереж від існуючої мережі, здійснено озеленення прибудинкової території, поставлено огорожа та ворота, а також проведені інші ремонтні роботи, які стали підставою для видачі архітектурно-технічного паспорту об`єкта архітектури, а саме завершення будівництва індивідуального житлового будинку по АДРЕСА_1 .
Так в судовому засіданні досліджено Довідки про доходи позивача по справі ОСОБА_1 , яка у свою чергу працювала у Фінансовому управлінні Мукачівської райдержадміністрації, у Державній фінансовій інспекції в Закарпатській області на посаді начальника відділу інспектування органів державної влади, а також на посаді головного контролера - ревізора Департаменту інспекції бюджетних коштів в системі державного управління у період з 1999 року по 2017 рік, та відповідача по справі ОСОБА_3 , який працював на ТОВ Гарант та директором районної громадської організації Карпати у період з 1982 року по 2001 рік, та з яких вбачається, що у свій час позивач по справі отримувала значно більші доходи від чоловіка.
Також, в судовому засіданні встановлено, що Договір дарування (який у свою чергу за всіма звичаями укладається між рідними та близькими), укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , яка у свою чергу являється, як позивачу так і відповідачу чужою людиною. Також, позивачем надано ще один договір дарування жилого будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_5 від 21 грудня 2004 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , яка у свою чергу, як встановлено у судовому засідання, також не являлась близькою, рідною людиною комусь із сторін по справі. Тобто, як Договір дарування укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 08 квітня 2003 року, так і Договір дарування жилого будинку укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 від 21 грудня 2004 року, були укладені з метою приховання іншого правочину Договору купівлі-продажу, що у свою чергу ствердила свідок ОСОБА_6 , а свідок

-7-
ОСОБА_5 у судовому засіданні не змогла чітко пояснити щодо факту укладення Договору дарування від 08 квітня 2003 року, що у свою чергу стверджується, що будинок незавершеного будівництва, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 був придбаний сім`єю ОСОБА_11 . Однак, як докази у підтвердження позовних вимог позивачем, та спростовування позовних вимог відповідачем, дані Договори дарування житлових будинків, суд до уваги не бере, оскільки питання про визнання їх недійсними не ставиться.
Таким чином, з досліджених матеріалів справи вбачається, що незавершений будівництвом будинок готовністю 45 %, який розташований за адресою: АДРЕСА_4 , який був подарований відповідачу ОСОБА_3 у 2003 році, за час його шлюбу з ОСОБА_1 , яка у свою чергу працювала, отримувала значно більший дохід як чоловік, брала участь в утриманні даного майна шляхом вкладення коштів в його утримання та догляді, істотно збільшився у своїй вартості внаслідок спільних трудових та грошових затрат подружжя є всі підстави вважати що даний будинок необхідно визнати об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , та визначити частки, а саме: за ОСОБА_1 визнати право спільної сумісної власності на ? частки будинку АДРЕСА_4 ,а за ОСОБА_3 - на ? частку даного будинку.
З урахуванням наведеного, всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження доказів в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права спільної сумісної власності на житловий будинок - необхідно задоволити.
Керуючись ст.ст. 12, 76, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, ст.16 ЦК України, ст.ст. 1, 3, 21, 54, 55, 57, 61, 62, 63, 65 Сімейного кодексу України, Постанови Пленуму Верховного суду України Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя №11 від 21 грудня 2007 року, суд,-
в и р і ш и в:
Позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права спільної сумісної власності на житловий будинок - задоволити.
Визнати будинок АДРЕСА_4 об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .
Визнати за ОСОБА_1 право спільної сумісної власності на ? частки будинку АДРЕСА_4 .
Визнати за ОСОБА_3 право спільної сумісної власності на ? частку будинку АДРЕСА_4 .
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 на користь держави судовий збір у розмірі - 2000 (дві тисячі) гривень.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий М.М.Пак