Справа № 305/1256/17
Провадження по справі 2/305/83/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2018 Рахівський районний суд Закарпатської області

у складі: головуючої судді Бліщ О.Б.

секретаря судових засідань ОСОБА_1,

з участю: позивача за первісним позовом ОСОБА_2

представника позивача за первісним позовом ОСОБА_3

представника відповідачки за первісним позовом ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рахів цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, третя особа без самостійних вимог: орган опіки та піклування Рахівської районної державної адміністрації про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини з батьком та за зустрічним позовом ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог: орган опіки та піклування Рахівської районної державної адміністрації, Закарпатської області про визначення місця проживання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_5, Органу опіки та піклування Рахівської РДА про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини з батьком.

Позовні вимоги мотивує тим, що шлюб з відповідачкою вони зареєстрували 12 вересня 2015 року, місце проведення церемонії Чикаго, Іллінойс, дата запису 21 вересня 2015 року. Від спільного проживання в них народилася одна дитина, син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Спільним подружнім життям прожили трохи більше року. Причиною розпаду сім'ї позивач зазначає те що, позивачка, через 5 місяців після народження сина, запропонувала вивезти його в Україну, де й залишила бабусі (його матері). Повернувшись без сина в Америку вела розгульне життя. Там сама покинула позивача та переїхала проживати на іншу квартиру. На той час їхня спільна дитина проживала на Україні з його матір'ю, потім на Україну приїхав і він, де проживав в будинку батьків, разом з своїм неповнолітнім сином. В травні місяці 2017 року ОСОБА_5 робила спробу забрати дитину, однак цього не зробила та знову повернулася до Америки. З п'ятимісячного віку, неповнолітні син сторін ОСОБА_6 проживає з позивачем та перебуває на його повному утриманні та вихованні. Відповідачка вже більше року не цікавиться сином та не займається його вихованням. Позивач разом з сином проживає в великому будинку, який належить його батькам. Відповідачка, натомість жодного житла не має, та не в змозі забезпечити дитину належними умовами проживання та виховання.

Зважаючи на викладене позивач у позові просив шлюб з відповідачкою розірвати, та визначити місце проживання їх неповнолітнього сина ОСОБА_7 з ним.

23.11.2017 ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог: орган опіки та піклування Рахівської районної державної адміністрації про визначення місця проживання дитини.

Вимоги зустрічної позовної заяви представник позивачки мотивує тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який між ними було зареєстровано в США. За час спільного проживання в них народився син ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1. На даний час їх неповнолітній син, всупереч волі ОСОБА_5, перебуває на вихованні відповідача за зустрічним позовом.

Син сторін народився в США, після досягнення дитиною шестимісячного віку, ОСОБА_5 за взаємною згодою сторін, вивезла дитину в Україну до батьків ОСОБА_2, на виховання. Таке рішення було зумовлене тим, що на той час в США у них були малі заробітки а вона прагнула повернутися на роботу. Після повернення з України вони ще певний час спільно проживали, однак потім їх відносними почали погіршуватись. Через деякий час ОСОБА_2 повернувся до України а вона продовжувала проживати та працювати в США. Протягом всього 2016 року надсилала на адресу відповідача та його батьків необхідні для дитини речі а також кошти на утримання сина.

В травні 2017 року вона повернулася до України, та приїхала в с.Луг, Рахівського району, де проживали її чоловік з сином. Однак, чоловік, разом з своїми батьками вчинили їй перешкоди у побаченні з дитиною, що змусило ОСОБА_5звернутися до правоохоронних органів. Тільки з допомогою працівників міліції вона змогла побачитись з сином.

На даний час матеріальне становище позивачки за зустрічним позовом є належним, в США вона має постійне місце роботи та отримує заробітну плату в розмірі 4000 Доларів США. Її матеріально-побутові умови проживання в США є задовільними, будь-яких поганих звичок (зловживання спиртними напоями, вживання наркотичними засобами, куріння і т.д.) вона не має, тому вихованням дитини повинна займатись вона, як мати.

Зважаючи на викладене, в зустрічній позовній заяві, представник позивачки просить суд винести рішення, яким визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_6 з його матір'ю ОСОБА_5. Первинні позовні вимоги щодо розірвання шлюбу ОСОБА_5 визнає.

Ухвалою суду від 24.11.2017 первинний та зустрічний позови об'єднано в одне провадження.

Ухвалою суду від 15.03.2018 замінено процесуальне становище відповідача за первісним позовом Органу опіки та піклування Рахівської РДА на третю особу без самостійних вимог.

В судовому засіданні позивач за первісним позовом ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 вимоги первинного позову підтримали та показали суду, що сім'я ОСОБА_2 та ОСОБА_5 розпалася з вини відповідачки, яка не вжила жодних заходів для збереження шлюбу. Сама покинула позивача та їхнього малолітнього сина ОСОБА_7. Привезла сина до батьків позивача, де його й залишила. За довгі роки лише один раз приїжджала провідувати дитину. Виїхавши в США, вже більше року дитиною не цікавиться, жодним чином не займається його вихованням та утриманням. Тому, просять шлюб позивача з відповідачкою розірвати, визначити місце проживання їхнього неповнолітнього сина разом з позивачем, як батьком дитини. Вимоги зустрічної позовної заяви не визнають, вказують що обставини наведені ОСОБА_5 в зустрічній позовній заяві не відповідають дійсності та просять відмовити в задоволенні такого.

Представник відповідачки за первісним позовом та позивачки за зустрічним ОСОБА_4 в судовому засіданні показав суду, що ОСОБА_5 на розірвання шлюбу з позивачем згідна. Однак, не погоджується з позовною вимогою про визначення місця проживання неповнолітнього сина сторін ОСОБА_3 з ОСОБА_2, тому ними і подана до суду зустрічна позовна заява. Вказує, що ОСОБА_5 після того, як привезла сина на Україну, до батьків позивача, не мала наміру покинути його, а лише залишила дитину в них тимчасово, проте, коли знову приїхала, щоб забрати сина, сім'я ОСОБА_2 не повернула його. На даний час ОСОБА_5 має належний заробіток, забезпечена за кордоном належними умовами проживання, тому вважає, що неповнолітньому ОСОБА_3 буде краще проживати з матір'ю. Зважаючи на викладене, просить шлюб між сторонами розірвати, визначивши місце проживання неповнолітнього сина сторін ОСОБА_6 з ОСОБА_5.

Представник органу опіки та піклування Рахівської РДА в судове засідання не з'явився. Начальник служби у справах дітей Рахівської РДА ОСОБА_8, яка діє на підставі довіреності №01-3-13/121 від 13.02.2018, в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій просить дану справу розглянути без її участі. Висновок органу опіки та піклування Рахівської РДА від 24.11.2016 №01.3-18/913 підтримує.

Свідок ОСОБА_9 показала суду що вона є матір'ю ОСОБА_2. Вже два роки допомагає сину виховувати онука ОСОБА_6, який проживає з ними приблизно з шестимісячного віку. Відповідачка сама привезла сина до неї, оскільки народжувала в США. Пояснила, що ій важко справлятися з дитиною і що залишає його на короткий термін. Проте, з того часу дитину відвілувала лише один раз, при цьому навіть не захотіла залишитися у них переночувати, мотивуючи тим, що записалася в місті Ужгород салон краси і їй необхідно відпочити. Близько півтора року томуповернулася в Сполучені Штати Америки і жодного разу до сина не приїжджала. Дійсно, іноді присилала дитині якісь речі. Про стан та здоров'я дитини особливо не переймалася і не піклувалася. Їй відомо, що постійним місцем проживання ОСОБА_5 на території України є місто Чернівці. Там, зі слів самої ОСОБА_5, від батьків їй залишилася однокімнатна квартира, в якій зараз проживає її сестра. Проте, чи відповідає це дійсності ствердити не може.

Свідки ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 ствердили суду, що дійсно з шестимісячного віку неповнолітній ОСОБА_6 проживає разом зі своїм батьком ОСОБА_2 та його батьками. Доглядати за сином ОСОБА_13 допомагає його мати, яка є колишнім вихователем дитячого садка. Вони ведуть за дитиною належний догляд. Дитина добре розвинута та доглянута, має всі профілактичні щеплення. Мати хлопчика ОСОБА_5 залишила малолітнього ОСОБА_6 ще в грудному віці, приїжджала до дитини тільки один раз. Почала слати посилки тільки тоді, коли між сторонами виник спір про визначення місця проживання дитини.

Заслухавши учасників судового розгляду,дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

15.12.2017 набрав чинності Закону України від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів". Згідно п.9 Перехідних положень ЦПК України в редакції від 15.12.2017 справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Враховуючи викладене, вказана справа розглядатиметься за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Нормами статтей 76 81 ЦПК України, встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони зареєстрували шлюб 12 вересня 2015 року, місце проведення церемонії Чикаго, Іллінойс, дата запису 21 вересня 2015 року.

Від спільного проживання в них народилася одна дитина син ОСОБА_6 -ІНФОРМАЦІЯ_1.

Судом встановлено, що сторони фактично припинили спільне проживання і сімейне життя з поважної причини. На даний час вони спільно не проживають та не підтримують сімейних відносин.

У відповідності до ч. 2 ст. 104, ч 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, за позовом одного з подружжя, на підставі рішення суду.

З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини припинення сімейних стосунків, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, відповідно до ст.112 СК України, оскільки встановлено, що причина розпаду подружніх відносин між сторонами є справжньою, глибинною. Шлюб між сторонами носить формальний характер, їх подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, який наполягає на розірванні шлюбу, ОСОБА_5 на розірвання шлюбу згідна, тому шлюб між сторонами слід розірвати.

Окрім того, між сторонами виник спір з приводу визначення місця проживання неповнолітнього сина ОСОБА_7. Вирішуючи вказане питання суд виходить з наступного.

Згідно ч.3 ст.160 СК України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Відповідно до ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, дата ратифікації 27.02.1991, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

За принципом 6 Декларації прав дитини, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір'ю лише у винятковій ситуації не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі ст. 141 СК України, так зі змісту Конвенції про права дитини.

Крім того, сімейне законодавство не виключає визначення місця проживання дитини з батьком незалежно від віку дитини, якщо маються обставини, з яких дитині краще проживати з батьком ніж з матір'ю.

Так, згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання ОСОБА_2, останній фактично проживає в житловому будинку батьків. Разом з ним проживає його неповнолітній син ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2, який перебуває на утриманні та вихованні батька. Сімя проживає в двоповерховому будинку, кімнати просторі та обладнанні всім необхідним. Активну участь у вихованні дитини, окрім батька, бере бабуся ОСОБА_9, яка являється колишнім вихователем дитячого садка. Дитина забезпечена всім необхідним, умови її проживання хороші.

На даний час ОСОБА_2 є приватним підприємцем, являється платником єдиного податку, отже має постійний дохід, що стверджується витягом з реєстру платників єдиного податку від 17.07.2017.

Неповнолітній ОСОБА_6 знаходиться під наглядом сімейного лікаря амбулаторії с.Луг, Рахівського району, Закарпатської області від 25.05.2016 року по даний час. Отримав всі необхідні профілактичні щеплення. Вказані обставини підтверджено довідкою медичної амбулаторії с.Луг та показами свідка ОСОБА_14

З наданого висновку, №01-3-18/913 від 24.11.2017 року, органу опіки та піклування Рахівської РДА, вбачається, що ними було вивчено питання визначення місця проживання неповнолітнього ОСОБА_6. Встановлено, що на даний час ОСОБА_6 проживає зі своїм батьком, ОСОБА_2. Мати дитина ОСОБА_5 привезла сина у віці 5 місяців із США та залишила його бабусі ОСОБА_9, в зв'язку з виїздом на сезонні роботи в США. Дитина виховується в сім'ї ОСОБА_9 протягом одного року та 6 місяців. Встановлено, що ОСОБА_2, не здійснює жодних перешкод ОСОБА_5 побаченні та спілкуванні з сином. ОСОБА_5 запропоновано проживати окремо в будинку та постійно відвідувати дитину. ОСОБА_2 заперечує про вивезення дитини за кордон до країни США, який так необхідний ОСОБА_5 для отримання соціальної допомоги на дитину. У своєму висновку орган опіки та піклування Рахівської РДА дійшов до висновку про доцільність визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_15 з батьком, ОСОБА_2.

Враховуючи висновок органу опіки та піклування та той факт, що позивач як батько дитини має належні умови для проживання, постійний дохід, позитивно характеризується по місцю проживання, піклується про дитину, виконує свої батьківські обов'язки, тому суд вважає, що первинний позов слід задовольнити та визначити місце мешкання дитини саме з батьком.

Питання про відшкодування судових витрат по первинному позову позивачем не ставилось, тому такі слід віднести за його рахунок.

У зустрічних позовних вимогах ОСОБА_5 про визначення місця проживання неповнолітнього сина ОСОБА_7 з нею суд відмовляє, виходячи з наступних міркувань.

Під час вирішення такої категорії справ суд керується статтею 51 Конституції України, яка гарантує кожному із подружжя рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Схожа норма міститься також у частині6 статті 7 Сімейного кодексу України, відповідно до якої, рівність прав і обов'язків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї, є однією із загальних засад регулювання сімейних відносин. Це узгоджується з практикою ЄСПЛ, який неодноразово наголошував, що батьки повинні мати рівні права у спорах про опіку над дітьми, і жодні 5 презумпції, які ґрунтуються на ознаці статі, не повинні братись до уваги (рішення у справі «Зоммерфельд проти Німеччини» від 08 липня 2003 року, «Цаунеггер проти Німеччини» від 03 грудня 2009 року).

У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому випадку, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Як встановлено вище, в сім'ї свого батька ОСОБА_2, неповнолітній ОСОБА_15 проживає з п'ятимісячного віку і по сьогоднішній день, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості, відповідач разом з своєю матір'ю ведуть за дитиною належний догляд.

Сама ж ОСОБА_5 на Україні постійного місця проживання не має, виїжджає на сезонні роботи в США де також не має постійного місця проживання, з угоди про оренду житла вбачається, що за кордоном у неї є лише тимчасове житло, термін оренди якого збігає 31 грудня 2018 року. Отже, судом не встановлено жодних обставин того, що проживаючи з матір'ю в США неповнолітній ОСОБА_15 буде там забезпечений належними умовами проживання, виховання та медичного нагляду.

У ході судового розгляду, з пояснень сторін та свідків, достовірно встановлено, що ОСОБА_5 самостійно, свідомо, без жодного примусу чи тиску, свого, на той час грудного сина, відвезла до матері свого чоловіка, де й залишила. З травня 2017 року з дитиною постійно проживає й батько дитини ОСОБА_2 У ході судового розгляду ОСОБА_5 не довела суду, що визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_15 з нею, на даний час, відповідатиме інтересам дитини, забезпечить його нормальний матеріальний, фізичний та психо-емоційний стан.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України в зв'язку з відмовою в задоволення зустрічного позову витрати по ньому віднести за рахунок ОСОБА_5

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76- 81, 89, 141, 263-265, 273, 354, 355, п.15.5 Перехідних положень ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Первісний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_5, третя особабез самостійних вимог: орган опіки та піклування Рахівської районної державної адміністрації про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини з батьком - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 12 вересня 2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 в графстві Кук, штату Іллінойс, Чикаго, дата запису: 21 вересня 2015 року - розірвати.

Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, з його батьком, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, мешканцем с.Луг, вул. Дубинці №657, Рахівського району, Закарпатської області.

Судові витрати по первісному позову віднести за рахунок позивача ОСОБА_2.

Зустрічну позову заяву ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог: орган опіки та піклування Рахівської районної державної адміністрації, Закарпатської області про визначення місця проживання дитини залишити без задоволення.

Судові витрати по зустрічному позову віднести за рахунок ОСОБА_5.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Апеляційного суду Закарпатської області або через Рахівський районний суд Закарпатської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складений 22 березня 2018 року.

Головуюча: Бліщ О.Б.