Номер провадження 2/756/379/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2018 року Оболонський районний суд м. Києва

в складі: головуючого - судді - Яценко Н.О.

за участю секретаря - Хоменко І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та інтересах недієздатного ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Демецька Світлана Леонідівна про визнання недійсними договору позики та іпотеки, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та інтересах недієздатного ОСОБА_2 через свого представника 05.09.2016 року звернулася до суду з вищевказаним позовом до відповідачів та з урахуванням уточнення просила суд: визнати договір позики від 15.06.2009, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, та договір іпотеки від 15.06.2009, укладений між тими ж сторонами та посвідчений ПН ЖМНО Демецькою С.Л. за реєстровим № 3020 - недійсними.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона ОСОБА_1 є власником 7/8 частини квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування після померлої ОСОБА_6 Власником іншої 1/8 частини квартири є недієздатний ОСОБА_2, опікуном якого є позивач ОСОБА_1

13 серпня 2016 року з Одинадцятої київської державної нотаріальної контори надійшов лист позивачу, яким повідомлено про вимогу (претензію) кредитора ОСОБА_7, як спадкоємців боржника ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 яка була спадкоємицею майна, в тому числі боргів ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2. Також повідомлено позивача про необхідність сплатити на користь заявленого кредитора боргу в розмірі 265 650,00 гривень.

Підставою звернення ОСОБА_7 про стягнення боргу є укладені між ним та ОСОБА_8, від імені якого діяла та підписувала ОСОБА_4, невиконання позичальником договору позики та договору іпотеки.

Позивач стверджує, що і договір позики, і іпотечний договір, укладені 15.06.2009, від імені ОСОБА_9 були підписані ОСОБА_4 на підставі довіреності, посвідченої ПН КМНО Піцик Н.П. 13 червня 2009 року.

На думку ОСОБА_1, ОСОБА_11 ніяких договорів позики не укладав, будь-яких грошових коштів по позиці не отримував, в тому числі і від ОСОБА_3, з яким навіть не знайомий та ніколи його не бачив, жодних іпотечних договорів не укладав. Також ОСОБА_11 не оформлював довіреність на ім'я ОСОБА_4 на представництво його інтересів на укладення договору позики, а також на право розпорядження квартирою, в тому числі передання її в іпотеку. У зв'язку з чим позивач вважає спірні договори недійсними.

Наявність договору іпотеки від 15.06.2009, предметом якого є, належна на праві власності позивачам квартира, порушує їх права, як власників, та не дає змоги останнім повноцінно користуватися, володіти та розпоряджатися належним їм майном.

Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги у повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_3 у судовому засіданні просив відмовити у позові в повному обсязі з тих підстав, що спірні договори були укладені між його довірителем та ОСОБА_11 з дотриманням вимог цивільного законодавства. Обставини щодо відсутності волевиявлення померлого ОСОБА_11 при укладенні спірних договорів представник відповідача ОСОБА_3 вважає недоведеними. Також посилався на те, що довіреність видана ОСОБА_8 на ім'я ОСОБА_4 недійсною не визнана.

Ухвалою суду до участі в розгляду справи в якості відповідача залучено ОСОБА_4, яка в судові засідання не з'являлася, про час та місце повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила. Суд вважає за можливе провести розгляд справи без її участі.

Третя особа приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Демецька С.Л. в судове засідання не з'явилася, про час та місце повідомлялася належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі.

Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 06.06.2016 у справі № 756/13860/14-ц визнано за ОСОБА_1 право власності на 7/8 частини квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування після померлої ОСОБА_6 та визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/8 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування після померлої ОСОБА_6 (а.с.16-18).

ОСОБА_2 є недієздатною особою, а позивач ОСОБА_1 є його опікуном (а.с.10).

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру іпотек вищевказана квартира АДРЕСА_1 перебуває в іпотеці на підставі договору іпотеки від 15.06.2009, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Демецькою С.Л. за реєстровим номером 3020. Відповідно до умов якого іпотекодавцем є ОСОБА_9, а іпотекодержателем є відповідач ОСОБА_3 (а.с.20).

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 11 червня 2012 року у позові ОСОБА_3 до ОСОБА_8, ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики та звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено (а.с.21-23).

Як убачається з вищевказаного рішення 15.06.2009 року, між ОСОБА_3 та ОСОБА_9 в інтересах якого діяла за довіреністю ОСОБА_4 було укладено договір позики, згідно якого позикодавець передав позичальнику у власність гроші в сумі 265650 грн., що на момент укладення договору еквівалентно 34500 доларів США 00 центів на умовах, викладених в цьому договорі, а позичальник прийняв ці гроші та зобов'язався повернути таку ж суму грошей що не може бути меншою суми, еквівалентної 34500 доларів США, у встановлений термін.

15.06.2009 року, між ОСОБА_3 та ОСОБА_9, в інтересах якого діяла за довіреністю ОСОБА_4 було укладено договір іпотеки. Згідно п.1.1. цей договір забезпечує вимогу іпотекодержателя , що випливає з договору іпотеки від 15.06.2009 року, укладеного між іпотекодержателем та ОСОБА_9, за умовами якого ОСОБА_9 зобов'язаний до 15.09.2009 року повернути іпотекодержателю позику в сумі 265650 грн., що на момент укладення договору позики еквівалентно 34500 доларів США на умовах та термін встановлений договором позики.

Вказані договори були укладені між позивачем та відповідачем ОСОБА_4, яка діяла від імені відповідача ОСОБА_9, відповідно до повноважень що ґрунтувались на довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Піцик Н.П. 13 червня 2009 року за реєстраційним номером 253.

Відповідно до копії довіреності від 13.06.2009 року, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Піцик Н.П., ОСОБА_9 уповноважив ОСОБА_4 представляти його інтереси, в тому числі вчиняти (за винятком договорів дарування) стосовно квартири АДРЕСА_2, будь-які дозволені законодавством договори, включаючи попередні договори купівлі-продажу, договори купівлі-продажу, міни, ренти, (найму), а також договори про внесення змін і доповнень до раніше вчинених договорів, щодо яких не досягнута згода, продовжувати строк їх дії, вносити зміни і доповнення, вирішувати питання про розірвання договорів з правом укладання відповідних договорів, визначення ціни, строків та будь-яких інших умов таких договорів, бути представником та представляти його інтереси з питання укладення договору позики грошей, в якому ОСОБА_9 виступатиме позичальником.

У рішенні Оболонського районного суду м. Києва від 11 червня 2012 року вказано, що з висновку почеркознавчої експертизи № 863 від 11.11.2011 року та фото-таблиць видно, що підпис виконаний від імені ОСОБА_9 у графі «Підпис», у «Довіреності» серія ВМС № 119417 від 13.06.2009 року, ймовірно виконаний не ОСОБА_9. З дослідницької частини експертизи видно, що вирішити питання в категоричній формі не виявляється можливим у зв'язку з недостатньою кількістю та незадовільною якістю порівняльного матеріалу (а.с.21-23).

Окрім того у своєму рішенні суд прийшов до висновку, що відповідачем ОСОБА_8 у своїх запереченнях доведено, що він не мав наміру видавати довіреність на укладення будь-яких угод, не мав наміру укладати договір позики та договір іпотеки, грошових коштів від ОСОБА_3 та інших третіх осіб ОСОБА_9 не отримував, а зазначені правочини, вчинені від його імені, не відповідали його волевиявленню та внутрішній волі (а.с.21-23). Тобто, в стягненні позики за договором від 15.06.2009 року та в зверненні стягнення за іпотечним договором від 15.06.2009 року, які є предметом спору в даній справі, рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 11.06.2012 року відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 31 липня 2012 року вищевказане рішення залишене без змін (а.с.24-26).

Рішенням Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдінг» проти України», а також рішенням Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 року у справі за заявою № 28342 /95 «Брумареску» проти Румунії» встановлено, що «існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Відтак на підставі наведеного судом встановлено, що спірні договори іпотеки та позики від 15.06.2009 укладені від імені ОСОБА_8, але без його волевиявлення та згоди.

Згідно з ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов'язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами.

Частинами 1-3 ст. 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

З пункту 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними») вбачається, що відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. Зокрема, не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо).

Враховуючи те, що позивачі не є стороною у вищевказаних договорах, в задоволенні даної вимоги слід відмовити. Одночасно слід зазначити, що суд не може визнавати недійсним правочин, що не вчинено, недійсними можуть бути визнані лише укладені договори. У зв'язку з викладеним суд доходить висновку, що договори позики та іпотеки не можуть бути визнані недійсними вданому випадку за позовом спадкоємців померлого.

Відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з позивача ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 1 191,20 грн., оскільки матеріали справи не містять доказів, що позивач звільнена від сплати судового збору, а при зверненні до суду судовий збір нею сплачено не було.

З огляду на вищевикладене, ст. 16, 202, 203, 215-216 ЦК України; керуючись ст. 5, 12-13, 76, 81, 82, 133, 141, 206, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН-НОМЕР_1) на користь держави судові витрати в розмірі 1191,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду міста Києва через Оболонський районний суд міста Києва.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 05 березня 2018 року.

Суддя: