Справа №485/1472/17 29.03.2018
Провадження №22-ц/784/591/18
Провадження №22-ц/784/591/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2018 року м. Миколаїв

Справа № 485/1472/17

Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів:

головуючого судді - Шаманської Н.О.,

суддів: Данилової О.О.., Коломієць В.В.

із секретарем - Яценко Л.В.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за позовом

керівника Баштанської місцевої прокуратури Миколаївської області

до

Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, ОСОБА_2,

товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО-Торгівельної ФІРМИ «АГРО-ДІЛО»

про визнання незаконними та скасування наказів, визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок та повернення земельних ділянок,

за апеляційною скаргою

першого заступника керівника Баштанської місцевої прокуратури Миколаївської області

на ухвалу судді Снігурівського районного суду Миколаївської області Кобзар Ю.Ю., постановлену 15 лютого 2018 року в приміщенні цього ж суду,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2017 року керівник Баштанської місцевої прокуратури Миколаївської області звернувся з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, ОСОБА_2, ТОВ «АТФ «АГРО-ДІЛО» про визнання незаконними та скасування наказів, визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок та повернення земельних ділянок.

Ухвалою судді Снігурівського районного суду Миколаївської області від 15 лютого 2018 року у відкритті провадження у справі відмовлено з підстав наявності публічно-правового спору, який необхідно розглядати за правилами адміністративного судочинства.

В апеляційній скарзі прокурор, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив ухвалу судді першої інстанції скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суддя виходив з того, що зі змісту заявлених позовних вимог вбачається публічно-правовий спір, оскільки одним з відповідачів виступає орган державної влади - Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області до якого заявлена вимога про визнання незаконним та скасування наказів винесених у зв'язку зі здійсненням публічно-владних управлінських функцій з наданням дозволу на розробку проекту землеустрою та делегованих повноважень з прийняття рішення про передачу земельних ділянок в оренду, а тому, на думку суду, вказаний спір необхідно розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна, виходячи з наступного.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні враховувати, що відповідно до ст. 19 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

У зв'язку з наведеним суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб'єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Оскільки згідно зі статтею 20 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд проводиться за правилами іншого виду судочинства.

З позовної заяви вбачається, що Баштанська місцева прокуратура звернулась до суду в інтересах держави до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, ОСОБА_2, ТОВ «Агро-Торгівельна фірма «Агро-Діло» про визнання незаконними та скасування наказів щодо надання дозволів на розроблення проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельних ділянок для ведення фермерського господарства, а також визнання незаконними та скасування наказів про надання в оренду цих земельних ділянок ОСОБА_3, визнання недійсними договорів оренди землі та покладення зобов'язань на ТОВ «АТФ «Агро-діло» повернути державі в особі Головного управління Держгеокадастру зазначені земельні ділянки.

Отже, зі змісту позовних вимог вбачається, що прокурором оспорюється правомірність набуття фізичною особою, правонаступником якою є ОСОБА_2, права оренди земельних ділянок для ведення фермерського господарства та повернення зазначених земельних ділянок.

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 7 Постанови № 3 від 1 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності справ», земельні відносини, суб'єктами яких є фізичні чи юридичні особи, органи місцевого самоврядування, органи державної влади, а об'єктами - землі у межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї), регулюються земельним і цивільним законодавством на принципах забезпечення юридичної рівності прав їх учасників, забезпечення гарантій прав на землю (стаття 1 ЦК України, статті 2, 5 ЗК України ). Захист судом прав на землю у цих відносинах здійснюється способами, визначеними статтями 16, 21, 393 ЦК України, статтею 152 ЗК України, у тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування.

Відповідно до цього спори, що виникають із земельних відносин, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них суб'єкта владних повноважень, згідно зі статтею 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства. Це стосується, наприклад, позовів про визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування щодо видання дозволу на виготовлення (розроблення) проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, вирішення інших питань, що відповідно до закону необхідні для набуття і реалізації права на землю, про надання чи передачу земельної ділянки у власність або користування чи невирішення цих питань, припинення права власності чи користування землею (статті 116, 118, 123, 128, 131, 144, 146, 147, 149, 151 ЗК України та інші), крім спорів, передбачених частиною першою статті 16 Закону України від 17 листопада 2009 року № 1559-VI «Про відчуження земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності», про цивільну відповідальність за порушення земельного законодавства (статті 210, 211 ЗК), про повернення самовільно зайнятих земельних ділянок (стаття 212 ЗК).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Водночас у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації) подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне.

За такого, враховуючи, що рішення про передачу спірних земельних ділянок в оренду реалізовано ОСОБА_3, подальше оспорювання правомірності набуття останньою права користування спірними земельними ділянками має вирішуватися у порядку цивільної юрисдикції.

Проте, відмовляючи у відкритті провадження у справі, суддя не звернув належної уваги на зазначені положення норм процесуального законодавства, та дійшов помилкового висновку про те, що вказаний спір необхідно розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Крім того, не можна погодитись з висновком судді про те, що при прийнятті рішень про передачу земельних ділянок ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області виконувало делеговані повноваження.

Так, відповідно до ст. 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» зазначено, що окремі повноваження органів виконавчої влади закон делегує органам місцевого сомоврядування, а окремі свої повноваження органи місцевого самоврядування можуть делегувати відповідним місцевим державним адміністраціям за рішенням районних, обласних рад. Частиною 2 статті 14 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» передбачено, що КМУ в межах, визначених законами України, може передавати місцевим державним адміністраціям окремі повноваження органів виконавчої влади вищого рівня, тощо.

Повноваження органів державної влади та місцевого самоврядування у сфері земельних відносин передбачені Земельним кодексом України, який не містить поняття делегованих повноважень, а навпаки чітко розмежовує компетенцію кожного органу щодо розпорядження землями різних форм власності та цільового призначення. Зокрема, відповідно до ч. 4 ст. 122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Таким чином, територіальні органи Держгеокадастру при передачі земельних ділянок державної форми власності сільськогосподарського призначення у власність або в оренду діють як розпорядники цих земель відповідно до ч. 4 ст. 122 ЗК України, а не на виконання делегованих владних управлінських повноважень.

За таких обставин, оскаржувану ухвалу не можна вважати законною та обґрунтованою, оскільки вона прийнята з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України , вона підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

При вирішенні питання про відкриття провадження у справі суду слід звернути увагу на зазначенні обставини, з'ясувати процесуальну доцільність вирішення позовних вимог стосовно різних земельних ділянок в одному провадженні, а також можливість повернення спірних земельних ділянок відповідачу у справі - Головному управлінню Держгеокадастру у Миколаївській області.

Керуючись ст. ст. 379, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Баштанської місцевої прокуратури Миколаївської області задовольнити.

Ухвалу судді Снігурівського районного суду Миколаївської області від 15 лютого 2018 року скасувати, а матеріали позовної заяви керівника Баштанської місцевої прокуратури Миколаївської області направити до того ж суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Н.О.Шаманська

Судді: В.В.Коломієць

О.О.Данилова

Повний текст постанови складено 2 квітня 2018 року