АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 539/2983/17 Номер провадження 22-ц/786/641/18Головуючий у 1-й інстанції Гудков С. В. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді : Обідіної О.І.

Суддів : Бутенко С.Б., Прядкіної О.В.

Розглянула в порядку спрощеного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 12 січня 2018 року по справі за позовом Обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Лубнитеплоенерго" до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за опалення місць загального користування багатоквартирного будинку,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 12 січня 2018 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_2на користь Обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Лубнитеплоенерго» заборгованість за опалення місць загального користування багатоквартирного будинку за період з грудня 2013 року по листопад 2016 року в сумі 471,25 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Лубнитеплоенерго» 689 грн. судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави 911 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просять рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про її часткове задоволення.

Згідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п.п.3,4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості за опалення місць загального користування, ОКВПТГ "Лубнитеплоенерго" просило стягнути кошти солідарно з відповідачів в сумі 471,25 грн., вмотивовуючи свої вимоги тим, що останні, будучи споживачами послуг, які надає підприємство та маючи індивідуальну (автономну) систему опалення в квартирі, не сплачують кошти за послуги з централізованого опалення місць загального користування.

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивача, в зв'язку з чим задовольнив позовні вимоги.

Колегія суддів не може в повній мірі погодитись з вказаним висновком з огляду на наступне.

Так, за змістом ч.2 ст.382 ЦК України власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.

Згідно п.28 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 року № 630 передбачено, що споживачі які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства від 31.10.2006 р. № 359 затверджено Методику розрахунку кількості теплової енергії на опалення місць загального користування у багатоквартирних будинках та визначення плати за їх опалення.

Зокрема, п. 2.1.4. згаданої Методики розраховується загальна кількість теплоти, спожитої на опалення місць загального користування, формула якої включає показники кількості теплової енергії на опалення окремого приміщення МЗК (сходових клітин) та втрати теплової енергії розподільчими трубопроводами системи опалення будинку, прокладеними в підвалі та на горищі.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що на підставі договору міни від 17.04.2003 року ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1.

Згідно довідки Лубенського КЖЕУ від 22.12.2016 року у вищевказаній квартирі зареєстровані власник ОСОБА_3 та ОСОБА_2

Позивач - ОКВПТГ "Лубнитеплоенерго" надає послуги теплопостачання у будинок за адресою АДРЕСА_1.

Вказана квартира обладнана системою індивідуального опалення та відключена від внутрішньо будинкових мереж опалення.

Після відключення квартири від мережі централізованого опалення та гарячого водопостачання плата за поставку теплової енергії до квартири не проводилось.

На підставі акту обстеження місць загального користування житлового будинку по АДРЕСА_1 ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» від 17.09.2012 року, 26.11.2012 року позивачем виконано розрахунок кількості теплової енергії, яка витрачається розподільчими трубопроводами приміщень загального користування багатоквартирного житлового будинку при відключенні окремих квартир від системи централізованого опалення.

З вказаного розрахунку вбачається, що стосовно квартири відповідача ОСОБА_3 з листопада 2012 року позивач здійснює нарахування плати за опалення місць загального користування у відповідності до вказаної Методики, з урахуванням кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків в опалювальний період.

Згідно до наданих виконавцем послуг розрахунків витрат теплової енергії на опалення окремого приміщення МЗК, з урахуванням тривалості опалювальних періодів та діючих тарифів на теплову енергію, заборгованість за квартирою АДРЕСА_1 становить 471 грн.

В цій частині суд першої інстанції вірно з'ясував фактичні обставини по справі та, визначившись з характером спірних правовідносин, правильно застосував норми матеріального права, які їх регулюють.

Вірно встановивши наявність існуючої заборгованості, суд першої інстанції стягнув заборгованість як з ОСОБА_3 так і ОСОБА_2 в солідарному порядку.

Одночасно, колегія суддів не може погодитись з висновками місцевого суду щодо наявності підстав для солідарного стягнення з відповідачів вказаної заборгованості за опалення місць загального користування.

Так, судом вірно встановлено, що одноособовим власником квартири в багатоквартирному будинку є відповідач ОСОБА_3

Статус відповідача ОСОБА_2 як особи, яка зареєстрована в даній квартирі судом не досліджувався.

Між тим, за змістом ст. 382 ЦК України лише власникам квартир в багато квартирних житлових будинках належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, в тому числі кліткові сходи, підвали та т.і, а відтак саме на власниках лежить тягар по їх утриманню в розумінні статей 319, 322 ЦК України.

Таким чином, суб'єктом відповідності за своєчасне внесення оплати за спожиту теплову енергію на опалення місць загального користування в даному випадку буде власник квартири ОСОБА_3, тоді коли будь-яких правових підстав покладати таку відповідальність на відповідача ОСОБА_2 по справі не має.

На зазначене суд першої інстанції належної уваги не звернув та помилково погодився з обґрунтованістю позовних вимог стосовно відповідача ОСОБА_2, що є підставою для скасування судового рішення в цій частині та постановлення нового рішення про відмову в задоволенні вимог про стягнення з останнього заборгованості за теплову енергію за опалення МЗК.

Разом з цим, інші доводи апеляційної скарги не свідчать про наявність підстав для скасування судового рішення внаслідок невірного встановлення фактичних обставин по справі та не застосування до спірних правовідносин положень Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», які не мають правого значення з огляду на те, що ОСОБА_2 не є належним відповідачем по справі.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.п.3,4, 382, 383, 384 ЦПК України колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 12 січня 2018 року скасувати в частині задоволення позовних вимог стосовно ОСОБА_2 та ухвалити в цій частині нове рішення.

В задоволенні позову Обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Лубнитеплоенерго" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за опалення місць загального користування багатоквартирного будинку відмовити.

В іншій частині судове рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 7 березня 2018 року.

Судді: (підписи)

З оригіналом згідно.

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області О.І. Обідіна