Провадження № 2/522/438/18
Справа № 522/7732/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2018 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Домусчі Л.В.,

за участі секретаря Шевчик В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення аліментів, які отриманні без достатньої правової підстави, -

ВСТАНОВИВ:

До суду 29.04.2016 року надійшов позов ОСОБА_1, згідно з яким він просив:

- припинити стягнення аліментів з ОСОБА_1 згідно рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22.09.2015 року на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання ОСОБА_3 у розмірі 1/3 частин від його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 15.05.2015 року та до моменту закінчення навчання ОСОБА_3, але не більше ніж до досягнення 23 річного віку;

- стягнути з відповідачки всю суму аліментів за період з 15 квітня 2015 року як отримані без достатньої правової підстави.

В обґрунтування позову зазначив, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 22.09.2015 року (справа №522/9890/15-ц) було задоволено позов ОСОБА_2 та стягнуто з нього, ОСОБА_1, на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 15.05.2015 року та до моменту закінчення навчання ОСОБА_3, але не більш ніж до досягнення 23 - річного віку. На підставі виконавчого листа №522/9890/15-ц, виданого судом 02.12.2015 року, 18.01.2016 року державним виконавцем відділу ДВС ОМУЮ ОСОБА_6 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №49928973. Проте, позивачу стало відомо, що на теперішній час ОСОБА_3 навчається на 4-му курсі заочної форми навчання в Одеській державній академії будівництва та архітектури та є працездатною особою. Також, ОСОБА_3 знаходиться у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7, який у свою чергу має самостійне джерело доходу та, на думку позивача, повинен забезпечувати свою жінку самостійно. Посилався на те, що він згідно висновку центральної міжрайонної медико-соціальної експертної комісії (акт №760) з 23.05.2012 року був визнаний інвалідом 2-ї групи за загальним захворюванням безстроково, у звязку з чим є обмежено працездатним та не має можливості влаштуватись на роботу, отримує соціальне пенсійне забезпечення за інвалідністю. Посилався на те, що на його утримання знаходиться інша малолітня дитина син ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, розмір його пенсійного забезпечення є недостатнім, його доходи не покривають необхідних мінімальних витрат (на його ліки та утримання сина) по забезпеченню нормального життя.

Вважає, що стягнуті виконавчою службою аліменти за останній період з 15 квітня 2015 року та отриманні відповідачкою без достатньої правової підстави, оскільки суттєво погіршують його і без того тяжке сімейне становище, а також порушують права його малолітнього сина. За вказаних обставин звернувся до суду з дійсним позовом.

Ухвалою суду від 19.05.2016 року провадження у справі було відкрито.

Ухвалою суду від 06.06.2016 року за заявою позивача було витребувано з Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області щодо надходжень від ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у вигляді нарахування єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування із місця праці для встановлення суми чистого доходу; із Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області звіт за 2015 рік щодо суми чистого доходу отриманого ОСОБА_4 та ОСОБА_3; з Одеської державної академії будівництва і архітектури особисту справу на ОСОБА_3 для отримання даних щодо роботи та навчання за період проходження заочної форми навчання в даному учбовому закладі.

Ухвалою суду від 19.10.2016 року також було задоволено клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів та витребувано данні щодо реєстрації за прізвищем ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, щодо прописки та виписки за місцем проживання для встановлення місця реєстрації приватним підприємцем вказаної особи; звіт за 2015 рік щодо суми чистого доходу отриманого ОСОБА_9; данні щодо надходжень від ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3, у вигляді нарахування єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування із місця праці для встановлення суми чистого доходу; завірену копії особистої справи на ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 для отримання даних щодо роботи за період проходження заочної форми навчання в даному учбовому закладі та відомості і анкетні данні на її чоловіка ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3.

Ухвалою суду від 14.12.2016 року позовну заяву ОСОБА_1 в частині позовних вимог щодо припинення стягнення аліментів з ОСОБА_1 згідно рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22.09.2015 року на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання ОСОБА_3 у розмірі 1/3 частин від його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 15.05.2015 року та до моменту закінчення навчання ОСОБА_3, але не більше ніж до досягнення 23 річного віку було залишено без розгляду.

Ухвалою суду від 14.12.2016 року провадження у справі було зупинено до розгляду цивільної справи №522/9890/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів яка знаходиться в провадженні судді Шенцевої О.П..

29.09.2017 року суду надано ухвалу суду по справі №522/9890/15-ц про залишення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів без розгляду, у звязку з чим ухвалою суду від 29.09.2017 року було відновлено провадження у справі.

Ухвалою суду від 31.10.2017 року за клопотання позивача витребувано від Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі відомості щодо фактично стягнутих ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за період, починаючи з 15.04.2015 року, враховуючи предмет позову.

Розгляд справи, призначений 07.11.2017 року, 13.12.2017 року, 21.02.2018 року, відкладався у звязку неявкою сторін по справі та ненадходженням до суду витребуваних відомостей.

21.02.2018 року судом, у звязку з невиконанням повторно направлялась ухвала суду про витребування доказів на виконання до Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі.

Відповідно до Закону України від 3 жовтня 2017 року N 2147-VIII Цивільно-процесуальний Кодекс викладено у новій редакції, який набрав чинності з 15.12.2017р. .

Згідно п. 9 ч.1 Перехідних Положень (розділ ХІІ) справи, провадження яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу (Законом України від 3 жовтня 2017 року N 2147-VIII), розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив задовольнити з підстав, вказаних ним у позові. Додатково зазначив, що стягнення аліментів за рішенням суду було зупинено згідно ухвали суду від 28.04.2016 року, також наявна ухвала суду від 27.10.2016 року, якою скасовано заочне рішення суду від 22.09.2015 року (справа №522/9890/15-ц). У подальшому, ухвалою суду від 14.03.2017 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів було залишено без розгляду.

У судове засідання відповідачі та їх представник не зявились, були сповіщені про час та місце розгляду справи належним чином. Причини неявки суду не повідомили.

Суд за згодою позивача, на підставі ч.1 ст. 223 ЦПК України, ухвалив слухати справу за відсутності відповідачів, сповіщених належним чином.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог на підставі наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 22.09.2015 року (справа №522/9890/15-ц) було задоволено позов ОСОБА_2 та стягнуто з нього, ОСОБА_1, на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 15.05.2015 року та до моменту закінчення навчання ОСОБА_3, але не більш ніж до досягнення 23 - річного віку.

На підставі виконавчого листа №522/9890/15-ц, виданого судом 02.12.2015 року, 18.01.2016 року державним виконавцем відділу ДВС ОМУЮ ОСОБА_6 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №49928973.

У подальшому, ухвалою суду від 28.04.2016 року (справа 522/9890/15-ц) заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню по справі по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів було задоволено та зупинено стягнення за виконавчим листом, що був виданий на виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22 вересня 2015 року, на час розгляду заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення.

Ухвалою суду від 27.10.2016 року заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22 вересня 2015 року по цивільний справі 522/9890/15-ц за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів було скасовано та справу призначено до розгляду у загальному порядку.

Ухвалою суду від 14.03.2017 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів було залишено без розгляду (справа № 522/9890/15-ц).

Згідно витребуваної судом довідки Центрального обєднаного УПФУ в м. Одесі про утриманні аліменти з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_10, встановлено, що за березень 2016 року були утримано кошти в сумі 290, 64 грн.; за квітень 2016 року на суму 581, 27 грн.; за травень 2016 року 606, 47 грн..

10.05.2016 року за №В-5/409/8707 Приморським відділом ДВС м. Одеси було направлено постанову про зупинення виконавчого провадження та тимчасове припинення утримання аліментів.

25.07.2016 року за №В-5/409/16789 Приморським відділом ДВС м. Одеси було направлено постанову про поновлення утримання аліментів та за вересень 2016 року з ОСОБА_1 було стягнуто 606, 47 грн..

14.09.2016 року за №В-5/409/20394 Приморським відділом ДВС м. Одеси було направлено постанову про припинення стягнення аліментів.

Вирішуючи спір суд виходить за наступного.

Відповідно до ч.1ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Частиною 1ст. 1213 ЦК визначено, що особа, набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

Згідно п.1 ч.1 ст.1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Відповідно до Основного Закону України держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання; усі суб'єкти права власності рівні перед законом; права і свободи людини і громадянина захищаються судом; судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій її території; обов'язковість рішень суду є однією з основних засад судочинства (частина четверта статті 13, частина перша статті 55, частина п'ята статті 124, пункт 9 частини третьої статті 129).

Згідно з частиною другою статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх обєднаннями на всій території України. Обовязковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

За розглядом справи судом не встановлено факту існування обставин безпідставного стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Навпаки, суд вбачає, що аліменти стягувались на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22.09.2015 року, яке набрало законної сили та протягом усього часу до 27.10.2016 року (до його скасування згідно ухвали суду) зобовязання було чинним та підлягало виконанню.

Суд вбачає, що обставини, за яких позивач звернувся до суду з відповідним позовом, не можуть слугувати підставами для повернення коштів як безпідставно набутих.

Суд звертає увагу, що такі обставини як погіршення майнового стану, знаходження у платника аліментів інших дітей на утриманні є не підставами для повернення аліментів, стягуваних за відповідним рішенням суду, як безпідставно набутих, а є підставами для вирішення питання про зменшення розміру присуджених аліментів у порядку ст. 192 СК України.

Крім того, згідно п.1 ч.1 ст. 1215 ЦК України, аліменти не підлягають поверненню.

За положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, після всебічного, повного дослідження, оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 є необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.. 1, 2, 5, 11, 76-80, 81, 89, 206, 241, ч. 2 ст. 247, 258, 263-265, 273, 354, ЦПК України;, ст.. 18, 75, 191, 198, 199,201 СК України,ст..ст.15,16,1213 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволені позовну ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення аліментів, які отриманні без достатньої правової підстави, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Повний текст рішення суду складено 30.03.3018 року.

Суддя: Домусчі Л.В.