Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" березня 2018 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

головуючої судді Арапіної Н.Є.

з секретарем Рудь Н.В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду міста Києва цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення порядку користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення порядку користування житловим приміщенням. Свої вимоги мотивував тим, що сторони є співвласниками квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1. Просила суд встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1, а саме: виділити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в користування житлову кімнату площею 14,6 кв.м., житлову кімнату площею 15,8 кв.м. з лоджією площею 3,5 кв.м.; виділити ОСОБА_3 в користування житлову кімнату площею 21,7 кв.м з балконом площею 8,0 кв.м. Залишити у спільному користуванні інші приміщення: кухню площею 9,1 кв.м., ванну кімнату площею 4,2 кв.м., вбиральню площею 1,2 кв.м., коридор площею 18,6 кв.м., вбудовану шафу площею 2,2 кв.м., комору площею 2,4 кв.м.

Під час розгляду справи позивач неодноразово уточнювала позовні вимоги та остаточно звернулися з позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення порядку користування житловим приміщенням та просить встановити порядок користування житловою квартирою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 92,35 кв.м, житловою площею 52,1 кв.м. Виділити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в користування житлову кімнату площею 14,6 кв.м., житлову кімнату площею 15,8 кв.м. з лоджією площею 2,25 кв.м. Виділити ОСОБА_3 в користування житлову кімнату площею 21,7 кв.м з балконом площею 1,35 кв.м. Залишити у спільному користуванні ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 інші приміщення: кухню площею 9,1 кв.м. з балконом площею 1,35 кв.м., ванну кімнату площею 4,2 кв.м., вбиральню площею 1,2 кв.м., коридор площею 18,6 кв.м., вбудовану шафу площею 2,2 кв.м., комору площею 2,4 кв.м.

Позивачі в судове засідання не з'явилися, про місце і час розгляду справи повідомлені належним чином. До суду надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Відповідач у судове засідання не з'явилася, про місце і час розгляду справи повідомлена належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності.

На підставі ст. 247 ч.2 ЦПК України справа розглянута за відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.

Дослідив в судовому засіданні матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи.

Сторони є співвласниками квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 4, 5,6,7).

Згідно технічного паспорту квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, складається з трьох кімнат перша кімната площею 14,6 кв.м., друга кімната площею 15,8 кв.м. з лоджією площею 2,25 кв.м.; третя кімната площею 21,7 кв.м з балконом площею 1,35 кв.м.; кухні площею 9,1 кв.м. з балконом площею 1,35 кв.м., ванної кімнати площею 4,2 кв.м., вбиральні площею 1,2 кв.м., коридору площею 18,6 кв.м., вбудованої шафи площею 2,2 кв.м., комори площею 2,4 кв.м. (а.с. 5. 40, 41-43, 44).

Згідно із ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право користування полягає в тому, що власник має юридично закріплену можливість використовувати корисні якості речі (майна) для себе, здобувати з цього користь, вигоду. Право розпорядження означає юридично забезпечену можливість встановлювати, змінювати, припиняти юридичну долю речі (майна). Право розпорядження закріплює абсолютну владу власника над річчю (майном), яка може виражатися навіть у відчуженні або знищенні речі (майна).

Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею 379 ЦК України передбачено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них (ст.380 ЦК України). Відповідно до ст.383 ЦК України квартира використовується власником для власного проживання та проживання членів його сім'ї.

Відповідно до п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику по справах за позовами про захист права приватної власності» можливо встановлення порядку користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов та п.6 постанови № 7 від 04 жовтня 1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» у цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності.

Позивачі просять визначити порядок користування спірною квартирою, виділити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в користування житлову кімнату площею 14,6 кв.м., житлову кімнату площею 15,8 кв.м. з лоджією площею 2,25 кв.м.; виділити ОСОБА_3 в користування житлову кімнату площею 21,7 кв.м з балконом площею 1,35 кв.м.; залишити у спільному користуванні ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 інші приміщення: кухню площею 9,1 кв.м. з балконом площею 1,35 кв.м., ванну кімнату площею 4,2 кв.м., вбиральню площею 1,2 кв.м., коридор площею 18,6 кв.м., вбудовану шафу площею 2,2 кв.м., комору площею 2,4 кв.м.

Судом встановлено, що сторони є співвласниками квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, та позивачу ОСОБА_1 належить право власності на 1/4 частину спірної квартири, позивачу ОСОБА_2 - 3/8 частини, а відповідачу ОСОБА_3 - 3/8 частини.

19 лютого 2016 року розпорядженням Київського міського голови № 125/1 «Про перейменування бульвару, вулиць, площі та провулків у місті Києві» було перейменовано бул. Давидова на бул. Ігоря Шамо, що знаходиться в місті Києві.

Частиною 4 ст. 9 ЖК України передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Ця стаття свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між свівласниками, такий порядок користування може встановити суд.

При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток.

Таким чином, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном.

Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв'язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників.

З урахуванням розміру житлової площі - 52,1 кв.м., розміру часток у праві власності на спірну квартиру, запропонованого варіанту користування вимоги про визначення порядку користування підлягають задоволенню повністю: визначити порядок користування житловою квартирою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 92,35 кв.м, житловою площею 52,1 кв.м Виділити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в користування житлову кімнату площею 14,6 кв.м, житлову кімнату площею 15,8 кв.м з лоджією площею 2,25 кв.м. Виділити ОСОБА_3 в користування житлову кімнату площею 21,7 кв.м з балконом площею 1,35 кв.м. Залишити у спільному користуванні ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 інші приміщення: кухню площею 9,1 кв.м з балконом площею 1,35 кв.м, ванну кімнату площею 4,2 кв.м., вбиральню площею 1,2 кв.м., коридор площею 18,6 кв.м., вбудовану шафу площею 2,2 кв.м, комору площею 2,4 кв.м.

При поданні позовної заяви позивачем ОСОБА_1 сплачено судовий збір в сумі 640 грн. 00 коп., відповідно до ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" (а.с. 1).

Крім того, у зв'язку з уточненням позовних вимог позивачем ОСОБА_2 сплачено судовий збір в сумі 640 грн. 00 коп., відповідно до ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" (а.с. 20-а).

Відповідно до ст.ст.133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір немайнового характеру на користь кожного позивача в сумі 640 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. 317, 319, 358, 379, 380, 383 ЦК України, ст. 9 ЖК України, розпорядженням Київського міського голови 19 лютого 2016 року № 125/1 «Про перейменування бульвару, вулиць, площі та провулків у місті Києві», п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику по справах за позовами про захист права приватної власності», п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04 жовтня 1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», ст. ст.ст. 12, 13, 81, 89, 133, 141, 247, 259, 263, 264-265, 273, 353 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення порядку користування житловим приміщенням задовольнити повністю.

Встановити порядок користування житловою квартирою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 92,35 кв.м, житловою площею 52,1 кв.м.

Виділити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в користування житлову кімнату площею 14,6 кв.м, житлову кімнату площею 15,8 кв.м з лоджією площею 2,25 кв.м.

Виділити ОСОБА_3 в користування житлову кімнату площею 21,7 кв.м з балконом площею 1,35 кв.м.

Залишити у спільному користуванні ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 інші приміщення: кухню площею 9,1 кв.м. з балконом площею 1,35 кв.м., ванну кімнату площею 4,2 кв.м, вбиральню площею 1,2 кв.м, коридор площею 18,6 кв.м., вбудовану шафу площею 2,2 кв.м., комору площею 2,4 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Повний текст рішення складено 30 березня 2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

До утворення апеляційних судів в апеляційних округах, апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду м. Києва протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення через Дніпровський районний суд м. Києва.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.Є. Арапіна