Постанова

Іменем України

21 березня 2018 року

м. Київ

справа № 195/645/15-ц

провадження № 61-2390св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І., Синельникова Є. В., Черняк Ю. В. (суддя-доповідач);

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк»,

третя особа - публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» на заочне рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2015 року у складі судді Кондус Л. А. та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 лютого 2016 року у складі суддів: Болтунової Л. М., Козлова С. П., Тамакулової В. О.,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» (далі - ПАТ «Альфа-Банк»), третя особа - публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк»), про захист прав споживачів.

Позовну заяву мотивовано тим, що 29 липня 2013 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Альфа-Банк» укладено договір № 630012395 на відкриття карткового рахунку та оформлено кредитну картку.

01 грудня 2014 року через ПАТ КБ «ПриватБанк» у м. Марганець Дніпропетровської області нею здійснено черговий платіж на рахунок ПАТ «Альфа-Банк» на погашення кредитної заборгованості в сумі 1 200 грн. Проте листом від 20 лютого 2015 року ПАТ «Альфа-Банк» повідомило їй, що 04 грудня 2014 року кошти у сумі 1 200 грн, що перераховані 01 грудня 2014 року, повернуто до ПАТ КБ «ПриватБанк» у зв'язку з неправильно вказаними реквізитами.

ПАТ КБ «ПриватБанк» повернуло їй грошові кошти у березні 2015 року і вона повторно здійснила платіж в сумі 1 200 грн, але через те, що вказані кошти своєчасно не були зараховані на її картковий рахунок ПАТ «Альфа-Банк» у грудні 2014 року, відповідач їй додатково нарахував відсотки за користування кредитними коштами та штрафні санкції у розмірі 650 грн.

Позивач вважала, що дії ПАТ «Альфа-Банк» щодо нарахування їй штрафних санкцій за прострочення платежу у розмірі 650 грн є незаконними та такими, що порушують права споживача, оскільки заборгованість за споживчим кредитом виникла не з її вини.

Уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_1 просила визнати неправомірним та таким, що порушує права споживача, нарахування штрафних санкцій у розмірі 650 грн за прострочення платежу, а також зобов'язати ПАТ «Альфа-Банк» здійснити відповідний перерахунок та повернути на картковий рахунок списану з поточних платежів суму штрафу.

Заочним рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2015 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано неправомірним та таким, що порушує права споживача ОСОБА_1, нарахування ПАТ «Альфа-Банк» штрафних санкцій у розмірі 650 грн та зобов'язано ПАТ «Альфа-Банк» здійснити відповідний перерахунок та повернути на картковий рахунок списану з поточних платежів суму штрафу за прострочення платежу, здійсненого ОСОБА_1 через ПАТ КБ «ПриватБанк» 01 грудня 2014 року. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач порушив права позивача, як споживача, оскільки платіж за 01 грудня 2014 року не був своєчасно зарахований та безпідставно повернутий, у даному випадку має місце прострочення кредитора, а тому нарахування та списання коштів з чергових платежів за договором на погашення визначених банком сум штрафу у розмірі 650 грн є неправомірним.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 лютого 2016 року заочне рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2015 року залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що 19 січня 2015 року та 18 лютого 2015 року ОСОБА_1 було також здійснено чергові платежі, за тими ж реквізитами, що й платіж від 01 грудня 2014 року, також через ПАТ КБ «ПриватБанк», на розрахунковий рахунок ПАТ «Альфа-Банк» у м. Києві на суму по 500 грн, які було своєчасно зараховано відповідачем на погашення кредиту.

У касаційній скарзі, поданій 07 квітня 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ПАТ «Альфа-Банк», посилаючись на порушення судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Касаційну скаргу мотивовано тим, що оскільки позивачем було помилково вказано розрахунковий рахунок отримувача, то ПАТ «Альфа-Банк» мав право відмовити позивачеві в зарахуванні коштів та повернути їх.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

17 січня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час виникнення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 29 липня 2013 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Альфа-Банк» було укладено договір № 630012395, на ім'я позивача відкрито картковий рахунок № НОМЕР_1 та оформлено картку (а. с. 78).

01 грудня 2014 року через ПАТ КБ «ПриватБанк» у м. Марганці Дніпропетровської області ОСОБА_1 здійснено платіж на рахунок ПАТ «Альфа-Банк» у м. Києві на суму 1200 грн на розрахунковий рахунок № НОМЕР_1, МФО 300346, ЄДРПОУ отримувача 23494714, що підтверджується квитанцією 0.0.322073297.2 від 01 грудня 2014 року (а. с. 8).

Факт здійснення позивачем указаного платежу, його проведення та зарахування грошових коштів за призначенням підтверджується також письмовим повідомленням ПАТ КБ «ПриватБанк» від 09 січня 2015 року № 2056140 (а. с. 9)

20 лютого 2015 року № 16986-23.1-б/б ПАТ «Альфа-Банк» письмово повідомило ОСОБА_1, що 04 грудня 2014 року кошти у сумі 1200 грн були повернуті до КБ ПАТ «ПриватБанк» у зв'язку з неправильно вказаними реквізитами (а. с. 7).

Грошові кошти ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_1 повернуло у березні 2015 року, платіж на суму 1 200 грн було проведено повторно. Відповідно до виписки за рахунком кредитної картки Debit Gold MasterCard за період з 29 липня 2013 року по 23 березня 2015 року. У зв'язку з цим відповідач додатково нарахував позивачу відсотки за користування кредитними коштами та штрафні санкції у розмірі 650 грн. за несвоєчасно зроблений платіж (а. с. 4-6).

Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно зі статтею 613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку.

Відповідно до пункту 4.1.5. публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» щодо укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, яка є невід'ємною частиною договору № 630012395, укладеного 29 липня 2013 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Альфа-Банк», клієнт має право здійснювати поповнення рахунку ЕПЗ/Поточного рахунку особисто або через інших осіб способами, що не суперечать чинному законодавству України та нормативно-правовим актам Національного банку України, у валюті рахунку ЕПЗ/Поточного рахунку в готівковій або в безготівковій формах шляхом перерахування коштів через транзитний рахунок банку. Держатель - нерезидент додатково надає банку документи, що підтверджують джерела походження готівкових коштів. У випадку готівкового/безготівкового поповнення рахунку ЕПЗ через мережу інших банків для перерахування коштів використовується транзитний рахунок № 2924701.

Згідно з пунктом 6.1.6. зазначеного договору при надходженні на рахунок ЕПЗ/Рахунок «Доходний сейф»/Поточний рахунок/Депозитний рахунок коштів з призначенням платежу, що не відповідає режиму рахунку, визначеному законодавством України, банк має право відмовитися від прийняття цих коштів та повернути їх того ж дня (або наступного робочого дня при надходженні суми після закінчення операційного дня) на рахунок, з якого вони надійшли як помилково перераховані.

Судами встановлено, що копіями квитанцій від 19 січня 2015 року№ 0.0.339104834.1 та від 18 лютого 2015 року№ 0.0.351074102.1 ОСОБА_1 здійснено чергові платежі, за тими самими реквізитами, що й платіж від 01 грудня 2014 року, також через ПАТ КБ «Приватбанк» на ПАТ «Альфа-банк» у м. Києві на розрахунковий рахунок № НОМЕР_1, МФО 300346, ЄДРПОУ отримувача 23494714, на суму по 500 грн, та які було своєчасно зараховано відповідачем на погашення кредиту (а. с. 8).

Таким чином, доводи касаційної скарги про те, що відповідно до пунктів 4.1.4., 6.1.6. публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, банк має право відмовити клієнту-користувачу у здійсненні операції в системі, у випадку неповного (невірного) зазначення реквізитів операції, зокрема - номера рахунку отримувача та призначення платежу, є безпідставними.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків судів вони не впливають та їх не спростовують.

Висновки судів першої та апеляційної інстанцій відповідають обставинам справи, які встановлено згідно з вимогами процесуального закону, та узгоджуються із нормами матеріального права, які судами правильно застосовано.

За наслідками розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції приймає постанову відповідно до правил, встановлених статтею 35 та главою 9 розділу III цього Кодексу, з особливостями, зазначеними у статті 416 цього Кодексу (частина перша статті 415 ЦПК України).

Згідно зі статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» залишити без задоволення.

Заочне рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 лютого 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Б. І. Гулько

Є. В. Синельников

Ю. В. Черняк