н/п 2/490/284/2018 Справа № 490/1324/18
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
У Х В А Л А

30 березня 2018 року суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Гуденко О.А, розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Миколаївського національного університету імені ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинення певних дій,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача, в якому просив визнати протиправною дією Миколаївського національного університету імені ОСОБА_2 виготовлення дубліката диплома спеціаліста С16 №118581 від 23.09.2016 року на ім'я ОСОБА_1, зобов'язати відповідача анулювати диплом спеціаліста С16 №118581 від 23.09.2016 року.

Ухвалою від 28.03.2018 року відведено суддю Черенкову Н.П. від розгляду вказаної справи та передано судді Гуденко О.А.

Так, під головуванням судді Гуденко О.А. неодноразово розглядалися справи за позовами ОСОБА_1 Аанатолія Миколаївського національного університету імені ОСОБА_2 про зобов'язання вчинити певні дії, а саме зобовязання видати ОСОБА_1 Диплом про закінчення в 1981 році Миколаївського державного педагогічного інституту за спеціальністю Математика та присвоєння кваліфікації Вчителя математики у чіткій відповідності до первісно виданого Документу, анулювання виданих документів , зобовязання видати новий диплом державного зразка.

Останнім рішенням під головуванням судді Гуденко О.А. від 31.01.2017 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Миколаївського національного університету імені ОСОБА_2 про анулювання документу про вищу освіту, дублікату диплома спеціаліста С16 № 118581, виданий 23 вересня 2016 року ОСОБА_3 (справа №490/9363/16-ц). Рішення набуло законної сили.

Реалізація принципу верховенства права, визначеного ЦПК України, є неможливою без забезпеченої можливості доступу особи до незалежного, неупередженого суду, провадження в якому відповідає вимогам справедливого судового розгляду.

Статтею 2 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року № 3477-IV визначено, що рішення Європейського суду з прав людини є обов'язковими для виконання Україною. У статті 17 вказаного Закону прямо закріплюється, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини наявність безсторонності повинна визначатися за суб'єктивним та об'єктивним критеріями.

Наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6, має визначатися за допомогою суб'єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді в даній справі, а також за допомогою об'єктивного критерію, тобто з'ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу (рішення у справі ОСОБА_4 (De Cubber) від 26 жовтня 1984 року, серія A, № 86, с. 13-14, п. 24).

Згідно з об'єктивним критерієм, необхідно встановити, чи існують, якщо зовсім не брати до уваги особисту поведінку судді, легко з'ясовувані факти, які можуть ставити під сумнів його безсторонність. З цього погляду навіть виступи можуть мати певне значення. Найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості. Отже, будь-який суддя, щодо безсторонності якого є законні підстави для побоювань, повинен дати відвід (рішення у справі ОСОБА_4, серія A, № 86, с. 14, п. 26).

Пункт 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, які схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і ОСОБА_5 ООН від 27 липня 2006 року, наголошує, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього є неможливим винесення об'єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в його неупередженості.

У відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає самовідводу, якщо є інші обставини, що викликають сумніви в неупередженості або обєктивності судді

Виходячи з цих принципів, суддя зобовязаний заявити самовідвід для забезпечення принципу безсторонності суду.

Також суд враховує, що після ухвалення вищезазначеного рішення про відмову у позові ОСОБА_1 неодноразово звертався до Прокуратури Миколаївської області з заявами про вчинення суддею Гуденко О.А. кримінального правопорушення , передбаченого ст. 375 КК України, а саме винечсення завідомо неправосудного рішення , Вищої ради правосуддя з заявою про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Враховуючи вищевикладене з метою усунення будь-яких сумнівів в об`єктивності та неупередженості судді, головуючий суддя вважає необхідним заявити собі самовідвід по справі № 490/1324/18.

Керуючись п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И ЛА:

Відвести суддю Гуденко О.А від розгляду цивільної справи №490/1324/18 за позовом ОСОБА_1 до Миколаївського національного університету імені ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинення певних дій.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Гуденко О.А.