АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 602/463/17Головуючий у 1-й інстанції Костів Л.І.
Провадження № 22-ц/789/233/18 Доповідач - Шевчук Г.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2018 року м. Тернопіль

Колегія суддів суду апеляційної інстанції Тернопільської області в складі:

головуюча - Шевчук Г.М.

суддів - Міщій О. Я., Ткач З. Є.,

за участю секретаря Шмигельська І.З.

та сторін: представника ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Тернопільське обласне управління АТ "Ощадбанк" Тимчишин Н.І., ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 602/463/17 за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Тернопільське обласне управління АТ "Ощадбанк" на рішення Лановецького районного суду Тернопільської області від 11 грудня 2017 року, ухваленого суддею Костів Л.І., у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Тернопільське обласне управління АТ "Ощадбанк" до ОСОБА_2 про стягнення пені.

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2017 року ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Тернопільське обласне управління АТ "Ощадбанк" (далі - ПАТ "Державний ощадний банк України") звернулось до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення пені.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 07 травня 2007 року між АТ "Ощадбанк" та відповідачем було укладено кредитний договір відновлювальної кредитної лінії №3, згідно якого позивач надав ОСОБА_2 кредит в сумі 7500.00 дол. США зі сплатою 15% річних. Кінцевим терміном повернення кредиту (виконання основного зобов'язання) сторони визначили 04 травня 2012 року. Внаслідок неналежного виконання зобов'язання ОСОБА_2 банк в 2012 році звернувся до суду з позовом про дострокове стягнення боргу.

Рішенням Лановецького районного суду Тернопільської області від 18 жовтня 2012 року позов ПАТ «Державний ощадний банк» до ОСОБА_2 про стягнення боргу задоволено. ОСОБА_2 станом на 20 червня 2017 року повністю погасив заборгованість по рішення суду.

Оскільки, відповідач належним чином не виконував умови кредитного договору, тому станом на 20 червня 2017 року ПАТ "Ощадбанк" нараховано ОСОБА_2 пеню, а саме: за період з 16 травня 2014 року по 16 травня 2017 року в сумі 2657.30 дол. США, що еквівалентно 17595.51 грн., які позивач просив стягнути з відповідача.

Рішенням Лановецького районного суду Тернопільської області від 11 грудня 2017 року ухвалено:

"В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_2 про стягнення пені відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк» в користь ОСОБА_2 3200 (три тисячі двісті) грн. 00 коп. судових витрат за надання правової допомоги."

Не погодившись із даним рішенням ПАТ "Ощадбанк" звернулось із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю, посилаючись на порушення норм процесуального права та невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Зазначає, що ПАТ "Ощадбанк" не пропущено строк позовної давності, оскільки 22 серпня 2016 року відповідачем погашено заборгованість за основним боргом, що перериває строк позовної давності, і тому відлік на звернення з позовною заявою до суду про стягнення нарахованої пені розпочався з наступного дня - 23 серпня 2016 року.

В суді апеляційної інстанції представник ПАТ "Ощадбанк" Тимчишин Н.І. підтримала апеляційну скаргу зіславшись на доводи викладені в ній.

ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 проти апеляційної скарги заперечили, вказуючи, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим.

У зв'язку із тим, що розгляд позову здійснювався за нормами ЦПК України, які діяли до набрання чинності Законом України №2147-VII від 3 жовтня 2017 року "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", колегія суддів переглядає рішення суду на відповідність нормам процесуального права, які діяли на момент ухвалення оскаржуваного рішення.

Заслухавши учасників справи, розглянувши апеляційну скаргу за матеріалами справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних мотивів.

В силу положень ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно п. п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає.

Пунктом 4 частини 1 статті 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Частиною 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Встановлено, що звертаючись до суду із позовом про стягнення заборгованості банк посилався на те, що 07 травня 2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» та відповідачем було укладено договір відновлюваної кредитної лінії №3 згідно якого банк надав ОСОБА_2 кредит в сумі 7500.00 доларів США зі сплатою 13.5 % річних з остаточним терміном повернення кредиту 04 травня 2012 року.

ВАТ «Державний ощадний банк України» після проведених 07 червня 2011 року змін до Статуту банку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 06 квітня 2011 року №502, перейменовано на ПАТ «Державний ощадний банк України».

Підпунктом 6.5. кредитного договору сторони домовилися про збільшення строків позовної давності відповідно до ч.1 ст.259 ЦК України до 3 років для всіх грошових зобов'язань позичальника.

Рішенням Лановецького районного суду Тернопільської області від 18 жовтня 2012 року позов ПАТ «Державний ощадний банк» до ОСОБА_2 про стягнення боргу задоволено та вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість в розмірі 7775.16 доларів США, що згідно курсу Національного Банку України складає 62146.85 грн., (з них 7197.91 доларів США, що згідно курсу Національного Банку України складає 57532.89 грн. - загальна заборгованість по кредиту; 535.46 доларів США, що згідно курсу Національного Банку України складає 4279.93 грн. - пеня за несвоєчасну сплату кредиту; 41.79 долар США, що згідно курсу Національного Банку України складає 334.02 грн. - пеня за несвоєчасну сплату процентів) та судовий збір в сумі 634.33 грн. шляхом звернення стягнення на заставне майно ОСОБА_2 згідно договору іпотеки №991 від 08 травня 2007 року:

- житловий будинок з надвірними господарськими будівлями, що знаходиться в с.Нападівка по вул.Лесі України, буд.6, Лановецького району, Тернопільської області, загальною площею 47.70 кв.м. та житловою площею 40.50 кв.м., що належить іпотекодавцю згідно договору купівлі-продажу від 31 серпня 1991 року, посвідченого виконавчим комітетом Борсуківської сільської ради народних депутатів Лановецького району, Тернопільської області, по реєстру за номером 96, який зареєстрований Лановецьким бюро технічної інвентаризації 19 квітня 2001 року в реєстрову книгу за реєстровим номером 243;

- земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд розміром 0.07 га (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2, що знаходиться на території Борсуківської сільської ради, Лановецького району, Тернопільської області, що належить іпотекодавцю згідно державного акта на право приватної власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданого Борсуківською сільською радою Лановецького району, Тернопільської області, 16 вересня 2004 року на підставі рішення сесії Борсуківської сільської ради від 25 серпня 2004 року за № 125 та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 80.

Ухвалою Лановецького районного суду Тернопільської області від 27 листопада 2012 року розстрочено виконання рішення Лановецького районного суду від 18 жовтня 2012 року за позовом ПАТ «Державний ощадний банк» до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Також установлено, що станом на 20 червня 2017 року ОСОБА_2 повністю погасив заборгованість згідно рішення суду від 18 жовтня 2012 року. Останній платіж по боргу відповідач здійснив 17.10.2016 року сплативши 5267,77 грн.

Станом на 20 червня 2017 року ПАТ "Ощадбанк" нараховано відповідачу пеню, а саме: за період з 16 травня 2014 року по 16 травня 2017 року в сумі 2657.30 дол. США, що еквівалентно 17595.51 грн згідно умов договору від 07 травня 2007 року п.4.1.1., який встановлює, що за порушення взятих на себе зобов'язань по несвоєчасному поверненню основної суми кредиту та сплаті процентів за користування кредитом позичальник зобов'язаний сплачувати пеню в розмірі 0,05 % від суми несплаченого платежу за кожен день прострочки.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про стягнення пені, суд першої інстанції виходив із пропущення позивачем строку позовної давності на звернення до суду з даними вимогами та недоведеністю вимог.

При цьому суд першої інстанції не врахував, що відмова у позові з підстав пропущення без поважної причини строку позовної давності, якщо про його застосування заявлено стороною у спорі, до ухвалення рішення, має місце лише у тих випадках коли встановлено, що право порушено і позов доведено. Недоведеність позовних вимог є самостійною підставою для відмови у позові. Дані порушення є підставою для скасування судового рішення.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно із ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Підстави припинення зобов'язання передбачені ст. ст. 599-601, 604-609 ЦК України, зокрема ст. 559 ЦК України передбачає, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно п.17 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч.1 ст. 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599-601, 604-609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст. ст. 526, 599 ЦК України.

Оскільки рішенням Лановецького районного суду від 18 жовтня 2012 року, вже була надана правова оцінка порушенням відповідачем кредитного зобов'язання та вирішено питання про стягнення усієї суми заборгованості за кредитним договором і станом на 17.10.2016 року рішення повністю виконане, а з позовними вимогами відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України позивач у даній справі не звертався, колегія суддів вважає, що позов про стягнення пені за кредитним договором від 07 травня 2007 року після ухвалення судового рішення, яким вимоги кредитора за вказаним кредитним договором вже були задоволені, та рішення виконане, є безпідставним.

Враховуючи вищевикладене, встановлені апеляційним судом порушення норм матеріального права, не повне встановлення обставин справи, які мали значення для її вирішення, вимоги ст. 376 ЦПК України, апеляційний суд приходить до висновку про скасування рішення районного суду з ухваленням нового рішення у даній справі про відмову в позові.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382-384, 389 ЦПК України,колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Тернопільське обласне управління АТ "Ощадбанк" задовольнити частково.

Рішення Лановецького районного суду Тернопільської області від 11 грудня 2017 року скасувати та постановити нове рішення, яким в позові Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Тернопільське обласне управління АТ "Ощадбанк" до ОСОБА_2 про стягнення пені відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повна постанова складена 3 квітня 2018 року.

Головуюча Шевчук Г.М.

Судді: Міщій О.Я.

Ткач З.Є.