№ 566/569/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2018 року смт. Млинів Рівненської області

Млинівський районний суд Рівненської області

в складі: головуючого судді Феськова П.В.

з участю: секретаря -Мельничук Т.Ю.,

представника позивача - ОСОБА_1

третьої особи - ОСОБА_2, її представника - адвоката ОСОБА_3

представника відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» - Мазурок А.А.

представника служби у справах дітей Млинівської РДА - Деркач О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Млинів цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про захист порушеного права споживача фінансових послуг, визнання недійсною Додаткової угоди від 07 серпня 2008 року до Договору про іпотечний кредит №ROMWG4 від 22.04.2008 року, за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - ОСОБА_2 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_7 до ОСОБА_6, Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - служби у справах дітей Млинівської РДА, приватного нотаріуса Млинівського районного нотаріального округу Маслюка Володимира Олександровича про визнання недійсним іпотечного договору №ROMWG4 від 22.04.2008 року укладеного між ОСОБА_6 та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк», посвідченого приватним нотаріусом Млинівського районного нотаріального округу Маслюком В.О., зареєстрованого в реєстрі за № 1593, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2015 року позивач через представника звернувся в суд з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про захист порушеного права споживача фінансових послуг, визнання недійсними договору про іпотечний кредит №ROMWG4 від 22.04.2008 року та Додаткової угоди від 07.08.2008 року. В обґрунтування позовних вимог вказував, що ці угоди укладені з суттєвим порушенням істотних умов договору, встановлених діючими вимогами законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, з використанням банком нечесної підприємницької практики всупереч існуючих норм і вимог діючого законодавства України, та грубо порушує охоронювані Конституцією і законами України права та інтереси споживача фінансових послуг. Просив визнати недійсними договір про іпотечний кредит №ROMWG4 від 22.04.2008 року та Додаткову до нього угоду від 07.08.2008 року, відшкодування судових витрат здійснити за рахунок відповідача.

Ухвалою Млинівського районного суду від 18.05.2015 р. відкрито провадження у даній справі (т.1 а.с. 26).

11.06.2015 р. представник позивача звернувся до суду із заявою (т. 1 а.с. 43) про забезпечення доказів, у якій просив призначити судово-економічну експертизу по справі та зупинити провадження.

19.06.2015 р. відповідач ПАТ КБ «Приватбанк» через представника подав заперечення проти позову (т. 1 а.с. 45-48), де просив відмовити в задоволенні позовних вимог повністю за їх безпідставністю.

Ухвалою Млинівського районного суду від 22.06.2015 року (т. 1 а.с. 54) призначено судово-економічну експертизу, проведення якої доручено Інституту судових експертиз та права (м. Львів вул. Академіка Богомольця, 9); на вирішення експерта поставлено одинадцять запитань, заявлених представником позивача; провадження по справі зупинено на час проведення експертизи.

12.02.2016 р. ухвалою Млинівського районного суду відновлено провадження у даній справі (т. 1 а.с. 132).

05.04.2016 р. представником позивача подано до суду доповнення до позовної заяви (т. 1 а.с. 146-147), де вказує на введення банком позичальника в оману щодо природи правочину шляхом використання двозначних положень договору про видачу кредиту, зазначив, що грошові кошти в іноземній валюті за додатковою угодою не отримував.

26.04.2016 р. представником позивача подано до суду клопотання про витребування письмових доказів (т. 1 а.с. 156).

Крім того 26.04.2016 р. представник позивача подав до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог (т. 1 а.с. 158-161), у якій просив визнати недійсним іпотечний договір №ROMWG4 від 22.04.2008 року, який посвідчено Маслюком В.О., приватним нотаріусом Млинівського районного нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за № 1593 та накладено заборону за реєстровим № 1594. В обґрунтування цієї вимоги зазначив, що недійсність основного зобов'язання (вимоги) спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення.

Ухвалою Млинівського районного суду від 26.06.2016 р. (т. 1 а.с. 164) визнано обов'язковою участь позивача у даній справі та відкладено її розгляд.

Крім того, ухвалою Млинівського районного суду від 26.06.2016 р. (т. 1 а.с. 166) витребувано з ПАТ КБ «Приватбанк» письмові докази у вигляді належним чином завірених копій та зобов'язано надати суду їх оригінальні примірники, зокрема: 1. Докази відкриття Позичальнику поточного рахунку № НОМЕР_1, та рахунку НОМЕР_2, у вигляді Договору банківського рахунку, картки зі зразками підпису та інше. 2. Докази виконання зобов'язання банку щодо видачі Позичальнику кредитних коштів, зокрема: в сумі 19578,80 доларів США та їх отримання Позичальником. 3. Докази конвертації іноземної валюти в сумі 19578,80 доларів США, їх зарахування на поточний рахунок Позичальника та погашення строкової заборгованості за первісним кредитним договором. 4. Оригінал анкети-заяви ОСОБА_6 про надання кредиту від 17 квітня 2007 року.

14.06.2016 року до суду звернулась ОСОБА_2 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_7 із позовною заявою до ОСОБА_6, ПАТ КБ «Приватбанк», третя особа без самостійних вимог Служба у справах дітей Млинівської районної державної адміністрації, у якій просила допустити її до участі в справі в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, визнати недійсним іпотечний договір №ROMWG4 від 22.04.2008 року, укладений між ОСОБА_6 та ПАТ КБ «Приватбанк», посвідчений приватним нотаріусом Млинівського нотаріального округу Маслюком В.О., зареєстрований в реєстрі за № 1593, відшкодування судових витрат здійснити за рахунок відповідачів (т. 1 а.с. 180-192). В обґрунтування позовної заяви зазначила, що оспорюваний іпотечний договір порушує права і охоронювані законом інтереси малолітнього сина - ОСОБА_7, укладений за відсутності згоди органу опіки та піклування.

Ухвалою Млинівського районного суду від 14.06.2016 р. (т. 1 а.с. 194) залучено до участі в даній справі ОСОБА_2 в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору.

14.11.2016 року від представника ПАТ КБ «Приватбанк» до суду надійшли заперечення проти позову (т. 1 а.с. 242-246), де відповідач заявляє про застосування судом наслідків спливу строку позовної давності, проте вказує на безпідставність заявлених вимог та просить в позові відмовити.

01.11.2016 р. представник ОСОБА_2 подала до суду заяву (т.2 а.с. 6) про виклик свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10, яку судом задоволено 01.12.2016 р., про що відображено в журналі судового засідання (т. 2 а.с. 20).

27.02.2017 р. представник позивача ОСОБА_6 подав суду заяву про зменшення розміру позовної вимоги (т.2 а.с. 68), де просив визнати недійсною додаткову угоду від 07.08.2008 року до Договору про іпотечний кредит №ROMWG4 від 22.04.2008 року, з підстав викладених в позовній заяві, в решті пред'явлені позовні вимоги є незмінними.

Ухвалою Млинівського районного суду від 27.02.2017 р. (т. 2 а.с. 72) залучено до участі в даній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - приватного нотаріуса Млинівського районного нотаріального округу Маслюка В.О.

Крім того ухвалою Млинівського районного суду від 27.02.2017 р. (т. 2 а.с. 74) витребувано з Рівненського обласного державного нотаріального архіву Головного територіального управління юстиції у Рівненській області нотаріальну справу щодо посвідчення приватним нотаріусом Млинівського районного нотаріального округу Маслюком В.О. договору іпотеки № ROMWG4 від 22 квітня 2008 року, укладеного між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_6, зареєстрованого в реєстрі за № 1593.

22.05.2017 р. представником позивача ОСОБА_6 подано до суду клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи в даній справі (т. 2 а.с. 105-106).

Ухвалою Млинівського районного суду від 22.05.2017 р. (т. 2 а.с. 109) призначено по даній справі судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено Рівненському НДЕКЦ МВС України в Рівненській області, на вирішення експерта поставлено наступне запитання: чи виконано особисто підпис ОСОБА_6 від імені «Позичальника в п.9.2 та у змісті Додаткової угоди від 07.08.2008 року до Договору про іпотечний кредит № ROMWG4 від 22.04.2008 року, - чи /або іншою особою? Провадження по справі зупинено.

27.12.2017 р. ухвалою Млинівського районного суду провадження у даній справі поновлено (т. 2 а.с. 128).

19.02.2018 р. представником позивача ОСОБА_6 - ОСОБА_1 подано до суду заяву про відмову від частини позовних вимог (т.2 а.с. 141), у якій просить суд прийняти відмову від частини позовних вимог, зокрема, про визнання недійсними Договору про іпотечний кредит №ROMWG4 від 22.04.2008 року та іпотечного договору №ROMWG4 від 22.04.2008 року. Позовні вимоги в іншій частині, а саме: про захист порушеного права споживача фінансових послуг, визнання недійсною Додаткової угоди від 07.08.2008 року до Договору про іпотечний кредит №ROMWG4 від 22.04.2008 року, є незмінними, які підтримує в повному обсязі.

Крім того, 19.02.2018 р. представником позивача ОСОБА_6 - ОСОБА_1 подано до суду письмове пояснення по справі (з урахуванням висновку судової почеркознавчої експертизи), із змісту якого вбачається, що підставами для визнання недійсною Додаткової угоди від 07.08.2008 року до Договору про іпотечний кредит №ROMWG4 від 22.04.2008 року, представник зазначає невиконання відповідачем своїх зобов'язань щодо видачі кредиту готівкою в іноземній валюті та відсутність вільного волевиявлення позичальника на укладення Додаткової угоди, оскільки згідно висновку судового експерта вбачається, що ОСОБА_6 не підписував зазначену Додаткову угоду, а відтак, не укладав її з банком (т.2 а.с. 143-148).

19.02.2018 р. представником третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подана заява про відмову від позовних вимог про визнання недійсним іпотечного договору №ROMWG4 від 22.04.2008 року, заявлених в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_7 (т. 2 а.с. 142). Разом з тим, 07.03.2018 р. представник третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подала суду заяву, де зазначила, що не підтримує попередньо подану заяву про відмову від позовних вимог від 19.02.2018 р. та просить залишити її без розгляду (т. 2 а.с. 161).

12.03.2018 року ухвалою Млинівського районного суду прийнято відмову представника позивача ОСОБА_6 - ОСОБА_1 від частини позовних вимог ОСОБА_6 до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання недійсними договору про іпотечний кредит №ROMWG4 від 22.04.2008 року та іпотечного договору №ROMWG4 від 22.04.2008 року, провадження в справі у цій частині позовних вимог закрито.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги про визнання недійсною Додаткової угоди від 07 серпня 2008 року до Договору про іпотечний кредит №ROMWG4 від 22.04.2008 року, просив їх задовольнити.

Третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_2 та її представник - ОСОБА_3 в судовому засіданні не підтримали заяву про відмову від позовних вимог, позовні вимоги ОСОБА_2 залишаються в силі.

Представник ПАТ КБ «Приватбанк» усі позовні вимоги заперечив, просив у задоволенні позову відмовити, застосувати строк позовної давності.

Представник служби у справах дітей Млинівської РДА - Деркач О.А. в судовому засіданні пояснила, що дитина має право на користування житлом.

Суд, заслухавши доводи учасників судового процесу, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

22.04.2008 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», яке реорганізовано в ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_6 укладено договір про іпотечний кредит №ROMWG4 від 22.04.2008 року (т. 1 а.с. 6-9), відповідно до п.1.1 якого кредитор зобов'язується надати позичальнику на умовах цього договору грошові кошти в сумі 90000 грн., а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використати та повернути кредит в сумі 90000 грн., сплатити відсотки за користування кредитом в розмірі 15 % річних, а також інші платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором, а також сплатити винагороду за надання фінансового інструменту у розмірі 3% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту.

Відповідно до п. 1.2. договору про іпотечний кредит детальний опис загальної вартості кредиту вказаний у п.п. 1.1, 2.1.1, 2.1.2, 2.1.3, 2.4, 4.1, 5.2, 5.3.3., 5.3.12, 6.3, 6.5, а також у додатку № 1 до цього договору, а саме: сум кредиту, відсотків за користування кредитом, винагород, неустойки, затрат на укладення договорів страхування та договорів забезпечення.

Згідно п. 1.3 зазначеного договору кредит надається строком погашення не пізніше 22.04.2026 р. на поліпшення якості окремої квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

Як випливає з договору про іпотечний кредит №ROMWG4 від 22.04.2008 року (т. 1 а.с. 6-9), сторони погодили умови про предмет договору, порядок і умови видачі та погашення кредиту, забезпечення виконання зобов'язань за договором, дострокове погашення кредиту, зобов'язання сторін, відповідальність сторін, порядок розгляду спорів, особливі положення договору, гарантії, заключні положення, реквізити та підписи сторін.

Додатком № 1 до зазначеного договору №ROMWG4 від 22.04.2008 року (оригінал додатку в матеріалах, наданих ПАТ КБ «Приватбанк») визначена загальна вартість кредиту.

22.04.2008 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», яке реорганізовано в ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_6 укладено також іпотечний договір №ROMWG4 (т. 1 а.с. 10-11), відповідно до якого іпотекодавець з метою забезпечення належного виконання зобов'язання, що випливає з договору про іпотечний кредит від 22.04.2008 р. №ROMWG4, передає, а іпотекодавець приймає в іпотеку в порядку і на умовах, визначених цим договором, нерухоме майно житлового призначення, а саме: 2-кімнатна квартира зі всіма об'єктами функціонально пов'язаними з цим нерухомим майном загальною площею 49,80 кв. м., житловою площею 29,40 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Зазначений іпотечний договір 22.04.2008 р. посвідчено приватним нотаріусом Млинівського районного нотаріального округу Маслюком В.О., зареєстровано в реєстрі за № 1593.

07.08.2008 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», яке реорганізовано в ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_6 укладено додаткову угоду до договору про іпотечний кредит №ROMWG4 від 22.04.2008 р. (т. 1 а.с. 12-14), відповідно до п. 8.1 якого банк зобов'язується надати позичальникові кредитні кошти шляхом перерахування на рахунок № НОМЕР_3 на строк з 07.08.2008 р. по 22.04.2026 р. включно, у вигляді строкового кредиту у розмірі 19578 доларів США 80 центів зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,17% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Станом на 07.08.2008 року залишок заборгованості по договору про іпотечний кредит №ROMWG4 від 22.04.2008 р. складає 90845,64 грн., що еквівалентно 19578,80 доларів США. Сторони також погодили інші умови про права та обов'язки сторін, порядок розрахунків, резервування ресурсів, відповідальність сторін, термін дії договору, порядок зміни та інші умови договору.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обгрунтування представником позивача ОСОБА_6 - ОСОБА_1 позовних вимог щодо недійсності оспорюваних угод зводилося до того, що: банк в умовах кредитного договору не дотримав істотних умов договору, зокрема, щодо надання позичальнику повної об'єктивної та достовірної інформації про умови кредиту перед укладенням та під час укладення договору; банк навмисно приховав фактичне значення реальної процентної ставки і фактичне значення подорожчання кредиту, які не відповідають тій величині реальної процентної ставки за кредитом та того розміру подорожчання кредиту, які були узгоджені сторонами кредитного правочину; відсутня згода за всіма іншими істотними умовами кредитного правочину, зокрема в порушення вимог ч. 3 п.4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», ч. 1 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та ст. 2 Закону України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом і іпотечними сертифікатами»; банк ввів позичальника в оману щодо реальної відсоткової ставки та кінцевої загальної суми кредиту, яку сплатив би позичальник банку, погашаючи кредит у порядку, визначеному графіком погашення заборгованості, з одночасним використанням банком нечесної підприємницької практики; недійсність основного зобов'язання (вимоги) спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення.

Разом з тим, лише 19.02.2018 року представником позивача подана до суду заява про відмову від частини позовних вимог (т.2 а.с. 141) та подано письмове пояснення (т.2 а.с. 143-148) по справі, яким фактично змінено підстави позову, із обґрунтуванням, що ОСОБА_6 не підписував Додаткову угоду від 07.08.2008 року до Договору про іпотечний кредит №ROMWG4 від 22.04.2008 року, а відтак, не укладав її з банком.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

Аналогічно, стаття 31 ЦПК України, яка діяла на дату подання позовної заяви представником ОСОБА_6, передбачала, що позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову, а відповідач має право визнати позов повністю або частково. До початку розгляду судом справи по суті позивач має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову, а відповідач - пред'явити зустрічний позов.

Виходячи з того, що представником позивача змінено підстави для визнання недійсною Додаткової угоди від 07.08.2008 року до Договору про іпотечний кредит №ROMWG4 від 22.04.2008 року під час судового розгляду даної справи, а не до початку її розгляду, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_6, а також суд враховує наступне.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що позивач з власної ініціативи 22.04.2008 року звернувся за отриманням кредиту до вільно обраного ним банку, а саме ЗАТ КБ «Приватбанк», уклав договір про іпотечний кредит №ROMWG4 від 22.04.2008 року, а також іпотечний договір №ROMWG4 від 22.04.2008 року, який посвідчено Маслюком В.О., приватним нотаріусом Млинівського районного нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за №1593. 07.08.2008 року між сторонами укладено додаткову угоду до договору про іпотечний кредит №ROMWG4 від 22.04.2008 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 ЦК України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: 1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. 2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. 3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. 4. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. 5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. 6. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Як роз'яснено у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких введено в оману, і сам факт обману повинні довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Однак позивачем не подано суду доказів на підтвердження навмисного введення банком його в оману щодо обставин, які впливали на вчинення оспорюваного правочину.

Правове регулювання відносин, пов'язаних з наданням споживчого кредиту, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у Законі України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Згідно ст.ст. 628, 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Положеннями ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, діючої на момент укладення оспорюваного договору про іпотечний кредит, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Законом України «Про захист прав споживачів», зокрема ст. 18, 19, передбачено визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача, а також заборонено нечесну підприємницьку практику.

За правилами ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, та у строк, встановлений у зобов'язанні.

Частина 1 ст. 627 ЦК України передбачає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно п. 9.1 договору про іпотечний кредит №ROMWG4 від 22.04.2008 року (т. 1 а.с. 9) підписанням цього договору позичальник підтверджує, серед іншого, що він у повному обсязі розуміє всі умови цього договору, свої права та обов'язки за цим договором і погоджується з ними.

Тобто, власним підписом на зазначеному договорі позичальник - ОСОБА_6 засвідчив згоду з усіма його умовами.

17.07.2008 р. ОСОБА_6 звернувся до представника банку із письмовою заявою (т. 1 а.с. 153, т.2 а.с. 104), де повідомив про прийняте рішення змінити валюту кредиту по договору про іпотечний кредит №ROMWG4 та просив залишок заборгованості по даному договору в розмірі 93483,81 грн. конвертувати у валюту долари США по курсу на дату укладення додаткової угоди до договору.

Таку конвертацію залишку заборгованості сторони узгодили, підписавши 07.08.2008 року додаткову угоду до договору про іпотечний кредит №ROMWG4 від 22.04.2008 р. (т. 1 а.с. 12-14).

Посилання представника позивача на те, що позивачу не було надано банком повна інформація про сукупну вартість кредиту спростовується матеріалами справи та не є підставою для визнання кредитної угоди недійсною у розумінні ст.ст. 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки умови спірного договору містять інформацію щодо сукупних послуг позичальника, порядок погашення кредиту, загальну вартість кредиту та інші істотні умови, погоджені сторонами.

Позивач при укладенні договору про іпотечний кредит був повідомлений про всі істотні умови договору, добровільно згідно з положеннями ст.ст. 3, 627 ЦК України підписав договір, на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому виконував його умови.

Таким чином, договірні умови, передбачені договором про іпотечний кредит №ROMWG4 від 22.04.2008 р. та додатковою угодою від 07.08.2008 року до нього не створюють дисбаланс прав та обов'язків на користь будь-якої сторони цієї кредитної угоди, а тому ці умови не можна кваліфікувати, як несправедливі та дискримінаційні, що порушують права позивача, як споживача фінансових послуг.

При цьому, позичальником добровільно виконувались договірні умови, починаючи з 2008 року, що свідчить про те, що він їх визнавав та погодився з усіма його умовами, також позичальник самостійно з пропозиціями про внесення інших змін, окрім узгоджених, до банку не звертався.

Суд не приймає до уваги заяву представника відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» щодо застосування строку позовної давності, оскільки ч. 5 ст. 261 ЦК України встановлено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Умовами договору про іпотечний кредит №ROMWG4 від 22.04.2008 року передбачено кінцевий термін повернення кредитних коштів до 22.04.2026 року, а тому строк позовної давності, звернення позивача до суду з даним позовом, не порушено.

Суд відхиляє та не бере до уваги висновок /розрахунок економічного дослідження матеріалів договору про іпотечний кредит №ROMWG4 від 22.04.2008 р. та додаткової угоди від 07.08.2008 року до нього на предмет визначення відповідності реальної процентної ставки та абсолютного значення подорожчання кредиту (т. 1 а.с. 15-23), оскільки він виконаний ОСОБА_1, який є представником позивача у даній справі, що викликає сумнів в об'єктивності даного висновку.

Крім того, не зважаючи на ухвалу Млинівського районного суду від 26.06.2016 р. (т. 1 а.с. 164) про обов'язкову участь позивача у даній справі, сам позивач жодного разу не з'являвся в судові засідання та особисто не пояснив обставини, зазначені у позовній заяві, підписаній його представником ОСОБА_1

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 жодних обставин укладення оспорюваних угод суду не повідомили, що відображено в журналі судового засідання (т. 2 а.с. 40).

Щодо висновку експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи від 14.01.2016 р. № 205/16 (т. 1 а.с. 77-130), суд вважає, що зроблені, в межах наявних в експерта матеріалів, висновки щодо реальної процентної ставки, не дають підстав для визнання оспорюваних угод недійсними. Позивач, підписуючи договір про іпотечний кредит підтвердив, серед іншого, що він у повному обсязі розуміє всі умови цього договору, свої права та обов'язки за цим договором і погоджується з ними.

Згідно висновку експерта від 13.06.2017 р. № 1.1-137/17 за результатами судової почеркознавчої експертизи, проведеної по даній справі (т. 2 а.с. 123-127) підписи, що розміщені в графі «9.2 Позичальник» навпроти прізвища «ОСОБА_6.» та в правій нижній частині кожного аркушу додаткової угоди від 07.08.2008 року до договору про іпотечний кредит №ROMWG4 від 22.04.2008 р., виконані не ОСОБА_6, а іншою особою.

Відповідно до ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими ст. 89 цього Кодексу.

Матеріали справи свідчать про те, що лише 22.05.2017 року, подаючи клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи (т. 2 а.с. 105-106) у представника позивача виник сумнів у тому, що позивач підписував особисто додаткову угоду від 07.08.2008 року. Разом з тим, подаючи відповідний позов до суду ще 14.05.2015 року та додаючи відповідну копію додаткової угоди, ані в позивача, ані у його представника не було застережень щодо не укладення та не підписання ОСОБА_6 цієї угоди.

У матеріалах справи також відсутні докази, які б свідчили про неправомірні, кримінальнокарані дії працівників банку або третіх осіб щодо укладеної додаткової угоди, відсутні докази чи звертався сам позивач до правоохоронних органів з цього приводу, чи встановлено винних осіб.

Враховуючи зазначене суд відхиляє та не бере до уваги висновок експерта від 13.06.2017 р. № 1.1-137/17.

Таким чином, відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_6 про визнання недійсною Додаткової угоди від 07.08.2008 року до Договору про іпотечний кредит №ROMWG4 від 22.04.2008 року.

Щодо вимог третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_2 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_7 до ОСОБА_6, Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - служби у справах дітей Млинівської РДА, приватного нотаріуса Млинівського районного нотаріального округу Маслюка Володимира Олександровича про визнання недійсним іпотечного договору №ROMWG4 від 22.04.2008 року, укладеного між ОСОБА_6 та ПАТ КБ «Приватбанк», посвідченого приватним нотаріусом Млинівського нотаріального округу Маслюком В.О., зареєстрованого в реєстрі за № 1593, суд прийшов до наступного висновку.

Із матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_7, батьками якого є ОСОБА_6 та ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4, виданого 15.04.2008 р. (т.1 а.с. 184). Шлюб між батьками дитини зареєстрований 10.11.2007 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 від 10.11.2007 р. (т.1 а.с. 183).

Відповідно до ст. 32 ЦК України, ст. 177 СК України та ч. 3 ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» батьки не мають права без дозволу органів опіки і піклування, наданого відповідно до закону, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати поділ, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання.

Згідно повідомлення Млинівської селищної ради Рівненської області від 16.06.2018р. №503 (т. 2 а.с. 7) ОСОБА_6 не звертався в Млинівську селищну раду щодо надання дозволу на укладання договору іпотеки.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.44 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 5 від 30.03.2012 року з цього приводу зазначив, що суди повинні виходити із того, чи мала дитина право власності на предмет іпотеки чи право користування предметом іпотеки на момент укладення договору іпотеки. Будь-які дії, вчинені без згоди іпотекодержателя після укладення договору іпотеки (наприклад, реєстрація неповнолітньої дитини в житловому будинку, народження дитини після укладення договору іпотеки) не є підставою для визнання такого договору недійсним із підстави невиконання вимог закону про отримання згоди органу опіки та піклування.

Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає.

Згідно іпотечного договору №ROMWG4 від 22.04.2008 року, предмет іпотеки належить іпотекодавцеві на підставі договору купівлі-продажу від 13.09.2005 р., посвідченого Рідченко О.Й., приватним нотаріусом Млинівського районного нотаріального округу.

Відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно ОСОБА_6 є одноосібним власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 13.09.2005 р. (т. 2 а.с. 89).

У матеріалах, надісланих суду Рівненським обласним державним нотаріальним архівом (т. 2 а.с. 79-96) наявні документи, на основі яких посвідчувався іпотечний договір №ROMWG4 від 22.04.2008 року приватним нотаріусом Млинівського районного нотаріального округу Маслюком В.О. 22.04.2008 р. за № 1593, серед яких є довідка Млинівської селищної ради № 1483 від 18.04.2008 р. (т.2 а.с. 92 зворот), видана ОСОБА_6 про те, що він дійсно проживає в АДРЕСА_1 і до складу його сім'ї належить лише ОСОБА_12, мати 1948 року народження.

Цю ж копію довідки Млинівської селищної ради № 1483 від 18.04.2008 р. (т.2 а.с. 17) ОСОБА_6 надавав банку для оформлення угод.

Крім того сама ОСОБА_2 особисто добровільно давала письмову згоду на укладення іпотечного договору №ROMWG4 від 22.04.2008 року, що нотаріально посвідчено приватним нотаріусом Млинівського нотаріального округу Маслюком В.О. (т.2 а.с. 93 зворот).

Із матеріалів справи вбачається, що на момент укладення оспорюваного іпотечного договору ОСОБА_2 - мати дитини, була зареєстрована за іншою, ніж предмет іпотеки, адресою.

Так, згідно копії паспорта ОСОБА_2 серії НОМЕР_6, виданого Млинівським РВ УМВС України в Рівненській області 06.03.2008 р. (т.2 а.с. 18) зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_2 зазначено: АДРЕСА_2.

Згідно копії будинкової книги для прописки громадян, проживаючих в будинку АДРЕСА_1, наданої суду самою ОСОБА_2 (т.1 а.с. 188-191), у розділі IV - прописка, у пункті 5, зазначено, що ОСОБА_2 прибула з АДРЕСА_2, та зареєстрована 22.04.2008 р. (цього ж дня укладено іпотечний договір) за адресою: АДРЕСА_1; у пункті 6 цього ж розділу зазначено, що ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 22.04.2008 р. (цього ж дня укладено іпотечний договір) за адресою: АДРЕСА_1.

Тобто, суд приходить до висновку, що на момент укладення оспорюваного іпотечного договору неповнолітній ОСОБА_7 не був зареєстрований (прописаний) у квартирі, що є предметом іпотеки, право користування предметом іпотеки виникло лише після укладеного іпотечного договору, що не може бути підставою для визнання його недійсним.

Таким чином, суд вважає, що підстав для визнання іпотечного договору №ROMWG4 від 22.04.2008 року недійсним немає, оскільки при його укладенні були дотримані вимоги законодавства, тому вимоги ОСОБА_2 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_7 є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 3, 32, 203, 215, 230, 261, 526, 627 - 629, 638, 1054 ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 12, 13, 81, 89, 110, 259, 263, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про захист порушеного права споживача фінансових послуг, визнання недійсною Додаткової угоди від 07 серпня 2008 року до Договору про іпотечний кредит №ROMWG4 від 22.04.2008 року - відмовити.

У задоволенні позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - ОСОБА_2 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_7 до ОСОБА_6, Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - служби у справах дітей Млинівської РДА, приватного нотаріуса Млинівського районного нотаріального округу Маслюка Володимира Олександровича про визнання недійсним іпотечного договору №ROMWG4 від 22.04.2008 року укладеного між ОСОБА_6 та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк», посвідченого приватним нотаріусом Млинівського районного нотаріального округу Маслюком В.О., зареєстрованого в реєстрі за № 1593 - відмовити.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційну скаргу може бути подано протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду до Апеляційного суду Рівненської області через Млинівський районний суд Рівненської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 16 березня 2018 року.

Суддя: П.В. Феськов