Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" березня 2018 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Кузнецова Д. В. , при секретарі Мащенко Д.О., за участю присяжних ОСОБА_1 та ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі цивільну справу за заявою ОСОБА_3, заінтересовані особи ОСОБА_4, ОСОБА_5, Орган опіки та піклування Кальміуської районної адміністрації Маріупольської міської ради про визнання особи безвісно відсутньою,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду із вказаною заявою, в обґрунтування якої вказала, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6, з яким має спільну дитину ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. У 2010 році шлюб між сторонами було розірвано, за рішенням суду ОСОБА_6 повинен сплачувати аліменти на утримання сина, однак, аліменти не сплачує та має заборгованість. Після розірвання шлюбу ОСОБА_6 мешкав та був зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2. Однак, у 2015 році ОСОБА_6 зник, у звязку із чим заявник звернувся до поліції. З 01 березня 2016 року розпочався розшук ОСОБА_6, при цьому до теперішнього часу його місцезнаходження не встановлено. В останній раз колишнього чоловіка заявника бачили родичі у Російській Федерації, коли у 2015 році він виїжджав з м. Москви до м. Маріуполя. З того часу про нього відсутні будь-які відомості, інформацією про теперішнє його місцезнаходження ОСОБА_3 також не володіє. У звязку з несплатою аліментів на утримання неповнолітнього сина, заявник має намір оформити державну допомогу, для чого необхідно рішення суду про визнання його батька безвісно відсутнім, а тому був вимушений звернутися до суду. Просила визнати ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, безвісно відсутнім з 01 березня 2016 року.

Заявник ОСОБА_3 у судове засідання не зявилась, надала заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала та просила задовольнити.

Заінтересовані особи ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у судове засідання не зявились, надали заяви про можливість розгляду справи за їхньої відсутності, проти задоволення заявлених вимог не заперечували.

Представник заінтересованої особи Органу опіки та піклування Кальміуської районної адміністрації Маріупольської міської ради у судове засідання не зявився.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі.

Як вбачається зі свідоцтва про розірвання шлюбу серія І-НО № 186923, виданого 16.07.2010 р. Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, шлюб між ОСОБА_6 і ОСОБА_3 розірвано, про що 16.07.2010 року зроблено актовий запис за № 238, після реєстрації розірвання шлюбу заявнику присвоєно прізвище ОСОБА_3.

Сторони є батьками ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується свідоцтвом про народження серія 1-НО № 047274, виданим 09.12.2005 р. Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області.

У відповідності до виконавчого листа, виданого 07.04.2011 року Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя Донецької області, з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку щомісячно, починаючи утримання з 09.02.2010 року до повноліття дитини.

Також в матеріалах справи мається довідка, видана 24.01.2011 року начальником Першотравневого РВ УМВС України в Донецькій області, з якої вбачається, що ОСОБА_6 працював у Першотравневому РВ УМВС України в Донецькій області та з березня по листопад 2010 року сплачував аліменти у розмірі 3681,41 грн.

За інформацією, наданою 18.01.2018 року Кальміуським ВДВС м. Маріуполя ГТУЮ у Донецькій області, виконавче провадження за виконавчим листом про стягнення з ОСОБА_6 аліментів на утримання неповнолітньої дитини закінчено та разом з виконавчим листом направлено до ВДВС Ворошилівського РУЮ у м. Донецьк для утримання аліментів та заборгованості по аліментах із заробітної плати боржника. Після цього виконавчий лист повторно до Кальміуського ВДВС м. Маріуполя не надходив.

Також згідно відомостей з Кальміуського ВП Центрального ВП ГУНП в Донецькій області від 06.03.2018 року, ОСОБА_6 з 01 березня 2016 року перебуває у державному розшуку як безвісно зникла особа, з метою встановлення його місцезнаходження проводяться оперативно-розшукові заходи в рамках ОРС категорії «Розшук» № 18-5 від 01.03.2016 року. Підставами для оголошення ОСОБА_6 у розшук є звернення його матері, відкрите кримінальне провадження № 0000560 від 01.03.2016 року за фактом злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування.

Згідно ч. 3 ст. 43 ЦК України, порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.

У відповідності до ст. 306 ЦПК України, у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_6, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_5, є колишнім чоловіком заявника, був зареєстрований та постійно проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, однак, з червня 2009 року ОСОБА_3 з чоловіком стали проживати окремо, 15 лютого 2010 року шлюб між ними розірваний. З серпня 2015 року будь-які відомості про місцезнаходження ОСОБА_6 у заявника відсутні.

Визнання ОСОБА_6 безвісно відсутнім необхідно заявнику для оформлення державної допомоги на утримання дитини.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 43 ЦК України, у разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року.

Враховуючи те, що із заявою про зникнення сина ОСОБА_4 звернулась до Кальміуського ВП Центрального ВП ГУНП в Донецькій області 29 лютого 2016 року, а відомості про це внесені до ЄРДР 01 березня 2016 року, тому ОСОБА_6 підлягає визнанню безвісно відсутнім саме з цієї дати.

З урахуванням викладених обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог ОСОБА_3 та наявність підстав для визнання її колишнього чоловіка ОСОБА_6 безвісно відсутнім, оскільки факт зникнення останнього підтверджуються письмовими доказами, які є допустимими й достовірними та такими, що не суперечать один одному і ніким не спростовуються.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-89, 263-265, 268, 273, 306, 308 ЦПК України, ст. 43 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_3, заінтересовані особи ОСОБА_4, ОСОБА_5, Орган опіки та піклування Кальміуської районної адміністрації Маріупольської міської ради про визнання особи безвісно відсутньою задовольнити.

Визнати ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5, безвісно відсутнім з 01 березня 2016 року.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Апеляційного суду Донецької області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення буде виготовлено 12 березня 2018 року.

Суддя: Д. В. Кузнецов

Присяжні: ОСОБА_1

ОСОБА_2