Справа № 141/714/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2018 року смт. Оратів

Оратівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Лисака О.І.

за участю секретаря Невмержицької Я.А.,

адвоката ОСОБА_1

представника відповідача Державної казначейської служби України ОСОБА_2

третьої особи на стороні відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Державної казначейської служби України, ОСОБА_5 внутрішніх справ України, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_3 про стягнення шкоди заподіяної злочином, у відсутність позивача ОСОБА_4, представника відповідача ОСОБА_5 внутрішніх справ України, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року позивач ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Державної казначейської служби України, ОСОБА_5 внутрішніх справ України, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_3 про стягнення шкоди заподіяної злочином.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_3, перебуваючи, відповідно до наказу начальника Управління ОСОБА_5 внутрішніх справ України у Вінницькій області № 125 о/с від 03.07.2012 року на посаді слідчого слідчого відділення Оратівського районного відділу внутрішніх справ України - у Вінницькій області, будучи службовою особою правоохоронного органу та представником влади, маючи спеціальне звання лейтенанта міліції, здійснюючи досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.02.2013 під № 00051 за фактом підроблення рішення 11 сесії 23 скликання Оратівської районної ради, 04.02.2014 на підставі ухвали слідчого судді Оратівського районного суду Вінницької області від 03.02.2014 року перебуваючи в приміщенні адміністративної будівлі Приватного сільськогосподарського підприємства «Авангард» с. Осична Оратівського району Вінницької області, що по вул. Леніна, 1 с. Осична Оратівського району Вінницької області, єдиним засновником та власником якого на той час була ОСОБА_4, у період часу з 12.05 до 12.30 здійснив тимчасовий доступ до документів даного підприємства, під час якого вилучив оригінали статутів ГІСП «Авангард» від 2001, 2009 років та зміни і доповнення до статуту від 2010 року.

У цей же день ОСОБА_3, неналежно виконуючи свої службові обовязки через несумлінне ставлення до них, маючи реальну можливість виконати покладені на нього службові обовязки належним чином, тобто діяти так, як того вимагають інтереси служби, в порушення вимог пункту 4.3 Інструкції з організації обліку та руху кримінальних проваджень,, затвердженої наказом МВС України № 681 від 06.08.2012, залишив матеріали кримінального провадження № 00051 від 05.02.2013 року та вилучені в ПСП «Авангард» оригінали статутів від 2001, 2009 років та зміни і доповнення до статуту від 2010 року в кабінеті № 31 що знаходиться в адміністративній будівлі Оратівського РВ УМВС України у Вінницькій області за адресою: Вінницька область, смт. Оратів, вул. І. Франка, 43, не поміщаючи їх на зберігання в сейф чи металевий ящик, що має запірні пристрої та пристрої для опечатування, як того вимагає вищевказана Інструкція, приміщення Оратівського РВ УМВС України у Вінницькій області, не забезпечив обмеженням доступу сторонніх осіб до службового приміщення.

Надалі, невідомі особи, скориставшись службовою недбалістю ОСОБА_3, в період з 04.02.2014 року по 05.02.2014 року проникли до його службового кабінету № 31, що по вул. І. Франка, 43 смт. Оратів Вінницької області, та незаконно заволоділи залишеними без нагляду оригіналами статутів ПСП «Авангард» 2001, 2009 років та змінами і доповненнями до статуту 2010 року, та 05.02.2014 передали їх ОСОБА_6 для незаконної перереєстрації вказаного підприємства та зміни його засновника і власника.

В подальшому 05.02.2014 року державним реєстратором юридичних та фізичних осіб- підприємців реєстраційної служби Оратівського районного управління юстиції Вінницької області на підставі поданих оригіналів статутів ПСП «Авангард» 2001, 2009 років та змін і доповнень до статуту від 2010 року, які 04.02.2014 року вилучені ОСОБА_3 із приміщення ПСП «Авангард», та інших документів вчинено реєстраційну дію, а саме внесено відомості згідно реєстраційної картки форми № 3 та вказаних документів до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, у результаті чого засновником та власником ГІСП «Авангард» замість ОСОБА_4 незаконно став ОСОБА_6

Після проведення даної реєстраційної дії державним реєстратором на оригіналах статутів ПСП «Авангард» 2001, 2009 років та змінах і доповненнях до статуту 2010 року поставлено відповідні штампи, відбитки печатки, номер запису, дату реєстрації та підписи, які свідчать про вчинення реєстраційної дії, повязаної зі зміною засновника та власника ПСП «Авангард».

У результаті службової недбалості ОСОБА_3 з власності ОСОБА_4І, незаконно вибуло майно ПСП «Авангард», чим охоронюваним законом правам, свободам та інтересам засновника та власника ПСП «Авангард» ОСОБА_4 , заподіяно матеріальну шкоду, яка, відповідно до висновків автотоварознавчих експертиз №№ 1828, 2180-2222/14-21 від 26.12.2014 року та 29.12.2014 року, висновку судово-товарознавчої експертизи №182.9/2090- 2121/14-21 від 12.12.2014 та висновку судово-економічної експертизи 1827/14-21 від 18.12.2014 року становить 13 652 544,67 грн.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про міліцію», що діяв на час неналежного виконання своїх посадових обовязків відповідачем ОСОБА_3, міліція є єдиною системою органів, яка входить до структури ОСОБА_5 внутрішніх справ України, виконує адміністративну, профілактичну,оперативно-розшукову, кримінальну процесуальну, виконавчу та охоронну (на договірних засадах) функції. Загальну структуру та чисельність ОСОБА_5 внутрішніх справ України затверджує Верховна Рада України. Структуру міліції права і обов'язки, організація роботи та структура підрозділів міліції визначаються положеннями, які затверджуються Міністром внутрішніх справ України відповідно до цього Закону. У своїй діяльності міліція підпорядковується ОСОБА_5 внутрішніх справ України. Міністр внутрішніх справ України здійснює керівництво всією міліцією України.

Статтею 25 Закону України «Про міліцію» встановлено, що працівник міліції у межах повноважень, наданих цим Законом та іншими законодавчими актами, самостійно приймає рішення і несе за свої протиправні дії або бездіяльність дисциплінарну чи кримінальну відповідальність. При порушенні працівником міліції прав і законних інтересів громадянина міліція зобов'язана вжити заходів до поновлення цих прав, відшкодування завданих матеріальних збитків, на вимогу громадянина публічно вибачитися. Службова особа міліції, яка порушила вимоги закону або неналежно виконує свої обов'язки, несе відповідальність у встановленому порядку.

Відповідно до частини 1, 2, 6 статті 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або гуду, виникає у випадках, передбачених законом.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Отже, шкода, завдана іншими незаконними діями або бездіяльністю чи незаконними рішеннями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду відшкодовується на загальних підставах, виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами, що містять у статтях 1173, 1174 ЦК України.

Відповідно до цієї норми ст. 1174 ЦК України обов'язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу Україна.

Щодо ОСОБА_3 Оратівським районним судом Вінницької області по вказаному факту розглядалось кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000124, по обвинуваченню відповідача ОСОБА_3 у вчинені ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 367 КК України. Дане кримінальне провадження направлено до суду з обвинувальним актом що дот ОСОБА_3 за ч.2 ст. 367 КК України.

Відповідно до ухвали Оратівського районного суду Вінницької області від 08 червня 2017 року у справі № 141/94/15-к ОСОБА_3 при розгляді кримінального провадження за його клопотанням на підставі ст. 48 КК України звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.2 ст. 367 КК України у звязку із зміною обстановки.

Згідно із положеннями ст.ст. 44, 48 КК України передбачається, що особа, яка вчинила злочин може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо буде визнано що на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути небезпечною.

Відповідно до мотивувальної частини ухвали Оратівського районного суду від 08.06.2017 року та положень ст.ст. 44,48 КК України суд звільнив від кримінальної відповідальності ОСОБА_3, який вчинив злочин, передбачений ч.2 ст. 367 КК України, виходячи з того, що ОСОБА_3 вперше притягується до кримінальної відповідальності, обвинувачується у вчиненні злочину середньої тяжкості, на час винесення ухвали ніде не працює, та не являється працівником органів внутрішніх справ чи інших правоохоронних органів, на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні одну малолітню дитину, тобто перестав бути суспільно-небезпечним.

Разом з тим матеріальна шкода, заподіяна діяннями відповідача ОСОБА_3 позивачу ОСОБА_4 на суму 13 652 544,67 грн. не відшкодована.

В судовому засідання позивач ОСОБА_4, представник позивач ОСОБА_7, адвокат ОСОБА_1 позовні вимоги підтримали з підстав, заявлених в позові та просили їх задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_7 в судовому засіданні також зазначив, що розмір матеріальної шкоди, завданої незаконними діями посадового органу, обраховувався висновками автотоварознавчих експертиз №№ 1828, 2180-2222/14-21 від 26.12.2014 року та 29.12.2014 року, висновку судово-товарознавчої експертизи №182.9/2090- 2121/14-21 від 12.12.2014 та висновку судово-економічної експертизи 1827/14-21 від 18.12.2014 року, тому розмір матеріальної шкоди становить 13 652 544,67 грн, та, крім того, ОСОБА_3 вважається притягнутим до кримінальної відповідальності з моменту вручення йому підозри, та сказав, що активами ПСП «Авангард» ОСОБА_4 не володіє , активи перейшли у власність інших осіб та реєстраційна дії щодо перереєстрації документів здійснювались на підставі документів, які подав ОСОБА_6 до державного реєстратора, на підставі заяви власника та статутів, які було вилучено ОСОБА_3, та після перереєстрації у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань в графі «Засновник» власником з 05.02.2014 числиться ОСОБА_6, а з 06.02.2014 ОСОБА_8, тобто ОСОБА_4 володіти активами не мала ніякого права.

Допитана в судовому засіданні позивач ОСОБА_4 показала, що в 2014 році вона була засновником і власником ПСП "Авангард" , та зазначила, що в січні 2014 року до неї підходив незнайомий їй чоловік з пропозицією отримати подарунок за передплату газети "Порадниця", та просив, аби вона розписалася йому на папці з паперами, однак вона відмовилася, 10.02.2014 року до неї зателефонував сільський голова Осичнянської сільської ради ОСОБА_9 та повідомив, що в підприємстві є новий власник, 01.03.2014 року до неї додому прийшли невідомі чоловіки та вона дуже злякалася, в серпні місяці 2014 року палили скирти ПСП «Авангард», в вересні місяці 2014 було здійснено підпал хати, в якій вона проживає. Також зазначила, що ОСОБА_3 вона перший раз побачила на допиті в слідчого Оратівського РВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_10, ОСОБА_6 бачила лише один раз, який сказав що її чоловік на АЗС "Окко" привіз статути ПСП «Авангард». Вказала, що ніякі документи, в тому числі заяви про передачу права на ПСП "Авангард" вона не підписувала, статути в лютому 2014 року вона побачила в поліції, після їх виїмки, та на них стояли штампи про перереєстрацію. Також зазначила, що з моменту перереєстрації ПСП "Авангард" ще обробляло землю, прибуток підприємство перестало отримувати з 2017 року, так як у 2017 році них було вилучено всю сільськогосподарську техніку та землю.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_1 повідомив суду, що в провадженні Вінницького міського суду Вінницької області знаходиться кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 358, ч.4 ст. 190 КК України, та в даному кримінальному провадженні заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_6 10 947 000 грн .

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_11 управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала, заперечувати проти задоволення позову, оскільки позивачем не підтверджено розмір шкоди, просила врахувати ухвалу Вищого адміністративного суду України від 12.07.2016 року по справі К/800/54550/15.

Представник відповідача ОСОБА_5 внутрішніх справ України, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не повторно з'явився, надавши заперечення, відповідно до якого не визнає позовні вимоги у повному обсязі з наступних підстав.

Згідно статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є:втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Стаття 1166 Цивільного кодексу України встановлює загальні підстави відповідальності за завдану майнові шкоду. Так, відповідно до частини 1 зазначеної статті майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Загальне правило зазначеної статті встановлює, що будь-яка майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам або майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується особою, яка її завдала, в повному обсязі.

Для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 ЦК України необхідно довести такі факти:а) неправомірність поведінки особи; б) наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров'я тощо); в) причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов'язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об'єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди; г) вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов'язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.

Наявність всіх вищезазначених умов є обов'язковим для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди.

Суб'єктом відшкодування шкоди відповідно до зазначеної статті є особа, яка її завдала.

З позовної заяви вбачається, що позивачка фактично зазначає про неправомірні дії працівника Оратівського РВ УМВС України у Вінницькій області, при цьому відповідачем у справі визначає ОСОБА_5 внутрішніх справ України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2015 року № 730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів ОСОБА_5 внутрішніх справ» прийняте рішення щодо створення ОСОБА_11 управління Національної поліції у Вінницькій області. Цією ж постановою прийняте рішення про ліквідацію як юридичних осіб публічного права територіальних органів ОСОБА_5 внутрішніх справ, в тому числі Оратівського РВ УМВС України у Вінницькій області.

Однак, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Оратівський РВ УМВС України у Вінницькій області з 05.11.2015 перебуває у стані припинення та на теперішній час не ліквідований.

Відповідно до ч.1 ст. 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації.

Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення (ч. 2 ст. 104 ЦК України).

Згідно із ч. 3 ст. 105 ЦК України учасники, суд або орган, що прийняв рішення 4ю припинення юридичної особи, відповідно до цього Кодексу призначають комісію з припинення юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора та встановлюють порядок І строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється.

Виконання функцій комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) може бути покладено на орган управління юридичної особи.

Відповідно до ч. 4 ст. 105 ЦК України передбачено, що до комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється.

Аналіз вищевикладеного свідчить, що належним відповідачем щодо заявлених вимог має бути Оратівський РВ УМВС України у Вінницькій області у особі Ліквідаційної комісії.

Відповідно до п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» предявлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у задоволенні позову.

Таким чином, позивачка визначає відповідачем ОСОБА_5 внутрішніх справ України, яке прав і інтересів позивачки не порушувало та, відповідно, не може нести відповідальність перед нею.

Просить у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовити у повному обсязі.

В судовому засіданні третя особа на стороні відповідача ОСОБА_3 проти задоволення позовної заяви заперечив у повному обсязі, так як в ухвалі Оратіського районного суду від 08.06.2017 року не вказано тай факт, що його вина у скоєні кримільного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 367 КК України доведена повністю, або навпаки, не доведена. Крім того, зазначив, що після вилучення ним 04.02.2014 року статутів ПСП "Авангард" за 2008,2009,2010 роки він статути нікому не передавав, статути були вилучені на підставі ухвали слідчого судді Оратівського районного суду Вінницької області, та були направлені у сільськогосподарську інспекцію для проведення експертизи , на штампи, які знаходилися на статутах він не звертав увагу.

В судовому засіданні допитаний в якості свідка ОСОБА_12 суду показав, що йому стало відомо, що 04.02.2014 року о 11,30 слідчим Реверою П.В. в кабінеті бухгалтера ОСОБА_13 на підставі ухвали Оратівського районного суд Вінницкої області від 03.02.2014 року було вилучено оригінали статутів ПСП "Авангард", та складено акт вилучення, статути були поміщено в спецпакет, скріплено підписами понятих та вилучено. Потім статути ПСП «Авангард» зникли з кабінету ОСОБА_3 та були в кабінеті державного реєстратора, 05.02.2014 року ПСП "Авангард" було перереєстровано з ОСОБА_4 на ОСОБА_6, а 06.02.2014 року ПСП "Авангард" було перереєстровано на ОСОБА_8 10.02.2014 року він перебував з дружиною в лікарні, та до нього зателефонував сільський голова Осичнянської сільської ради ОСОБА_9 та повідомив, що в ПСП "Авангард" приїхали нові власники, їх син ОСОБА_14І, викликав працівників поліції, та згодом невідомі люди поїхали, в ПСП "Авангард" продовжило працювати.Договори оренди, сільськогосподарська техніка - все було зареєстровано на ПСП "Авангад", тому ОСОБА_4 не мала права після перереєстрації на іншого власника укладати угоди, та ін. Хто на сьогоднішній день є власником ПСП "Авангард" він не знає, на його думку, вилучені статути зіграли основну роль у тому, що підприємство було перереєстровано з ОСОБА_4 на іншу особу, з якого числа фактично приступили до роботи нові власники він не памятає. Також зазначив, що після перереєстрації статутів він не використовував сільськогосподарську техніку, так як не був ні власником, ні засновником ПСП "Авангард".

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 суду показала, що на даний час працює секретарем підприємства "Альянс-В", в лютому 2014 року вона працювала на посаді головного бухгалтера ПСП "Авангард" , засновником якого була ОСОБА_4, а директором ОСОБА_14 04.02.2014 року до неї в кабінет прийшли двоє незнайомих їй працівників міліції. Один з них представився слідчим Реверою П.В. та надав ухвалу Оратівського районного суду від 03.02.2014 року про тимчасовий доступ , згідно з якою він мав право доступу до статутних документів, а при потребі їх вилучення , та запропонував їй їх надати, однак вона відмовилася без директора їх надавати, згодом приїхав директор ОСОБА_14 та вони віддали працівникам міліції статутні документи, ОСОБА_3 запакував у спеціальний конверт, заклеїв його та склав протокол виїмки. Оскільки ПСП "Авангард" в лютому 2014 року планувало брати кредит, тому вона пропонувала ОСОБА_3В нагадати нотаріально завірені копії статутів, однак він відмовився. 10.02.2014 року на ПСП «Авангард» приїхав невідомий їй чоловік, який представився новим директором даного підприємства, станом на той день на рахунку ПСП "Авангард" біло активів більше як 13 млн грн, також були тварини , була земля в господарстві та робочі місця. Також зазначила, що 10.02.2014 року вона мала розмову з ОСОБА_15 - державним реєстратором, який повідомив, що провів державну реєстрацію на підставі ряду документів, в тому числі оригіналів статутів ПСП "Авангард" , так як без оригіналів статуту станом на лютий 2014 року неможливо провести державну реєстрацію. Вказала, що ОСОБА_4 з вересня 2014 року знову набула право власності на ПСП "Авангард" та з вересня 2014 року по липень 2016 року вона була законним власником ПСП "Авангард". Статути в ПСП "Авангард" було повернуто в березні чи в квітні 2014 року, з штампами про проведення реєстраційних дій та з датами, які були після дня вилучення оригіналів статутів. Власником ПСП "Авагард" на даний час є ОСОБА_16, підприємство знаходиться в стані припинення, головою ліквідаційної комісії є ОСОБА_17 З 05.02.2014 року ОСОБА_4 не мала права на вчинення дій щодо відчуження чи продажі майна, проте мала право на це з вересня 2014 року, однак з липня 2016 року знову це право було втрачене.

Суд, вислухавши пояснення позивача, її представника та адвоката, представника відповідача та третьої особи, дослідивши надані сторонами та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі, виходячи з наступного.

Відповідно до ухвали Оратівського районного суду Вінницької області від 08.06.2017 року ОСОБА_3 на підставі ст. 48 КК України звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.2 ст. 367 КК України, у зв'язку зі зміною обстановки. Кримінальне провадження № 0000124 від 16.07.2014 року, по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України закрито.

Як вбачається з ухвали Оратівського районного суду Вінницької області від 03.02.2014 року клопотання слідчого СВ Оратівського РВ УМВС України у Вінницькій області лейтенанта міліції ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до речей і документів у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000051 від 05.02.2013, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України задоволено. Надано тимчасовий доступ до статуту ПСП «Авангард» та додатків до нього, які знаходяться у посадових осіб ПСП «Авангард» за адресою: Вінницька область Оратівський район с. Осична, вул. Леніна, 15, та у разі потреби вилучення їх.

Згідно протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 04.02.2014 року та опису речей і документів, які вилучено на підставі ухвали слідчого судді від 04.02.2014 року, з ПСП «Авангард» було вилучено статут ПСП «Авангард» на 9 арк., статут ПСП «Авангард» (нова редакція) на 8 арк, зміни і доповнення до статуту ПСП «Авангард» 2010 рік на 2 арк.

Відповідно до п.1,2,3, рішення засновника № 3 від 23.11.2010 року «Про засновників ПСП «Авангард»», ОСОБА_4 було включено до складу засновників ПСП «Авангард» с. Осична на період перебування на виборній посаді голови Оратівської районної Ради ОСОБА_12 з 23.11.2010 року; виключено із складу засновників ПСП «Авангард» с. Осична ОСОБА_12 на період перебування на виборній посаді голови Оратівської районної Ради; передано частину Статутного фонду ОСОБА_12 до ОСОБА_4

Згідно рішення засновника № 4 від 23.11.2010 року «зміни і доповнення до Статуту «ПСП «Авангард» вирішено затвердити зміни і доповнення до Статуту ПСП «Авангард», затвердженого рішенням засновника» 1 від 23.01.2009 року; ОСОБА_4 здійснити організаційно-правові заходи щодо державної реєстрації змін і доповнень до Статуту ПСП «Авангард» відповідно до чинного законодавства.

Як вбачається з зміни і доповнення до Статуту приватного сільськогосподарського підприємства «Авангард» затвердженого рішенням засновника № 1 від 23.01.2009:

1.Пункт 3 розділу 1 «Загальні положення» викласти у новій редакції:

«3. Засновником і власником підприємства є громадянка України ОСОБА_4, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії АВ № 016654, виданий виданий Оратівським РВ УМВС України у Вінницькій області 14.12.1999 надалі «Засновник».

2.Доповнити пункт 2-підпунктом 2.47. розділу II «Мета і предмет діяльності» і викласти у такій редакції:

«2.47. Змішане сільське господарство».

Ці зміни є невідємною частиною Статуту приватного сільськогосподарського підприємства «Авангард» і діють на період перебування на виборній посаді ОСОБА_12.»

Згідно копій Статутів ПСП «Авангард» (2001 року), ПСП «Авангард» (2009 року), змінами та доповненнями до Статуту ПСП «Авангард» (2010 року), на них містяться штамп перереєстрації від 05.02.2014 року.

Відповідно до висновків автотоварознавчих експертиз №№ 1828, 2180-2222/14-21 від 26.12.2014 року та 29.12.2014 року, висновку судово-товарознавчої експертизи №1829/2090-2121/14-21 від 12.12.2014 року та висновку судово-економічної експертизи № 1827/14-21 від 18.12.2014 року, ПСП «Авангард» було завдано матеріальна шкода в розмірі 13652 544,67 грн.

Як вбачається з постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 17.06.2014 року позов ОСОБА_4 , третя особа самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_14, до державного реєстратора реєстраційної служби Оратівського районного управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_15, треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_6, ОСОБА_8, про визнання дій протиправними та скасування запису про державну реєстрацію задоволено частково, а саме скасовано записи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців щодо ПСП «Авангард» () від 05.02.2014 року № 3000059 та № 4000059, в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 13.08.2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 17.06.2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 , третя особа самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_14, до Державного реєстратора реєстраційної служби Оратівського районного управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_15, треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_6, ОСОБА_8, про визнання дій протиправними та скасування запису про державну реєстрацію задоволено частково. Постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 17.06.2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 третя особа самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_14, до Державного реєстратора реєстраційної служби Оратівського районного управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_15, треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_6, ОСОБА_8, про визнання дій протиправними та скасування запису про державну реєстрацію скасовано в частині відмови в задоволенні позову та ухвалено в цій частині нову постанову. Визнано протиправним та скасовано записи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців щодо ПСП «Авангард» () від 06.02.2014 року № 5000059 та № 6000059, в іншій частині постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 17.06.2014 року залишено без змін.

Згідно ухвали Вищого адміністративного суду України від 12.07.2016 року справа № К/800/54550/15 касаційну скаргу представника третьої особи ОСОБА_8 ОСОБА_18 на постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 01.12.2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 , третя особа самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_14, до Державного реєстратора реєстраційної служби Оратівського районного управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_15, треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_6, ОСОБА_8, про визнання дій протиправними та скасування запису про державну реєстрацію постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 01.12.2015 року скасувати, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 27.10.2015 року залишено в силі.

Ухвалою Верховного Суду України від 13.09.2016 року відмовлено у допуску до провадження справи за позовом ОСОБА_4 , третя особа самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_14, до Державного реєстратора реєстраційної служби Оратівського районного управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_15, треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_6, ОСОБА_8, про визнання дій протиправними та скасування запису про державну реєстрацію за заявою представника ОСОБА_4 ОСОБА_19 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 12 липня 2016 року.

Як вбачається з обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000029 від 10.02.2014 року за фактами вчинення ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 358, ч.4 ст. 190 КК України, кримінальним правопорушенням ПСП «Авангард» завдано майнової шкоди на суму 13 652 544,67 грн., у справі заявлено цивільний позов у сумі 10 947 000 грн.

Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода) (ч. 2 ст. 22 ЦК України).

Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стаття 1173 ЦК України визначає, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

За правилами статті 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою. Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Відповідно до частин 1,2,6,7 статті 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду виникає у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим права фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, для покладення відповідальності на заподіювача майнової шкоди необхідна сукупність таких обов'язкових умов: а) наявність шкоди; б) протиправність дій заподіювача шкоди; в) причинний зв'язок між протиправною поведінкою заподіювача і шкодою; г) вина в заподіянні шкоди, тобто деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди. Причинний зв'язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов'язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об'єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Шкода - це пошкодження чи знищення майна, майнових чи немайнових (особистих) благ, що охороняються законом. Майновою вважається шкода, яка має певну економічну цінність і виражається у грошах.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

З наведеного слідує, що для відшкодування шкоди завданої майну фізичної особи необхідно встановити обставину заподіяння такої майнової шкоди (належність майна, розмір шкоди), неправомірність дій заподіювача шкоди та безпосередній причинний зв'язок між діями заподіювача шкоди та спричиненням майнової шкоди.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», при визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам належить виходити з положень ст. 453 ЦК. Зокрема, слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов'язку надати річ того ж роду і якості, виправити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі, застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди.

З наведеного вбачається, що для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 ЦК України необхідно довести такі факти: неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії; наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров'я тощо); причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов'язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об'єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди; вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов'язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини. Наявність всіх вищезазначених умов є обов'язковим для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди. Тобто, для всіх випадків відшкодування шкоди( якщо інше не передбачено законом), законодавець визначає обовязкову наявність чотирьох підстав, а саме: наявність шкоди; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина.

Позивач обґрунтовує суму шкоди висновками автотоварознавчих експертиз №№ 1828, 2180-2222/14-21 від 26.12.2014 року та 29.12.2014 року, висновку судово-товарознавчої експертизи №1829/2090-2121/14-21 від 12.12.2014 року та висновку судово-економічної експертизи № 1827/14-21 від 18.12.2014 року, проте розмір вказаної шкоди у висновках суд не може брати до уваги, з таких підстав. Ухвалою Оратівського районного суду Вінницької області від 08.06.2017 року ОСОБА_3 на підставі ст. 48 КК України звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.2 ст. 367 КК України, у зв'язку зі зміною обстановки, кримінальне провадження № 0000124 від 16.07.2014 року, по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України закрито, та під час розгляду даного кримінального провадження не досліджувались висновки експертиз щодо завдання позивачу матеріальної шкоди не була надана їм правова оцінка, розмір завданої шкоди судом не встановлювався. Крім того, в судовому засідання встановлено, що на розгляді Вінницького міського суду Вінницької перебуває кримінальне провадженні, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000029 від 10.02.2014 року за фактами вчинення ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 358, ч.4 ст. 190 КК України, кримінальним правопорушенням ПСП «Авангард» завдано майнової шкоди на суму 13 652 544,67 грн., у справі заявлено цивільний позов у сумі 10 947 000 грн.

Також позивачем ОСОБА_4 не доведено неправомірність поведінки особи, тобто суб'єкту відшкодування шкоди, не надано доказів щодо заподіяння шкоди в розмірі 13 652 544,67 грн., не надано доказів підтвердження щодо неправомірного вибуття ПСП «Авангард» в володіння інших осіб. Крім того, як було встановлено в судовому засіданні з показів позивача ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_13, з вересня 2014 року по липень 2016 року ОСОБА_4 знову була власником ПСП «Авангард», та підприємство здійснювало господарську діяльність, отримувало прибутки, в подальшому ухвалою Вищого адміністративного суду України від 12.07.2016 року касаційну скаргу представника третьої особи ОСОБА_8 ОСОБА_18 на постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 01.12.2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 , третя особа самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_14, до Державного реєстратора реєстраційної служби Оратівського районного управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_15, треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_6, ОСОБА_8, про визнання дій протиправними та скасування запису про державну реєстрацію постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 01.12.2015 року про скасування постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 27.10.2015 року скасовано, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 27.10.2015 року про задоволення заяви ОСОБА_8 про перегляд постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 17.06.2014 року у зв'язку з висновком судово-почеркознавчої експертизи від 04.12.2014 року за № 10984/10985/14-32, проведеної Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз , відповідно до якої підписи у протоколі засідання засновника № 5 від 27 січня 2014 року та заяві від 27 січня 2014 року виконані саме ОСОБА_4, а не іншою особою, - залишено в силі, та власником ПСП «Авангард» став ОСОБА_8 Також позивачем не доведено упущено вигоду, так як ПСП «Авангард», власником якого з вересня 2014 року по липень 2016 року була ОСОБА_4 здійснювало свою господарську діяльність в звичайному режимі, отримувало прибутки, не доведено неправомірні дії слідчого СВ Оратівського РВ УМВС у Вінницькій області ОСОБА_3, який здійснив виїмку оригіналів статутів на підставі ухвали слідчого судді Оратівського районного суду Вінницької області від 04.02.2014 року, та не доведено причинного зв'язку між протиправною поведінкою особи ( в даному випадку ОСОБА_3В.) та завданою шкодою, а тому суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ч.4 ст.141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» судові витрати у вигляді сплати судового збору за даною категорією справи, суд вважає необхідним віднести за рахунок держави.

Враховуючи вищевикладене, керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», ст.ст.22, 1166, 1173, 1174 1176 ЦК України, ст.48 БК України, ст.ст. 9, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_4 до Державної казначейської служби України, ОСОБА_5 внутрішніх справ України, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_3 про стягнення шкоди заподіяної злочином,- відмовити.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, визначеному ст. 354, 355 ЦПК України та відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, до Апеляційного суду Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги через Оратівський районний суд Вінницької області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі проголошення вступної та резолютивної частини, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

СУДДЯ О.І. Лисак

Повне судове рішення виготовлено 15.03.2018 року.