ПОСТАНОВА

Іменем України

30.03.2018 року м. Кропивницький

Справа № 392/1429/17

Провадження № 22-ц/781/619/18

Апеляційний суд Кіровоградської області в складі колегія суддів судової палати у цивільних справах:

Карпенка О.Л. (головуючий, суддя-доповідач), Голованя А.М., Мурашка С.І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області (суддя Вдовіченко М.М.) від 12 січня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року ОСОБА_4. звернулась до суду із позовом до ОСОБА_5 у якому просила змінити розмір стягуваних з відповідача на підставі рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 29 січня 2010 року аліментів на утримання їх сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, збільшивши його до 880 грн. на місяць до досягнення дитиною повноліття.

Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що на підставі рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 29 січня 2010 року з відповідача на її користь підлягають стягненню аліменти у розмірі 350 гривень щомісячно до повноліття дитини. Проте у зв'язку з ти, що син подорослішав, його потреби зросли, зріс і розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Сума стягнутих аліментів є недостатньою для матеріального утримання дитини. Кірі того, позивачка зазначила, що з часу ухвалення рішення суду відбулися зміни у сімейному законодавстві України згідно яких, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 12 січня 2018 року позов задоволено.

Суд мотивував своє рішення тим, що матеріальний стан позивача погіршився у зв'язку із загальним зростанням вартості життя та збільшенням матеріальних потреб дитини при незмінності протягом тривалого часу розміру аліментів, присудженого у твердій грошовій сумі.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі відповідач клопоче перед судом про скасування рішення суду та постановлення нового рішення, яким в задоволенні пред'явленого позову відмовити.

На обґрунтування вимог скарги відповідач посилається на те, що суд невірно застосував положення ст. 192 СК України, безпідставно пов'язав наявність підстав для зміни розміру аліментів зі зміною у законодавстві в частині мінімального розміру аліментів на утримання дитини. Крім того, позивач послався на те, що він проживає однією сім'єю без реєстрації шлюбу з іншою жінкою, яка в теперішній час вагітна і потребує медичної допомоги. Вони також разом виховують її малолітню дочку. Відповідач також стверджував, що суд допустив порушення норми ч. 1 ст. 33 ЦПК України а також його права, передбачені статтями 43, 49 цього ж Кодексу.

Позивачка правом надати відзив на апеляційну скаргу не скористалася.

У зв'язку із здійсненням розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, судове засідання не проводиться (ч. 13 ст. 7 ЦПК України). Крім того, згідно ч.ч. 4, 5 ст. 268 та ст. 383 ЦПК України, постанова не проголошується, а датою її ухвалення є дата складання повного тексту судового рішення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається наступне.

Рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 29 січня 2010 року по справі № 2-07/10 з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 350 гривень щомісячно до повноліття дитини.

З розрахунку заборгованості за виконавчим листом № 2-07 від 29 січня 2010 року, зробленого державним виконавцем ВДВС Маловисківського РУЮ (а.с. 40), вбачається, що станом на 1 вересня 2017 року ОСОБА_5 має несплачену заборгованість у сумі 30956 грн. 28 коп.

Малолітній ОСОБА_6проживає з матір'ю, позивачкою по справі, що підтверджується довідкою Маловисківської міської ради від 4 вересня 2017 року (а.с. 9).

Позивачка працює у Маловисківській центральній районній лікарні медичною сестрою, її середньомісячний заробіток становить 4112 грн. 89 коп., що підтверджується відомостями довідки від 13 вересня 2017 року (а.с. 10).

Індексація розміру аліментів не проводилася.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням судуза позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Збільшення визначеного законодавством мінімального розміру аліментів на утримання дитини дійсно не являється підставою для зміни раніше постановленого рішення суду. Відповідне роз'яснення міститься у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Проте, позивачка обґрунтовувала свої вимог не лише фактом змін у законодавстві щодо мінімального розміру аліментів на утримання дитини.

В якості ще однієї підстави позову вона послалася на зростання її витрат на задоволення потреб дитини, що впливає на її матеріальний стан.

Зміна матеріального стану особи може виявитися у набутті або втраті майна, появі нових або втраті раніше існуючих джерел доходу, зміні розміру доходу, збільшенні або зменшенні об'єктивно необхідних витрат особи.

Наявність таких обставин може бути підставою для зменшення або збільшення раніше встановленого розміру аліментів за умови, що вони впливають на виконання обов'язку батьків по утриманню дитини і обумовлені потребами дитини.

Збільшення матеріальних витрат на забезпечення потреб дитини із її зростанням є загальновідомим.

Крім того це визнано на законодавчому рівні оскільки встановлювальний законами про Державний бюджет на відповідні роки прожитковий мінімум для дитини від 6 до 18 років є традиційно вищим порівняно з прожитковим мінімумом для дитини до 6 років.

Наприклад, згідно Закону України «Про Державний бюджет на 2018 рік» з 1 січня 018 року прожитковий мінімум ля дітей віком до 6 років встановлено розмірі 1492 грн., а для дітей віком від 6 до 18 років - 1860 грн. Відповідні відмінності були встановлені законодавцем і в попередні роки.

Станом на час ухвалення Маловисківським районним судом Кіровоградської області рішення від 29 січня 2010 року про стягнення з ОСОБА_5 аліментів на утримання сина ОСОБА_6, останньому ще не виповнилося і трьох років.

Натомість на час звернення позивача з позовом про збільшення розміру аліментів, дитині виповнилося десять років.

Протягом останніх десяти років встановлений рішенням суду розмір аліментів, 350 грн. щомісячно, не переглядався. Його індексація не проводилася.

Водночас витрати позивача на утримання дитини зросли у зв'язку із зростанням потреб дитини а також з урахуванням того, що відповідач протягом останніх років створив значну, понад тридцять тисяч гривень, заборгованість із сплати аліментів.

Розмір заробітної плати позивача дає підстав для висновку, що збільшення її об'єктивно необхідних матеріальних витрат на утримання дитини має наслідком зміну її майнового стану у бік його погіршення.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність передбачених ст. 192 СК України підстав для зміни розміру аліментів.

При визначенні нового розміру аліментів суд врахував обставини справи та керувався положеннями ст. 182 СК України.

Суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що відповідач проживає однією сім'єю без реєстрації шлюбу з іншою жінкою, яка в теперішній час вагітна і потребує медичної допомоги, а також те, що вони разом виховують її малолітню дочку.

В суді першої інстанції, зокрема у відзиві на позов (а. с. 35 - 37), на вказані обставини відповідач не посилався, відповідні докази не надавав.

Крім того, вказані відповідачем обставини не дають підстав для висновку про наявність у нього передбаченого законом обов'язку надавати утримання вказаним особам.

Посилаючись у апеляційній скарзі на порушення судом процесуальних прав сторони, передбачених ст. 43, 49 ЦПК України, позивач не конкретизував, які саме його права були порушенні судом, що позбавляє суд можливості встановити факти такого порушення та оцінити їх вплив на правильність рішення.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому, відповідно до ст. 375 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 - 384ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Залишити вимоги апеляційної скарги ОСОБА_5 без задоволення, а рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 12 січня 2018 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду з підстав передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 30 березня 2018 року.

Головуючий О.Л. Карпенко

Судді: А.М. Головань

С.І. Мурашко