Провадження №2/592/667/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(Заочне)

27 лютого 2018 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м.Суми у складі: головуючого судді Котенко О.А., за участю секретаря судового засідання Мазіної К.С., представника позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення 3% річних та інфляційних витрат,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом і обгрунтовує його тим, що рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 09.04.2013 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів позовні вимоги були задоволені, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 95916,00грн. у вигляді авансу, отриманого відповідачкою у рахунок укладення угоди по відчуженню належного їй нерухомого майна, а також понесені позивачем судові витрати у розмірі 956,16грн. На підставі виконавчого листа №1806/6883/12 виданого 09.04.2013 року, постановою державного виконавця Ковпаківського відділу державної виконавчої служби м.Суми ГТУЮ в Сумській області від 14.04.2016 року було відкрито виконавче провадження. Відповідачем до цього часу не виконані свої грошові зобов'язання. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст.598 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зокрема, ст.599 ЦК України передбачає, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст.509 ЦК України зобов'язання виникають із підстав, встановлених ст.11 ЦК України. Так, у ч.5 ст.11 ЦК України визначено, що у випадках встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникнути з рішення суду. Таким чином, грошове зобов'язання може виникати між сторонами не тільки із договірних відносин, а й з інших підстав, зокрема і факту наявності боргу, встановленого рішенням суду. Згідно із частиною другою ст.625 ЦК України в разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Сума 3% річних складає - 4705,60грн., а сума інфляційних витрат складає - 18694,51грн. Загальна сума інфляційних витрат та 3% річних станом на 27.11.2017 року становить 23336,41грн. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 на його користь 4705,60грн. - 3% річних, 18694,51грн. - інфляційних витрат та 640грн. - судового збору.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю з зазначених в позові підстав та просив їх задовольнити.

Відповідач, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилася, про причини неявки суд не повідомила. Суд вважає необхідним ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст.ст.280-281 ЦПК України.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав:

Судом встановлено, що рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 09.04.2013 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 стягнуто 95916грн. у вигляді авансу, отриманого відповідачкою у рахунок укладення угоди по відчуженню належного їй нерухомого майна, а також понесені позивачем судові витрати у розмірі 956,16грн. (а.с.3-4).

На підставі виконавчого листа постановою державного виконавця Ковпаківського відділу державної виконавчої служби м.Суми ГТУЮ в Сумській області від 14.04.2016 року було відкрито виконавче провадження.

Відповідачем ОСОБА_3 до цього часу рішення суду не виконано, що підтверджується відповіддю Ковпаківського відділу ДВС м.Суми від 22.01.2018 року (а.с.20).

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу.

Так, у частині пятій статті 11 ЦК України визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникнути з рішення суду.

Згідно із частиною другою ст.625 ЦК України в разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобовязання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобовязання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов'язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Цей правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 30.03.2016 року у справі №6-2168цс15.

Рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 09.04.2013 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 стягнуто грошову суму в розмірі 95916грн. і таке зобовязання зводиться до сплати грошей, отже, є грошовим зобовязанням, тому між сторонами наявне грошове зобовязання, яке ОСОБА_3 належним чином не виконує, що дає підстави для стягнення на користь позивача інфляційних витрат за весь час прострочення та 3 % річних від простроченої суми, які входять до складу грошового зобовязання, оскільки боржник зобовязаний відшкодувати інфляційні витрати від знецінення неповернутих коштів за час виконання рішення суду про стягнення суми.

Отже, сума 3% річних з суми заборгованості в розмірі 95916грн. становить 4659грн.15коп. за 591 день прострочення. Інфляційні витрати з суми боргу 95916грн. за період з травня 2016 року по жовтень 2017 року становлять 18511грн.79коп.

Позивачем безпідставно до суми боргу 95916грн., яка стягнута за рішенням суду, і на яку нараховуються 3% річних та інфляційні збитки, додана сума судового збору в розмірі 956грн.16коп.

З врахуванням викладеного, суд вважає необхідним стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 18511грн.79коп. інфляційних витрат та 4659грн.15коп. 3% річних.

З відповідача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640грн.00коп.

Керуючись ст.ст.11, 509, 625 ЦК України, ст.ст.2, 12, 13, 76-81, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (місце проживання м.Суми, вул.Котляревського, буд.2/5 кв.61, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 (місце проживання АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) 18511грн.79коп. інфляційних витрат та 4659грн.15коп. 3% річних.

В іншій частині позову відмовити за необгрунтованістю.

Стягнути з ОСОБА_3 (місце проживання м.Суми, вул.Котляревського, буд.2/5 кв.61, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 (місце проживання АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) 640грн. в відшкодування судового збору.

Копію заочного рішення надіслати відповідачу і розяснити право на подачу письмової заяви про перегляд рішення суду, яка може бути подана до Ковпаківського районного суду м. Суми протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

На рішення суду позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м.Суми. При оголошенні вступної та резолютивної частини судового рішення апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.А. Котенко