Апеляційний суд Житомирської області
Категорія 27 Доповідач Миніч Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2018 року Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Миніч Т.І.

суддів: Павицької Т.М.,

ОСОБА_1

секретаря

судового засідання ОСОБА_2

з участю представника відповідача

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»

на рішення Богунського районного суду м.Житомира від 16 листопада 2017 року під головуванням судді Перекупки І.Г.

у цивільній справі №295/13250/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором споживчого кредиту, -

в с т а н о в и в:

У вересні 2015 року ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з позовом. Позивач просив стягнути солідарно із ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором у загальній сумі 899761,03 грн. та судовий збір. В обґрунтування заявлених вимог зазначав, що 23.05.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», який у подальшому змінив назву на ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, на підставі якого позичальнику наданий кредит у розмірі 31 213,00 дол. США, що еквівалентно 157 716,55 грн. на термін до 23.05.2016 року. З метою забезпечення виконання позичальником зобов'язань між позивачем та відповідачем ОСОБА_4 23.05.2007 року укладено договір поруки, за яким остання зобовязалася відповідати в солідарному порядку з відповідачем за невиконання умов договору. У порушення умов договору позичальник зобовязання за договором належним чином не виконував, у звязку з чим загальна сума заборгованості на 28.07.2015 року становить 899 761,03 грн., яка складається з: 475 257,43 грн. - тіла кредиту, 424 503,60 грн. - відсотків. Боржником умови договору не виконані. До позивача перейшло право вимоги за кредитом на підставі укладеного між кредитором та ним 08.12.2011 року договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами.

Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 16 листопада 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_3 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором у сумі 899 761,03 грн.

Стягнуто із ОСОБА_3 на користь держави 3 654,00 грн. судового збору. В частині солідарного стягнення з поручителя ОСОБА_4 суми заборгованості за договором споживчого кредиту № 0 від 23.05.2007 року - відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ПАТ «Дельта Банк» просить зазначене рішення суду скасувати в частині відмови у задоволенні позову та ухвалити нове - про задоволення позову. На думку апелянта, судом були допущені порушення норм матеріального та процесуального права, а тому рішення є незаконним, необґрунтованим та таким, що зводить нанівець закріплені законом права, і позбавляє банківську установу Конституційного права на володіння, користування та розпорядження майном, до якого належать грошові кошти, сприяючи відповідачу у невиконанні рішення суду в примусовому порядку. Крім того вважає, що висновки суду щодо порушення кредитором строку пред'явлення вимоги до поручителя, що згідно зі ст.559 ЦК України є припиненням поруки, є помилковими. Так, 25.02.2009 року між сторонами укладено Додаткову угоду №1 до Договору про надання споживчого кредиту від 23.05.2007 року, згідно з якою було змінено кінцевий термін повернення кредиту за Договором до 23.05.2016 року, а до суду позивач звернувся 03.09.2015 року, тобто до закінчення строку дії Договору.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 23.05.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», який у подальшому змінив назву на ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_3 було укладено договір про надання споживчого кредиту №1,на підставі якого позичальнику наданий кредит у розмірі 31 213,00 дол. США, що еквівалентно 157 716,55 грн. на строк до 23 травня 2014 року зі сплатою 13% річних за користування кредитом. Відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити передбачені договором платежі в строки та в порядку, що встановлені ним (а.с.6-12).

08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, згідно умов якого ПАТ «УкрСиббанк» передав (відступив) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитами, в тому числі і за кредитним договором №1, що вбачається із акта-прийому передачі документації від 03.01.2012 року(а.с.25-27).

У зв'язку з невиконанням позичальником обовязку зі сплати коштів в рахунок погашення боргу за кредитним договором станом на 28.07.2015 року заборгованість становить 899 761,03 грн., яка складається з: 475 257,43 грн. - тіла кредиту, 424 503,60 грн. - відсотків, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.20).

Факт порушення зобов»язання позичальником та розмір заборгованості не оспорюється.

У забезпечення виконання позичальником зобов'язань між позивачем та відповідачем ОСОБА_4 23.05.2007 року укладено договір поруки №0/п1, за умовами якого поручитель зобовязалася відповідати перед кредитором за належне виконання боржником ОСОБА_3 зобовязань, що виникають з указаного кредитного договору (а.с.17,18).

25.02.2009 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 укладено Додаткову угоду №1 до Договору про надання споживчого кредиту №0 від 23.05.2007 року, згідно з яким було змінено кінцевий термін повернення кредиту за Договором до 23.05.2016 року.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що обов»язок повернути кредит слід покласти лише на позичальника, оскільки порука припинена.

При цьому судом враховано, що відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У силу статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно зі ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязань, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання, а також у разі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

У п.22 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз»яснено, що відповідно до ч.1 ст.559 ЦК України припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте, якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень ч.1 ст.559 ЦК України, порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на пред'явлення позову про визнання договору поруки припиненим.

В даному випадку згідно з п.2.1 Договору поруки 0/п1 від 23.05.2007 року кредитор не вправі без письмової згоди поручителя змінювати умови Основного договору з боржником (а.с.14,15).

Позивачем не доведено факт погодження з поручителем зміни терміну дії кредитного договору, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності поручителя, а тому суд дійшов правильного висновку про те, що відповідно до вимог ч.1 ст.559 ЦК порука припинилася.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають.

Рішення в оскаржуваній частині постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права. Підстав для його зміни чи скасування апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст.258,259,367,374,375,381-384ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» відхилити.

Рішення Богунського районного суду м.Житомира від 16 листопада 2017 року в частині відмови у задоволенні позову - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий: Судді:

Повний текст постанови складений 22.03.2018 року.