Постанова

Іменем України

28 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 369/6279/15-ц

провадження № 61-2652св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Мартєва С. Ю., Пророка В. В., Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - комунальне підприємство «Боярське головне виробниче управління житлово-комунального господарства»,

відповідачі: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

треті особи: Боярська міська рада Києво-Святошинського району Київської області, ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 8 грудня 2015 року в складі судді Дубас Т. В. та ухвалу апеляційного суду Київської області від 18 травня 2016 року в складі суддів: Таргоній Д. О., Верланова С. М., Приходька К. П.,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У червні 2015 року комунальне підприємство «Боярське головне виробниче управління житлово-комунального господарства» (далі - КП «Боярське ГВУ ЖКГ») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: Боярська міська рада Києво-Святошинського району Київської області, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про зобов'язання вичинити дії.

Позовна заява мотивована тим, що житлова квартира АДРЕСА_1 використовується не за цільовим призначенням, а саме: як офісне приміщення для здійснення підприємницької діяльності без попереднього обов'язкового переведення квартири в нежиле приміщення у встановленому порядку, відповідних дозволів відповідачі не отримували. Комісією КП «Боярське ГВУ ЖКГ» проведено загальний огляд вказаного житлового будинку, за результатами якого складено акти, відповідно до яких відповідачами самовільно переобладнано АДРЕСА_1 та реконструйовано підвальне приміщення у цьому будинку. За виявлені правопорушення ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності та винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного КП «Боярське ГВУ ЖКГ» просило: зобов'язати ОСОБА_2, ОСОБА_3 привести житлову квартиру АДРЕСА_1 та підвальне приміщення за вказаною адресою у попередній стан відповідно до проектної документації та використовувати вказані приміщення за цільовим призначенням.

У липні 2015 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: КП «Боярське ГВУ ЖКГ», Боярська міська рада Києво-Святошинського району Київської області, про усунення перешкод у користуванні спільним сумісним майном.

Позовна заява ОСОБА_4 та ОСОБА_5 мотивована тим, що вони є власниками квартир АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2. Відповідачі з порушенням норм закону за указаною адресою розмістили на прибудинковій території паркан. Також ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за відсутності дозвільної документації та відповідної правової підстави, без дозволу інших власників квартир багатоквартирного будинку на вул. 50 років Жовтня, 11 у м. Боярці Київської області провели реконструкцію підвального приміщення загального користування в цьому будинку. Крім того, відповідачі протиправно виконали будівельні роботи з реконструкції АДРЕСА_1 вказаного вище будинку, зокрема, облаштували вихід з цієї квартири безпосередньо у двір, захопивши при цьому прибудинкову територію.

На підставі викладеного ОСОБА_4 та ОСОБА_5 просили: усунути перешкоди у здійсненні ними права користування підвалом багатоквартирного будинку на АДРЕСА_1; зобов'язати відповідачів за власний рахунок відновити планування цього підвалу відповідно до проектної документації, а саме: в підвалі під АДРЕСА_1 АДРЕСА_3 перегородки кладових, зняти шар цементу з підлоги, повернути шар підлоги у 10 см, а також знести огороджувальну конструкцію стіни з керамічних блоків та прибрати двері, які зведені у приміщенні IV площею 12,90 кв. м у цьому підвалі; усунути перешкоди у здійсненні ними права користування земельною ділянкою біля вказаного будинку; зобов'язати відповідачів за власний рахунок знести встановлений по периметру АДРЕСА_1 вказаного будинку паркан з металопрофілю орієнтовною довжиною 25 погонних метрів та висотою більше ніж 2 метри та сходи, які прилягають до даної квартири та забезпечують безпосередній вхід з вулиці та вихід на вулицю з цієї квартири; заборонити ОСОБА_3 здійснювати підприємницьку діяльність по наданню послуг доступу до мережі Інтернет у вказаній квартирі та у підвальному приміщенні у вищезазначеному будинку.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 8 грудня 2015 року в задоволенні позову КП «Боярське ГВУ ЖКГ» відмовлено. Позов ОСОБА_4 та ОСОБА_5 задоволено частково. Усунуто перешкоди у здійсненні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 права користування підвалом багатоквартирного будинку на АДРЕСА_1, зобов'язано ОСОБА_2 відновити планування цього підвалу відповідно до проектної документації будинку. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 121,80 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 судовий збір у розмірі 121,80 грн. У задоволенні решти позову ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що самовільна реконструкція підвальних приміщень у багатоквартирному будинку порушує права інших власників приватизованих квартир у такому будинку.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 18 травня 2016 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що відповідачами самовільно за відсутності дозвільної документації здійснено реконструкцію підвальних приміщень у багатоквартирному будинку на АДРЕСА_1, вказані дії порушують права відповідачів, оскільки вони позбавлені можливості належним чином використовувати це приміщення.

У касаційній скарзі, поданій у червні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_2 просила скасувати вказані судові рішення в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_4 та ОСОБА_5, ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні вказаних вимог.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами не вказано норму права, на підставі якої задоволено позовні вимоги ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Відповідачами зроблено реконструкцію частини підвального приміщення, яке знаходилося у їхньому користуванні, а тому вказаними діями не порушено права та інтереси інших осіб. Відновлення підвального приміщення до попереднього стану призведе до руйнування будинку чи його окремих конструкцій. Крім того, у підвалі було здійснено не реконструкцію, а ремонт.

В іншій частині судові рішення не оскаржується, а тому не підлягають перегляду в касаційному порядку.

У листопаді 2016 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 подали відзив на касаційну скаргу, вказуючи на те, що оскаржувані рішення є законними та справедливими. Крім того, судами вказано норми матеріального права, на підставі яких вирішено заявлені вимоги. Вчинення відповідачами реконструкції у підвалі підтверджено зібраними по справі доказами, зокрема актом огляду спірного будинку. Відповідачами порушено порядок користування спільним сумісним майном.

22 січня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Положенням частини другої статті 389 ЦПК України встановлено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Судами встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є співвласниками квартир АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2.

Актом загального огляду жилого будинку від 4 вересня 2014 року, складеним КП «Боярське ГВУ ЖКГ», встановлено що мешканцем квартири АДРЕСА_1 у підвальному приміщенні під указаною квартирою виконані будівельні роботи, а саме: зруйновані перегородки кладових, знятий шар підлоги на 10 см і підлога зацементована.

Відповідно до протоколу Інспекції з державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області про адміністративне правопорушення від 13 жовтня 2014 року (далі - ІДАБК у Київській області), припису ІДАБК у Київській області від 13 жовтня 2014 року та постанови ІДАБК у Київській області про адміністративне правопорушення від 30 жовтня 2014 року у квартирі АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_2, виконано будівельні роботи з реконструкції, а саме: з віконного пройому стіни довжиною 3,77 м кімнати 3/14,1 (відповідно до технічного паспорта) влаштовано дверний пройом; виконано будівельні роботи з реконструкції підвального приміщення, а саме: здійснено цегляну кладку огороджувальної конструкції стіни з керамічних блоків та виконані будівельні роботи з будівництва паркану по периметру фасаду квартири АДРЕСА_1, орієнтовною довжиною 23 м без документа, який дає право виконувати будівельні роботи.

Частинами першою та другою статті 369 ЦК України встановлено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини другої статті 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Пунктом 2 статті 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначено, що власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають.

За змістом статті 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення). Спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія.

Частинами першою та другою статті 5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» визначено, що спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників. Спільне майно багатоквартирного будинку не може бути поділено між співвласниками, і такі співвласники не мають права на виділення в натурі частки із спільного майна багатоквартирного будинку.

Співвласники мають право вільно користуватися спільним майном багатоквартирного будинку з урахуванням умов та обмежень, встановлених законом або рішенням співвласників. Реалізація співвласником своїх прав не може порушувати права інших співвласників (пункт 1 частини першої та частина друга статті 6 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»).

Отже, суди першої та апеляційної інстанцій, встановивши, що відповідачами протиправно здійснено реконструкцію підвального приміщення, яке є спільною сумісною власністю власників квартир багатоквартирного житлового будинку, дійшли обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для усунення перешкод у здійсненні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 права користування вказаним вище підвалом.

Не заслуговують на увагу доводи касаційної скарги, що судами не вказано норму права, на підставі якої задоволено позовні вимоги ОСОБА_4 та ОСОБА_5, оскільки судами наведені норми права щодо незаконного розпорядження ОСОБА_2 спільним сумісним майном без згоди інших співвласників будинку на АДРЕСА_1, зокрема норми ЦК України, Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку».

Доводи касаційної скарги, що відповідачами зроблено реконструкцію частини підвального приміщення, яке знаходилося у їхньому користуванні, а тому вказаними діями не порушено права та інтереси інших осіб, не заслуговують на увагу, оскільки в матеріалах справи відсутні докази встановлення порядку користування спірним майном між співвласниками будинку на АДРЕСА_1, тому суди вірно вважали доведеними обставини щодо порушення прав позивачів на спільне сумісне майно.

Також не заслуговують на увагу доводи касаційної скарги, що у підвальному приміщенні здійснено ремонт, а не реконструкцію, оскільки вказані доводи спростовуються зібраними по справі доказами, а саме: актом загального огляду жилого будинку від 4 вересня 2014 року, складеним КП «Боярське ГВУ ЖКГ», протоколом ІДАБК у Київській області про адміністративне правопорушення від 13 жовтня 2014 року, приписом ІДАБК у Київській області від 13 жовтня 2014 року та постановою ІДАБК у Київській області про адміністративне правопорушення від 30 жовтня 2014 року.

Не заслуговують на увагу доводи касаційної скарги, що відновлення підвального приміщення до попереднього стану призведе до руйнування будинку чи його окремих конструкцій, оскільки відповідачами не надано доказів на підтвердження вказаних обставин.

Доводи касаційної скарги, що заявнику не зрозуміло, як саме потрібно виконати рішення суду першої інстанції, не заслуговують на увагу, оскільки він не позбавлений права звернутися до суду із заявою про роз'яснення рішення у порядку, передбаченому процесуальним законом, за наявності відповідних правових підстав.

За змістом частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду в оскаржуваній частині ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому вказані судові рішення в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: КП «Боярське ГВУ ЖКГ», Боярська міська рада Києво-Святошинського району Київської області, про усунення перешкод у користуванні спільним сумісним майном відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України необхідно залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів у цій частині не спростовують.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 8 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 18 травня 2016 року в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: комунальне підприємство «Боярське головне виробниче управління житлово-комунального господарства», Боярська міська рада Києво-Святошинського району Київської області, про усунення перешкод у користуванні спільним сумісним майном, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді С. Ю. Мартєв

В. В. Пророк

І. М. Фаловська

С. П. Штелик