Справа № 445/935/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2018 року Золочівський районний суд Львівської області

в складі судді Сивак В.М.

при секретарі Захарчук Н.Я.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Золочеві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщеням, суд -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщеням за адресою: АДРЕСА_1. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що позивачці ОСОБА_1 на праві власності належить житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.. Син позивачки ОСОБА_5 був одружений із відповідачкою ОСОБА_2 Від подружнього шлюбу у них народилися діти: син ОСОБА_3 та дочка ОСОБА_6. ІНФОРМАЦІЯ_7 син позивачки помер. Вказує, що відповідачі були зареєстровані у будинку позивачки. Відповідачі після смерті сина позивачки в вересні 2011 року виїхали з її будинку і в ньому не проживають по сьогоднішній день.

Позивачка ОСОБА_1 подала до суду заяву про розгляд справи у її відстуності. Просить позов задоволити, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідачі у судове засідання не з'явилися.

Суд, прийшов до висновку про можливість розгляду справи без участі сторін, дослідивши наявні у матеріалах справи докази та надавши їм належну правову оцінку, прийшов до наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно договору дарування житлового будинку від 08.11.1997 року ОСОБА_7 подарувала ОСОБА_1 житловий будинок , що знаходиться у АДРЕСА_1.

Згідно реєстраційного посвідчення, Золочівське міжрайонне бюро технічної інвентаризації посвідчує, що житловий будинок у селі Підгайчики зареєстрований за ОСОБА_1.

Із довідки виданою виконкомом Підгачиківською сільською радою від 08.06.2017 № 279 вбачається, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3 - зареєстровані і селі Підгайчики Золочівського району Львівської області з 04.08.2011 року, але по місцю реєстрації не проживають.

Згідно актів про не проживання та відсутність особистих речей від 23.02.2016, 30.05.2016, 27.04.2016, 30.03.2016, 29.06.2016, 27.07.2016, 31.08.2016, 28.12.2016, 29.11.2016, 26.10.2016, 28.08.2016, 27.01.2016, вбачається, що при обстеженні будинку АДРЕСА_1, який належить ОСОБА_1 встановлено, що ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_9 - які зареєстровані за цією адресою в будинку АДРЕСА_1 не проживають. На даний час їх місце знаходження не відомо.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

У відповідності до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», - зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Пленум Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ у постанові № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» визначив, що усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР, стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Частиною 3 ст. 29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає.

Згідно ч. 2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Згідно ч. 2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Системний аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що неповнолітня дитина не має права вільно та самостійно обирати місце свого проживання, і набуває право користування житлом за місцем проживання батьків, або одного з батьків, з ким вона проживає.

Права неповнолітньої дитини є похідними від права батьків (або одного з них). Причини не проживання неповнолітньої дитини за місцем реєстрації не залежать від волі дитини, а тому неможливо встановити їх характер (поважні або неповажні) окремо для неповнолітньої дитини, незалежно від причин відсутності батьків.

Неповнолітня дитина не є самостійним суб'єктом житлових правовідносин, а набуття або втрата права користування житлом дитиною залежить від набуття або втрати такого права її батьками.

Інтереси дитини ОСОБА_3 даним рішенням не порушуються з огляду на те, що неповнолітня ОСОБА_3 у даному будинку не проживає.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідачі зареєстровані, але з вересня 2011 виїхали з будинку позивачки і в ньому по сьогоднішній день не проживають, а позивач позбавлений можливості повною мірою володіти, користуватись та розпоряджатися вищезазначеним будинком, чим обмежуються його права як власника згаданого об'єкта нерухомості.

Керуючись ст.ст. 263-265, 267, 280, 284 ЦПК України, ст.ст. 391, 405 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6 такими, що втратили право на користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя В. М. Сивак