27.03.2018 Провадження №2/389/159/18
Рішення

іменем України

27 березня 2018 року Знам'янський міськрайонний суд

Кіровоградської області

у складі: головуючого судді Савельєвої О.В.,

за участю секретаря судового засідання Солонько К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні залу суду в місті Знам'янка Кіровоградської області за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визнати укладеною додаткову угоду №3 від 01 лютого 2018 року до договору оренди землі від 16 вересня 2009 року за №09, укладену між Головним управлінням Держгеокадастру у Кіровоградській області та нею щодо земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 35,3193 га із земель резерву Цибулівської сільської ради Знам'янського району Кіровоградської області з кадастровим номером НОМЕР_1, у редакції, що була нею запропонована з врахуванням всіх змін та доповнень, в якій викласти у новій редакції пункт п.40 Договору оренди землі від 16.09.2009 року, зареєстрованого за №09 від 16 вересня 2009 року: «п.40 Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Право на оренду земельної ділянки переходить після смерті фізичної особи-орендаря, якщо інше не передбачено договором оренди, до спадкоємців, а в разі їх відмови чи відсутності таких спадкоємців - до осіб, які використовували цю земельну ділянку разом з орендарем і виявили бажання стати орендарями в разі, якщо це не суперечить вимогам Земельного кодексу України та цього Закону. У разі засудження фізичної особи-орендаря до позбавлення волі або обмеження його дієздатності за рішенням суду право на оренду земельної ділянки переходить до одного з членів його сім'ї, який виявив бажання і може відповідно до закону стати орендарем, а в разі його відмови або відсутності таких - до осіб, які використовували цю земельну ділянку разом з орендарем, за їх згодою, якщо це не суперечить вимогам Земельного кодексу України та цього Закону.». Інші умови договору оренди землі від 16.09.2009, зареєстрованого за №09 від 16 вересня 2009 року не порушені та залишаються без змін. Укладення цієї додаткової угоди не є підставою для відмови від зобов'язань, визначених договором оренди землі за період дії цього договору. Додаткова угода є невід'ємною частиною договору оренди землі від 16.09.2009, зареєстрованого за №09 від 16 вересня 2009 року.

В обґрунтування позовної заяви зазначено, що 16.09.2009 Знам'янським міськрайонним відділом КРФ ДП «ЦДЗК» за №09 зареєстрований договір оренди землі від 16.09.2009, який укладений між Знам'янською районною державною адміністрацією Кіровоградської області та ОСОБА_1 щодо земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 35,3193 га із земель резерву Цибулівської сільської ради Знам'янського району Кіровоградської області з кадастровим номером НОМЕР_1 зі строком дії на три роки. На підставі розпорядження голови Знам'янської районної державної адміністрації Кіровоградської області №343-р, дію зазначеного договору 27.06.2012 поновлено на три роки та укладено додаткову угоду від 06.12.2012, яка зареєстрована у відділі Держкомзему у Знам'янському районі Кіровоградської області 06.12.2012 за №0318. У подальшому, у зв'язку зі змінами в законодавстві, на підставі додаткової угоди №2 від 22.12.2015, відповідачем поновлено вказаний договір оренди земельної ділянки на сім років, тобто до 16.09.2022. Земельна ділянка перебуває в оренді позивача на підставі підписаного позивачем та відповідачем акту прийому передачі земельної ділянки від 22.12.2015. Враховуючи свій похилий вік та можливості переходу права на оренду земельної ділянки до спадкоємців, як це передбачено ч.1 ст.7, ст.31, ч.4 ст.32 Закону України «Про оренду землі», з метою приведення договірних умов у відповідність з вимогами Закону України «Про оренду землі», забезпечення захисту права на орендовану земельну ділянку на рівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону, позивач 25.01.2018 звернулася до відповідача з проханням внести зміни до вказаного договору оренди землі шляхом укладення додаткової угоди, а саме п.40 договору викласти у новій вищевказаній редакції. Про результати розгляду та прийняте рішення просила письмово повідомити на поштову адресу у встановлений законом строк, долучивши всі примірники належним чином оформленої, підписаної та завіреної печаткою установи додаткової угоди, проекти якої оформлені та підписані нею й долучені до цього звернення направлені відповідачу. Державну реєстрацію додаткової угоди зобов'язалася провести за власний рахунок, після чого один примірник зареєстрованої угоди зобов'язалася письмово направити на адресу відповідача. Запропоновані зміни у додатковій угоді до договору оренди землі не є істотною умовою договору. Поштою вона отримала листа від 14.02.2018 №О-659/0-916/0/17-18 за підписом начальника Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області Зінченка І.І., в якому їй відмовлено щодо внесення змін до пункту 40 договору оренди без зазначення жодних причин та обставин, посилання на наявність наказу про прийняте рішення та мотивування відмови зазначений лист не містить, посилання на законодавчі чи нормативні акти або взагалі на будь-які обставини відмови відсутні, тому ОСОБА_1 вважає, що відповідач необґрунтовано відмовив в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі. З 01.01.2013 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» від 06.09.2012, відповідно до якого, районні державні адміністрації не наділено повноваженнями щодо розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності за межами населених пунктів, вказані повноваження передано до центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальних органів. Орендодавцем земель сільськогосподарського призначення державної власності за межами населених пунктів Кіровоградської області визначено відповідача, тому він є розпорядником земель і за договором оренди землі, укладеним 16.09.2009. Зі свого боку ОСОБА_1 виконує умови договору оренди в повному обсязі, претензії від відповідача про невиконання чи неналежне виконання умов договору протягом строку дії договору відсутні. Вона продовжує користуватися земельною ділянкою в даний час, належно виконує свої обов'язки за договором оренди та сплачує орендну плату за землю. Пунктом 40 договору оренди обмежуються її права щодо переходу права оренди на земельну ділянку до другої особи всупереч ч.1, ч.2 ст.7 Закону України «Про оренду землі». Крім того, даний пункт договору суперечить вимогам діючого законодавства, оскільки навіть за рішенням суду не передбачає переходу права оренди до спадкоємців. Враховуючи викладене, позивач у порядку захисту своїх порушених прав просить визнати додаткову угоду укладеною за рішенням суду.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явилася, але її представник подав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд справу розглядати за його відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, але надіслав суду клопотання, в якому просив відмовити в задоволенні позову та розглядати справу за його відсутності. Також він надіслав суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі, оскільки будь-які порушення прав, свобод та інтересів позивача з боку Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області відсутні. Належні докази та посилання щодо незаконності дій відповідача також відсутні. Договір оренди земельної ділянки не суперечить Закону України «Про оренду землі» та відповідає типовому договору оренди землі, затвердженому постановою КМУ України від 03.03.2004 №20. Даний договір особисто підписано позивачем, що свідчить про те, що при його підписанні ОСОБА_1 погодилася на умови даного договору, в тому числі була згодна й з пунктом 40 договору. Таким чином, позовні вимоги є незаконними, безпідставними та необґрунтованими.

У відповіді на відзив ОСОБА_1 наполягала на тому, що пунктом 40 договору оренди обмежуються її права щодо переходу права оренди на земельну ділянку до другої особи всупереч ч.1, ч.2 ст.7 Закону України «Про оренду землі», а також на тому, що даний пункт договору суперечить вимогам діючого законодавства, оскільки навіть за рішенням суду не передбачає переходу права оренди до спадкоємців.

Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступне.

Між Знам'янською районною державною адміністрацією Кіровоградської області та ОСОБА_1 16.09.2009 укладено договір оренди землі щодо земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 35,3193 га із земель резерву Цибулівської сільської ради Знам'янського району Кіровоградської області з кадастровим номером НОМЕР_1 зі строком дії на три роки. Даний договір оренди землі зареєстрований Знам'янським міськрайонним відділом КРФ ДП «ЦДЗК» 16.09.2009 за №09 (а.с.12-14).

На підставі розпорядження голови Знам'янської районної державної адміністрації Кіровоградської області №343-р, дію вказаного договору 27.06.2012 поновлено на три роки, у зв'язку з чим укладено додаткову угоду від 06.12.2012, яка зареєстрована у відділі Держкомзему у Знам'янському районі Кіровоградської області 06.12.2012 за №0318 (а.с.15, 16).

Додаткову угоду №2 до договору оренди землі від 16.09.2009 між Головним управлінням Держгеокадастру у Кіровоградській області та ОСОБА_1 укладено 22.12.2015. Даною додатковою угодою поновлено вказаний договір оренди земельної ділянки на сім років, тобто до 16.09.2022 (а.с.17).

Акт прийому передачі земельної ділянки в оренду від 22.12.2015 свідчить про те, що земельна ділянка передана в оренду ОСОБА_1 (а.с.18).

Лист від 25.01.2018, примірник додаткової угоди №3, поштова квитанція та опис вкладення у цінний лист свідчать про те, що ОСОБА_1 25.01.2018 звернулася до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області з проханням внести зміни до договору оренди землі від 16.09.2009 шляхом укладення додаткової угоди, а саме п.40 договору просила викласти в наступній редакції: «п.40 Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Право на оренду земельної ділянки переходить після смерті фізичної особи-орендаря, якщо інше не передбачено договором оренди, до спадкоємців, а в разі їх відмови чи відсутності таких спадкоємців - до осіб, які використовували цю земельну ділянку разом з орендарем і виявили бажання стати орендарями в разі, якщо це не суперечить вимогам Земельного кодексу України та цього Закону. У разі засудження фізичної особи-орендаря до позбавлення волі або обмеження його дієздатності за рішенням суду право на оренду земельної ділянки переходить до одного з членів його сім'ї, який виявив бажання і може відповідно до закону стати орендарем, а в разі його відмови або відсутності таких - до осіб, які використовували цю земельну ділянку разом з орендарем, за їх згодою, якщо це не суперечить вимогам Земельного кодексу України та цього Закону». Про результати розгляду та прийняте рішення просила письмово повідомити на поштову адресу у встановлений законом строк, долучивши всі примірники належним чином оформленої додаткової угоди, проекти якої оформлені та підписані нею й долучені до цього звернення, направлені відповідачу. Також, ОСОБА_1 державну реєстрацію додаткової угоди зобов'язалася провести за власний рахунок, після чого один примірник зареєстрованої угоди зобов'язалася письмово направити на адресу відповідача (а.с.19, 20, 21, 22).

У листі від 14.02.2018 №О-659/0-916/0/17-18 Головним управлінням Держгеокадастру у Кіровоградській області ОСОБА_1 відмовлено щодо внесення змін до пункту 40 договору оренди землі від 16.09.2009 (а.с.23).

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.124 Земельного кодексу України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Відповідно до ч.4 ст.4 Закону України «Про оренду землі», орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у державній власності, є органи виконавчої влади, які відповідно до закону передають земельні ділянки у власність або користування.

Згідно з ч.4 ст.122 Земельного кодексу України, центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Тож, з викладених норм права вбачається, що відповідачем правомірно передано ОСОБА_1 земельну ділянку сільськогосподарського призначення державної власності в оренду.

Відповідно до ст.792 ЦК України, за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Земельна ділянка може передаватись у найм разом з насадженнями, будівлями, спорудами, водоймами, які знаходяться на ній, або без них. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

З аналізу статті 792 ЦК України вбачається, що майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства щодо договору, договору найму, регулюються актами земельного законодавства - ЗК України, Законом України «Про оренду землі».

Договір найму припиняється у разі смерті фізичної особи - наймача, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст.781 ЦК України).

Статтею 1 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно з ч.1 ст.7 Закону України «Про оренду землі», право на оренду земельної ділянки переходить після смерті фізичної особи - орендаря, якщо інше не передбачено договором оренди, до спадкоємців, а в разі їх відмови чи відсутності таких спадкоємців - до осіб, які використовували цю земельну ділянку разом з орендарем і виявили бажання стати орендарями в разі, якщо це не суперечить вимогам Земельного кодексу України та цього Закону.

Частиною 2 статті 7 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що у разі засудження фізичної особи - орендаря до позбавлення волі або обмеження його дієздатності за рішенням суду право на оренду земельної ділянки переходить до одного з членів його сім'ї, який виявив бажання і може відповідно до закону стати орендарем, а в разі його відмови або відсутності таких - до осіб, які використовували цю земельну ділянку разом з орендарем, за їх згодою, якщо це не суперечить вимогам Земельного кодексу України та цього Закону.

Відповідно до ст.30 Закону України «Про оренду землі», зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.

Згідно з п.4 ч.1 ст.31 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі припиняється в разі смерті фізичної особи - орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки.

Таким чином, частина 1 статті 7 Закону України «Про оренду землі» застосовується лише якщо інше не передбачено договором оренди.

Частиною ж 2 вказаної статті імперативно встановлено, що у разі засудження фізичної особи - орендаря до позбавлення волі або обмеження його дієздатності за рішенням суду право на оренду земельної ділянки переходить до одного з членів його сім'ї, який виявив бажання і може відповідно до закону стати орендарем, а в разі його відмови або відсутності таких - до осіб, які використовували цю земельну ділянку разом з орендарем, за їх згодою.

Пунктом 40 договору оренди землі від 16.09.2009, передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору. Право на орендовану земельну ділянку у разі смерті фізичної особи - орендаря, засудження або обмеження її дієздатності за рішенням суду не переходить до спадкоємців або інших осіб, які використовують цю земельну ділянку разом з орендарем.

Договір оренди землі від 16.09.2009 на час розгляду справи діючий та дійсний, що сторонами не оспорюється. Водночас, суд відзначає, що даний пункт договору суперечить нормі ч.2 ст.7 Закону України «Про оренду землі» в частині заборони переходу права на оренду у разі засудження фізичної особи - орендаря до позбавлення волі або обмеження його дієздатності за рішенням суду.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч.1 ст.626 ЦК України).

Частиною 1 статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч.1 та ч.2 ст.651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Таким чином, внесення змін до діючого та чинного договору оренди землі можливе лише за згодою сторін, оскільки інше не встановлено ні договором, ні законом. Право оренди ОСОБА_1 відповідачем не порушене, визнається та не оспорюється. Протилежне позивачем не доведено. Істотних порушень договору відповідачем під час розгляду справи судом не встановлено.

Суд вважає за необхідне зазначити, що у разі внесення змін до договору оренди землі за рішенням суду будуть порушені права відповідача, передбачені ч.1 ст.627 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За таких обставин, аналізуючи та оцінюючи всі докази по справі у їх сукупності, а також встановивши фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для правильного вирішення справи,розглянувши справу в межах заявлених позивачем вимог та обраного позивачем способу захисту, враховуючи, що у встановленому законом порядку договір оренди чи його частина недійсним не визнано,суд приходить до висновку, що позовні вимоги є безпідставними, необґрунтованими, тому у задоволенні позову необхідно відмовити.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, ст.19 Конституції України, ст.ст.626, 627, 651, 781, 792 ЦК України, ст.ст.122, 124 Земельного кодексу України, ст.ст.1, 4, 7, 30, 31 Закону України «Про оренду землі», керуючись ст.ст.76-81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

ухвалив:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі, відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок позивача.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Кіровоградської області. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Знам'янського міськрайонного суду

Кіровоградської області О.В. Савельєва