Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.03.2018 Справа №607/14223/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого Грицака P.M.

за участю секретаря Чех Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:

позивач ОСОБА_1 предявив в суд позов до відповідача ОСОБА_2 про стягнення 2'250 грн. заборгованості за договором оренди, 6'108,31 грн. за спожиті комунальні послуги, 3'862,62 грн. завданої матеріальної шкоди, 231,94 грн. інфляційних витрат та 104 грн. трьох процентів річних за користування чужими коштами. В обґрунтування вказаних вимог зазначає, що відповідач орендував у нього квартиру АДРЕСА_1. За умовами договору він зобовязаний був сплачувати орендну плату та комунальні послуги. Таких своїх зобовязань відповідач не виконав, внаслідок чого заборгував йому вказану орендну плату, а також не вніс кошти за комунальні послуги. Окрім цього наніс йому матеріальні збитки, оскільки пошкодив змішувач, газовий шнур, три електророзетки, поламав замки до дверей, забрав плоскогубці, зламав холодильник. Вартість цих предметів та їх встановлення вартувало позивачу, 3'862,62 грн., котрі слід стягнути з відповідача. Також останній зобовязаний відшкодувати йому інфляційні витрати та 3 % річних.

Позивач у судове засідання не зявився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності у якій також зазначає, що позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

ОСОБА_3 повторно у судове засідання не зявився, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Про причини неявки суду не повідомив, а тому відсутні підстави вважати їх поважними. Відзиву на позовну заяву не подав. За даних обставин наявні усі підстави, визначені частиною 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), для ухвалення заочного рішення у справі на підставі частини 4 ст. 223 ЦПК України.

Суд, повно та об'єктивно дослідивши письмові докази у справі, прийшов до переконання, що позов слід задовольнити з огляду на наступне.

Як вбачається з договору оренди від 14 лютого 2017 року позивач (орендодавець) та відповідач (орендар), домовились про те, що орендодавець здав, а орендар прийняв в оренду квартиру АДРЕСА_1 (далі Договір оренди).

Відповідно до пунктів 7,8,9 Договору оренди сторони погодили, що строк оренди складає 12 місяців, орендна плата становить 2'050 грн., окрім якої відповідач зобовязаний сплачувати комунальні послуги.

Частиною 1 ст. 626 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до частини 1 ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. (частина 1 ст. 810 ЦК України)

Відповідно до частин 1, 3 ст. 820 ЦК України розмір плати за користування житлом встановлюється у договорі найму житла. Наймач вносить плату за користування житлом у строк, встановлений договором найму житла. Якщо строк внесення плати за користування житлом не встановлений договором, наймач вносить її щомісяця.

Всупереч вказаним вимогам закону відповідач неналежно виконував умови Договору оренди та не сплатив позивачу орендну плату в сумі 2'250 грн.

Також ОСОБА_2 не в повній мірі сплачував комунальні послуги, чим заборгував позивачу 6'108,31 грн., що підтверджується наданими ОСОБА_1 копіями квитанцій: № 22.09.0020 від 22 вересня 2017 року, № 08.08.0146 від 08 серпня 2017 року, від 01 серпня 2017 року, № 10.07.0014 від 10 липня 2017 року, № 14.06.0000 від 14 червня 2017 року, № 11.05.000 від 11 травня 2017 року, № 07.04.0090 від 07 квітня 2017 року та № 13.02.0203 від 13 лютого 2017 року.

Таким чином, відповідач, не виконавши зобовязання у строк, встановлений Договором оренди, вважаться боржником, котрий прострочив, відповідно до частини 1 ст. 612 ЦК України.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже обґрунтованими є і вимоги позивача про стягнення з відповідача 231,94 грн. інфляційних витрат та 104 грн. трьох процентів річних.

Окрім цього, як вбачається з наявних у матеріалах справи пояснень ОСОБА_2, накладних та товарних чеків, відповідач за період проживання у квартирі, обумовленій в Договорі оренди, наніс позивачу шкоду на загальну суму 3'862,62 грн.

Частиною 1 та пунктами 1, 3 ч. ст. 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Отже, відповідач зобовязаний відшкодувати позивачу заподіяну шкоду на вказану суму.

Також з відповідача в користь держави слід стягнути 640 грн. судового збору відповідно до частини 6 ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 4, 13, 82, 141, 263, 265, 280-284, ст. 289 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В :

позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) в користь ОСОБА_1 (проживає: ІНФОРМАЦІЯ_2) 12'556 (дванадцять тисяч пятсот пятдесят шість) грн. 87 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь держави 640 (шістсот сорок) грн. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії. Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, визначеному пунктом 15.5 Розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України, до апеляційного суду Тернопільської області шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції, у 30-денний строк з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручену у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий суддяОСОБА_4