Провадження № 2/235/459/18
Справа № 235/7079/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКАЇНИ

16 березня 2018 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

у складі: головуючого судді Назаренко Г.В.

за участю секретаря Муханової В.В.,

розглянувши у спрощеному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 регіонального центру з гідрометеорології, ОСОБА_3 Покровська про відшкодування моральної шкоди у звязку з нещасним випадком на виробництві, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецької області,

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 регіонального центру з гідрометеорології, ОСОБА_3 Покровська про відшкодування моральної шкоди у звязку з нещасним випадком на виробництві.

Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 2 лютого 2018 року до участі в справі залучено правонаступника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального старування України в Донецькій області.

В обґрунтування позову позивачка послалася на те, що вона працювала у відповідача метеостанції Покровська (колишня назва метеостанція Красноармійськ), який є структурним підрозділом відповідача ОСОБА_2 регіонального центру з гідрометеорології в якості учня молодшого техніка метеостанції Красноармійської з 10 листопада 1985 року по 24 березня 1986 року.

13 грудня 1985 року о 16 годині 30 хвилин з нею трапився нещасний випадок на виробництві.

27 січня 1986 року був складений акт про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом за формою Н-1.

Згідно виписки з акту огляду МСЕК від 31 серпня 2007 року їй встановлено 10 % втрати працездатності у звязку з трудовим каліцтвом - закритий перелом малоберцової кістки лівої голені безстроково та призначено медикаментозне лікування.

Оскільки втрата працездатності спричинила їй фізичні та моральні страждання, призвела до порушення нормальних соціальних звязків, необхідності додавання додаткових зусиль для організації життя, заподіяну моральну шкоду, просила відшкодувати їй за рахунок відповідача ОСОБА_2 регіонального центру з гідрометеорології шляхом стягнення одноразової грошової компенсації в розмірі 20000 грн.

Відповідач ОСОБА_2 регіональний центр з гідрометеорології надав відзив на позовну заяву, в якому послався на те, що позивач працювала на метеостанції Покровська (раніше - Красноармійська), яка є структурним підрозділом відповідача ОСОБА_2 регіонального центру з гідрометеорології у період з 10.11.1985р. по 24.03.1986р.

Однак, відповідно до наданих до позову письмових доказів, позивач працювала з 10.11.1985р. по 24.03.1986р. в ОСОБА_4 республіканському управлінні по гідрометеорології та контролю природної середи на метеостанції Красноармійське. У цей період ОСОБА_2 ЦГМ не існував як самостійна організація, а функціонував як структурний підрозділ ОСОБА_4 республіканського управління по гідрометеорології та контролю природної середи.

Згідно з наказом № 288 від 14.11.1988 року ОСОБА_4 республіканського управління по гідрометеорології та контролю природної середи ОСОБА_2 ЦГМ було переведено на самостійний баланс та підпорядковано йому всі організації Укргідромета, розташовані на території Донецької області тільки з 01.01.1989р.

Відповідно до наказу № 288 від 14.11.1988 року наказом ОСОБА_4 республіканського управління по гідрометеорології та контролю природної середи №38/к від 13.01.1989 року ОСОБА_2 ЦГМ з 01.01.1989 року був переданий особовий склад організацій, у тому числі і метеостанції Красноармійське.

Таким чином, будь які виплати, у тому числі і лікарняні по листку непрацездатності були виплачені позивачу ОСОБА_4 республіканським управлінням по гідрометеорології та контролю природної середи (вказано у п. 17.2. Акту №1 про нещасний випадок на виробництві від 27.01.1986 року (надалі - ОСОБА_5)).

Згідно до пояснень щодо заповнення акту форми Н-1 (сторінка 4 ОСОБА_5) у пункті 15.1. вказується основна причина нещасного випадку. Як вбачається з п. 15.1. Акту причиною нещасного випадку з позивачем комісією встановлено - особиста необережність потерпілої, поспішність дій (зістрибування з висоти 0,75 м). Крім того, у пункті 14 ОСОБА_5 викладені обставини справи, згідно з якими Позивач самостійно допустив виконання роботи, яка призвела до нещасного випадку, чим порушив вимоги законодавства про охорону праці. Позивач виконував роботу, яка не була внесена до її посадової інструкції.

Позивач в позові вказує на прямий взаємозвязок між травмою, що сталася 13.12.1985 року, та болю у нозі, що турбує її нині, посилаючись на довідку МСЕК №068124 від 31.08.2007.

Відповідач з таким припущенням не погоджується з таких підстав.

По-перше, при неправильно призначеному лікуванні або недотриманні хворим всіх методів лікування можуть виникнути різні ускладнення, у тому випадку і остеоартроз. Будь-яких доказів того, що у період з 13.12.1985 року до відтепер позивач своєчасно звертався за реабілітаційною допомогою до кваліфікаційних спеціалістів стежив за своїм взуттям (тобто вживав всіх необхідних заходів щодо повного одужання) до матеріалів справи не надано.

По-друге, позивач у двомісячний строк з закриття лікарняного після перелому малогомілкової кістки приступила до роботи, та щонайменш 15 років має безперервного стажу на інших підприємствах. На думку відповідача позивач повинен довести відсутність причинно-наслідкових звязків між зовнішніми умовами, в яких вона перебувала (умови роботи, користування транспортом та ін.) і станом організму до моменту встановлення втрати працездатності, тобто 31.08.2007р.

Предявляючи вимоги про стягнення з відповідача моральну шкоду, позивач не надала жодних належних та допустимих доказів в обґрунтування її наявності та розміру. Також, не надано ніяких доказів стосовно того, що позивачу було відмовлено у праці на роботах з підвищеними навантаженнями.

Позивачем не доведено неправомірність дій відповідача, наявність причинного зв'язку між діями відповідача та завданою моральною шкодою, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Позивачем предявлений позов спільно до двох позивачів: перший до ОСОБА_2 регіонального центру з гідрометеорології, другий до ОСОБА_3 Покровська.

ОСОБА_3 Покровськ є структурним підрозділом ОСОБА_2 регіонального центру з гідрометеорології та не є юридичною особою, а тому не може приймати процесуальну співучасть у даній справі.

У звязку з вищевикладеним відповідач просив відмовити позивачу в задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_3 Покровськ відзив у визначений законом строк не надавав.

Представник третьої особи Покровське відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецької області ОСОБА_5 в судове засідання не зявилася, надала заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутністю на розсуд суду. В наданих письмових поясненнях зазначила, що 31.08.2007 року Міжрайонна травматологічна МСЕК встановила ОСОБА_1 10% відсотків втрати працездатності безстроково.

На підставі чого 30.01.2008 року ОСОБА_1 1953 р/н. звернулася до Покровського відділення з заявою про призначення їй страхових виплат у звязку з нещасним випадком на виробництві.

Покровським відділенням 20.01.2008 року було винесено постанову №17 про призначення страхових виплат ОСОБА_1, а саме одноразову допомогу в разі стійкої втрати працездатності в розмірі 2631,20 грн. та щомісячну грошову суму в розмірі часткової чи повної втрати професійної працездатності в розмірі 32.89 грн.

Покровське відділення продовжує виплачувати призначену щомісячну страхову виплату ОСОБА_1 в розмірі 197,76 грн. Відповідачі по справі не перебувають на обліку у Покровському відділенні.

Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково.

Судом встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини.

Позивачка працювала в ОСОБА_4 республіканському управлінні по гідрометеорології та контролю природної середи в якості учня молодшого техніка метеостанції Красноармійської з 10 листопада 1985 року по 24 березня 1986 року. Навчання припинено за власним бажанням по догляду за дитиною дошкільного віку ст. 38 КЗпП УССР.

13 грудня 1985 року о 16 годині 30 хвилин під час виконання трудових обовязків з позивачкою трапився нещасний випадок, повязаний з виробництвом, внаслідок чого вона отримала закритий перелом малоберцової кістки лівої голені, про що 27 січня 1986 року був складений акт про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом по формі Н-1 № 1.

Згідно виписки з акту огляду МСЕК від 31 серпня 2007 року їй встановлено 10 % втрати працездатності у звязку з трудовим каліцтвом безстроково та призначено медикаментозне лікування.

Правовідносини сторін регулюються статтею 273-1 КЗпП України, за якою відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань або втрати нормальних життєвих звязків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного звязку між попередніми умовами.

Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я.

Згідно з розясненнями, даними в п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 зі змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року № 5, відповідно до ст.273-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоровя умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обовязок відшкодування моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Відповідно до ч.1 ст.153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких частиною 2 указаної статті цього Кодексу покладено на власника або уповноважений ним орган.

Судом установлено, що втрата професійної працездатності позивача настала внаслідок нещасного випадку на виробництві, отже роботодавець не забезпечив створення нешкідливих не небезпечних умов праці.

Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами.

Факт спричинення моральної шкоди позивачці, яка полягає в душевних стражданнях, яких вона зазнала і зазнає у звязку з ушкодженням здоровя, повязаним із виконанням трудових обовязків, неможливість його відновлення, порушенні нормальних життєвих звязків внаслідок неможливості продовжувати активне життя, обмеженням умов праці, у судовому засіданні доведений дослідженими письмовими доказами по справі: копіями трудової книжки, акту про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, довідкою МСЕК, епікрізом історії хвороби.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 1-рп/2004 від 27 січня 2004 року за наявності у потерпілого стійкої втрати професійної працездатності висновок МСЕК про факт спричинення моральної шкоди не потребується. Позивачу висновком МСЕК встановлена стійка втрата професійної працездатності, отже ствердження відповідача про необхідність встановлення факту заподіяння позивачу моральної шкоди висновком МСЕК є безпідставним.

При встановленні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, суд виходить з принципів розумності та справедливості, враховує фактичні обставини справи: тяжкість ушкодження здоровя, глибину, характер і тривалість страждань, наявність вимушених змін у його життєвих стосунках, потребу у медичній та соціальній допомозі, молодий вік позивача.

З урахуванням конкретних обставин справи, суд вважає, що сума, яку просить стягнути позивач, надмірна, і визначає розмір грошової компенсації за спричинену моральну шкоду в 5000 грн.

Відповідно до ст.48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Враховуючи, що позовні вимоги до відповідача ОСОБА_3 Покровськ предявлені до відокремленого підрозділу юридичної особи, який не може бути відповідачем по справі, в задоволенні позову до ОСОБА_3 Покровськ необхідно відмовити.

Згідно ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 регіональний центр з гідрометеорології в дохід держави судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Відповідно до ст.23 ЦК України, ст. ст.153, 237-1 КЗпП України, керуючись ст. ст. 13, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 регіонального центру з гідрометеорології на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди, завданої нещасним випадком на виробництві та його наслідками, 5000 (пять тисяч) гривень.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 Покровська про відшкодування моральної шкоди у звязку з нещасним випадком на виробництві, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецької області, - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 регіонального центру з гідрометеорології, ОСОБА_3 Покровська в дохід держави судовий збір в розмірі 704 (семисот чотирьох) гривень 80 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, повністю або частково до Апеляційного суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1, м. Покровськ Донецької області, вулиця Філатова, будинок 29, код РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_2 регіональний центр з гідрометеорології, м. Маріуполь, проспект Адмірала Луніна, будинок 5, .

Третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору: Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецької області, м. Словянськ Донецької області, вулиця Свободи, будинок 5, код ЄДРПОУ 41325231.

Вступна та резолютивна частини рішення проголошені у судовому засіданні 16 березня 2018 року. Повне рішення складене 26 березня 2018 року.

Суддя Г.В. Назаренко