РІШЕННЯ

іменем України

03 квітня 2018 рокуСправа №451/1328/17
Провадження № 2/451/159/18

Радехівський районний суд Львівської області

у складі головуючого-судді Мулявка О.В.

з участю: секретаря судового засідання Кормилюк Т.С.

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Радехові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Лопатинської селищної ради Радехівського району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

27 вересня 2017 року до суду із позовною заявою звернулася ОСОБА_2, відповідно до вимог якої, просить визнати за нею права власності на земельні ділянки загальною площею 2,4466 га в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обґрунтування позову посилається на обставини, що після смерті ОСОБА_3 - її баби, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, залишилася спадкова маса, у склад якої увійшли земельні ділянки загальною площею 2,4466 га, які виділені для товарного сільськогосподарського виробництва і розташовані на території Лопатинської селищної ради Радехівського району.

На момент смерті баби, яка була одинокою та постійно потребувала стороннього догляду, вона проживала з нею, таким чином фактично прийняла спадщину, вступивши в управління та володіння майном.

Поряд з цим, оскільки державний акт на право власності на земельну ділянку був виданий після смерті спадкодавця, нотаріус відмовляє позивачу у оформленні його спадкових прав, від так у неї відсутні дієві методи захистити своїх невизнаних прав у позасудовому порядку.

Представник позивача в судовому засіданні збільшив позовні вимоги та просить встановити факт, що його довірителька прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1. При цьому, надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві (а.с.2). Позов просить задоволити.

Представник відповідача - Лопатинської селищної ради Радехівського району, визнавши вимоги та надавши до суду заяву, клопотав про розгляд справи за його відсутності.

Вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

За змістом ч.1 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку може бути встановлений факт родинних відносин між фізичними особами.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8).

Судом встановлено, що до складу спадщини, яка залишилася після смерті спадкодавця ввійшли, окрім іншого, земельні ділянки загальною площею 2,4466 га, що виділені для товарного сільськогосподарського виробництва і розташовані на території Лопатинської селищної ради Радехівського району (а.с.9).

Державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 виданий Радехівською районною радою на ім'я ОСОБА_3 17 липня 2000 року, тобто після смерті останньої (а.с.9).

Також, що стосується прийняття позивачем спадщини після смерті ОСОБА_3, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Норми п.5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР.

Тобто, у разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців

Таким чином, на думку суду, спірні правовідносини щодо спадщини, яка відкрилась внаслідок смерті ОСОБА_3, регулюються чинним на той час Цивільним кодексом Української РСР.

У відповідності до ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Згідно ст.525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

За нормами ст.529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини не має в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Кровне споріднення позивача із спадкодавцем наведено судом вище.

Також, згідно ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

У відповідності до ч.ч.1,2 ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Із довідки Лопатинської селищної ради Радехівського району №797 від 11.05.2017 року беззаперечно визначається, що ОСОБА_2 фактично прийняла спадщину, вступивши в управління і володіння майном померлої ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки єдина яка проживала з спадкодавцем на момент її смерті та вела за нею догляд (а.с.7).

У відповідності до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

Відсутність у ОСОБА_2 належних правовстановлюючих документів на спадкову масу, зокрема наявність обставин, що державний акт на право приватної власності на земельну ділянку виданий після смерті спадкодавця, про що констатовано вище, в цілому унеможливлює реалізацію її спадкових прав у позасудовому порядку.

Під час вирішення позовних вимог, судом, окрім іншого, приймаються до уваги обставини визнання представником відповідача позовних вимог і така позиція сторони, із врахуванням обставин констатованих судом, жодним чином не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Приймаючи до уваги вищенаведене, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, відсутність відомостей про наявність можливих претендентів на спадкову масу, суд приходить до висновку, що позовні вимоги сторони щодо визнання права власності в порядку спадкування є законними та обґрунтованими і, відповідно такими, що підлягають до задоволення.

З огляду на позицію представника позивача щодо вирішення питання судових витрат, суд вважає за можливе не здійснювати розподіл таких.

Керуючись ст.ст.10,12,13,81,89,258-259,263-265,315 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Встановити факт прийняття ОСОБА_2 спадщини після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку загальною площею 2,4466 га, яка складається з двох земельних ділянорк площами 1,6160 га та 0,8306 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Лопатинської селищної ради Радехівського району Львівської області, в порядку спадкування, після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Львівської області шляхом подання через Радехівський районний суд Львівської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

ГоловуючийМулявка О. В.