Провадження № 2/344/1823/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

20 березня 2018 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Татарінової О.А.

секретаря Бухвак І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Івано-Франківську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення інфляційних втрат та 3% річних, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідачів, на обґрунтування якого вказав, що 27.03.2013 року Івано-Франківський міський суд прийняв рішення про стягнення з відповідачів в солідарному порядку на користь позивача 76624,15грн. збитків, завданих неповерненням в строк грошових внесків і відсотків згідно Договору № 284/08 від 10.06.2008 року і додаткових угод від 26.08.2008 року та від 16.01.2009 року про залучення внеску члена кредитної спілки на депозитний рахунок. Дане рішення було звернуто до виконання у ВДВС Івано-Франківського МУЮ. Постановою від 21.06.2013 року було відкрито виконавче провадження, а постановою від 30.06.2015 року виконавчі листи у даному провадженні повернуто стягувачу. 31.08.2015 року постановою державного виконавця повторно відкрито виконавче провадження за виконавчими листами, однак до сьогоднішнього дня боржниками збитки не погашені і не виконуються взагалі. Наслідки прострочення боржниками грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3 % річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, що полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Станом на 01.12.2017 року заборгованість ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перед позивачем по несплаті заборгованості згідно рішення Івано-Франківського міського суду від 27.03.2013 року становить 76624,15грн., а тому позивач вважає, що має право на отримання відшкодування інфляційних втрат та 3% річних від суми боргу. Позивачем відповідно до норм чинного законодавства нараховано збитки від інфляційних втрат за 2014-2017 роки, в сумі 70570,84грн., які складають: за 2014 рік 19079,41грн.; за 2015 рік 33178,26грн.; за 2016 рік 9501,39грн.; за 2017 рік - 8811,78грн. Також позивачем нараховано 3 проценти річних від суми боргу за період з 2013 рік по 2017 рік, що складає 10074,35гн., з яких: за 2013 рік 1119,36грн.; за 2014-2016 роки - 6716,27грн.; за 2017 рік 2238,72грн. Дані нарахування є наслідком невиконання грошового зобовязання, тому позивач просив суд стягнути з відповідачів на його користь 80645,19грн., з яких: 70570,84грн.- інфляційні нарахування за 2014-2017 роки; 10074,35грн. 3 проценти річних за 2013-2017 роки. А також просив стягнути з відповідачів судовий збір.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, суду подав заяву, за змістом якої підтримує позовні вимоги та просить розглянути справу за його відсутності, позов задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причину неявки суду не повідомлено.

З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Враховуючи думку позивача, викладену в письмовій заяві, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно із ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є вкладником кредитної спілки «Християнська злагода» відповідно до договору № 284/08 від 10.06.2008 року, про залучення внеску члена кредитної спілки на депозитний рахунок під 23% річних з виплатою щомісячно. Всього ОСОБА_1 було внесено 25000грн. (а.с.8,9,10).

Як передбачено ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду від 27.03.2013 року позов ОСОБА_1 задоволено частково, стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 76624,15грн. грошових внесків та відсотків на внески, а також 776,04грн. судового збору в дохід держави (а.с.5-7).

В силу ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Тому, заочне рішення Івано-Франківського міського суду від 27.03.2013 року, яке набрало законної сили має для суду преюдиціальне значення.

Виконавче провадження з виконання виконавчого листа №344/1157/2013 від 008.05.2013 року перебуває на виконанні у Івано-Франківському МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області, та згідно листа Івано-Франківському МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області від 04.01.2017 року станом на 04.01.2017 року грошові кошти в сумі 76624,15грн. стягнуті не були (а.с.11,12).

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За підсумками розрахунку позивача загальна сума боргу за прострочення виконання грошового зобов'язання відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України становить: 70570,84грн. інфляційні втрати (за 2014 рік 19079,41грн.; за 2015 рік 33178,26грн.; за 2016 рік 9501,39грн.; за 2017 рік - 8811,78грн. (із розрахунку загального показника індексу інфляції) (а.с.13) + 10074,35грн. - сума трьох процентів річних за період з 2013 рік по 2017 рік, (з яких: за 2013 рік 1119,36грн.; за 2014-2016 роки - 6716,27грн.; за 2017 рік 2238,72грн.) = 80645,19 грн.

Даний розрахунок перевірений судом.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що доводи позивача викладені в позовній заяві знайшли своє підтвердження.

Виходячи з наведеного, дослідивши усі надані сторонами докази у їх сукупності, перевіривши відповідність позовних вимог діючому законодавству України, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову ОСОБА_1, та враховуючи вищенаведене, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, тому позов слід задовольнити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При поданні позову позивач судовий збір не сплачував, а тому судовий збір у сумі 806,45грн. підлягає стягненню з відповідачів в дохід держави.

На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 11, 16, 509, 526, 625 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 12,13, 81, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення інфляційних втрат та 3% річних задовольнити.

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, і/н -НОМЕР_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, і/н -НОМЕР_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_5, і/н - НОМЕР_3, 80645 (вісімдесят тисяч шістсот сорок п'ять) гривень 19 копійок.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, і/н -НОМЕР_1, на користь держави (в спеціальний фонд Державного бюджету України з зарахуванням на рахунок 0001, отримувач коштів ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код за , банк отримувача Головне управління Державного казначейства служби України у м. Києві, код банку отримувача (МФО) 820019, код класифікації доходів бюджету 22030106, код ЄДРПОУ суду 02891693) судовий збір в розмірі 403 (чотириста три) гривні 22 копійки.

Стягнути із ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, і/н -НОМЕР_2, на користь держави (в спеціальний фонд Державного бюджету України з зарахуванням на рахунок 0001, отримувач коштів ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код за , банк отримувача Головне управління Державного казначейства служби України у м. Києві, код банку отримувача (МФО) 820019, код класифікації доходів бюджету 22030106, код ЄДРПОУ суду 02891693) судовий збір в розмірі 403 (чотириста три) гривні 22 копійки.

Заочне рішення може бути переглянуте Івано-Франківським міським судом за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Татарінова О.А.