Справа №461/8240/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2018 року м.Львів

Галицький районний суд м.Львова

в складі

головуючого судді Радченка В.Є.

при секретарі Сидорак М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (80001, Львівська область, м. Сокаль, вул. Героїв УПА, 58/60) до ОСОБА_2 (79016, м.Львів, вул.Шиптицьких, 35/14) про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою за ОСОБА_2, в якому просить розірвати шлюб укладений між нею та ОСОБА_2, зареєстрований 25.07.2014 р. Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис за №384 від 25.07.2014 р. Судові витрати просить покласти на відповідача.

В обгрунтування поданого позову покликається на те, що 25 липня 2014 року, між ОСОБА_1, та ОСОБА_2, Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, було зареєстровано шлюб, прощо було складено відповідний актовий запис за №384. У шлюбі дітей у сторін немає.

Позивач, вважає, що спільне життя з Відповідачем не склалося з причин відсутності взаєморозуміння між нами, байдужості до життя та проблем кожного, відсутності сімейного вогнища, та несумісності їхніх характерів, що почало проявлятися на протязі декількох років їхнього спільного життя.

Позивача зазначає, що шлюб між ними є лише формальним, зважаючи на те, що більше двох років, сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, а також те, що особисті відносини між нею та відповідачем уже тривалий час мають негативний характер, тому відновлення шлюбних відносин є неможливим.

Ухвалою суду від 26.01.2018 р. провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу зупинено, надано сторонам строк для примирення до 01.03.2018 року. /а.с.29-30/.

Однак, примирення між сторонами так і не відбулося, і позивач надалі бажає розірвати шлюб, суд вважає за необхідне поновити провадження у справі.

Позивач та її представник у судове засідання не зявилися, оскільки 27.12.2017 р. подали заяву, в якій просили суд проводити розгляд справи у їх відсутності. Позовні вимоги підтримують повність та просить такі задоволити.

Відповідач у судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час, дату та місце проведення судового засідання, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи в їх сукупності, суд доходить висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

У відповідності до положень ч.2 ст.104, ч.3 ст.105, ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Суд встановив, що 25 липня 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, було зареєстровано шлюб, прощо було складено відповідний актовий запис за №384. /а.с.5/.

У шлюбі дітей у сторін немає.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, спільне життя позивача з відповідачем не склалося з причин відсутності взаєморозуміння між нами, байдужості до життя та проблем кожного, відсутності сімейного вогнища, та несумісності їхніх характерів, що почало проявлятися на протязі декількох років їхнього спільного життя. Більше двох років, сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, а також те, що особисті відносини між позивачем та відповідачем уже тривалий час мають негативний характер, тому відновлення шлюбних відносин є неможливим.

Як розяснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя №11 від 21.12.2007 р., проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Суд враховує те, що сторонам надавався термін для примирення, однак примирення так і не відбулося, і позивач надалі бажає розірвати шлюб.

Згідно ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Отже, наведені обставини приводять суд до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між сторонами неможливі, сім'я розпалась остаточно та шлюб існує формально.

Проаналізувавши вищенаведене та те, що сторони подружніх відносин не підтримують, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, суперечить інтересам сторін, майнових та будь яких інших спорів між позивачем та відповідачем не має, суд доходить висновку, що позов слід задовольнити.

Крім того, у відповідності до ст.141 ЦПК України, у звязку із задоволенням позовних вимог, на відповідача слід покласти документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст.141, 206, 247, 258, 259, 236-265, 351 - 355 ЦПК України, ст.ст. 104, 105, 110, 112, 114 СК України, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 (80001, Львівська область, м. Сокаль, вул. Героїв УПА, 58/60) до ОСОБА_2 (79016, м.Львів, вул. Шиптицьких, 35/14) про розірвання шлюбу про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 25.07.2014 р. Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис №384 від 25.07.2014 р.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 640 грн.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки до Апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд м. Львова. Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 12.03.2018 р.

Суддя Радченко В.Є.