Справа № 500/4128/17
Провадження № 2/500/762/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2018 року

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого Жигуліна С.М.

при секретарі Павлюк Л.П.

за участю представників ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізмаїлі

справу за позовом

ОСОБА_3

до

державного підприємство «Адміністрація морських портів України»

про

стягнення премії та моральної шкоди

В С Т А Н О В И В:

Позивач та її представник пояснили, що позивач працює контролером на контрольно-пропускному пункті загону охорони морського порту служби морської безпеки в Ізмаїльській філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України». Також пояснила, що у червні 2016 року до неї за наказом № 142 від 23 червня 2016 року були застосовані заходи дисциплінарного впливу, що стало наслідком позбавлення її премії за червень, липень та серпень 2016 року. Вказаний наказ № 142 від 23 червня 2016 року визнано недійсним за рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 07 березня 2017 року, яке набуло законної сили за ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 14 червня 2017 року. З урахуванням вказаного просить стягнути на її користь премію за червень 2016 року у розмірі 54,5% за наказом 114-ВУП від 29 липня 2016 року, за липень 2016 року у розмірі 62% за наказом №139-ВУП від 31 серпня 2016 року та за серпень 2016 року в розмірі 42% за наказом № 158-ВУП від 30 вересня 2016 року. Також просить стягнути на її користь денний заробіток 284,57 грн. за знаходження в судовому засіданні апеляційного суду Одеської області та моральну шкоду 20000 грн.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечує, пояснила, що премія відповідно до п.2.1 положення про порядок виплати премії за поліпшення результатів фінансово-економічної діяльності філії працівникам Адміністрації Ізмаїльського морського порту виплачується робітникові за конкретним поданням керівника та стосується лише окладу без додаткової заробітної плати. Проти стягнення витрат денного заробітку 284,57 грн. за знаходження в судовому засіданні апеляційного суду Одеської області не заперечує. Також пояснила, що позивач не надала докази щодо обґрунтування розміру спричиненої їй діями адміністрації порту моральної шкоди.

Вислухавши пояснення, думку захисту, суд вважає заявлені позовні вимоги обгрунтованими.

У відповідності до вимог ст. 13 ч.1 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи в межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих у порядку, передбаченому ст. 81-89 ЦПК України.

Робота позивача контролером на контрольно-пропускному пункті загону охорони морського порту служби морської безпеки в Ізмаїльській філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» відповідачем визнається доведеною обставиною.

Відповідно до вимог ст.2 Закону України «Про оплату праці» структура заробітної плати складається з наступного.

Основна заробітна плата. Це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Долученою до матеріалів справи документацією та поясненнями сторін визначено, що у червні 2016 року до позивача за наказом № 142 від 23 червня 2016 року були застосовані заходи дисциплінарного впливу, що стало наслідком позбавлення її премії за червень, липень та серпень 2016 року.

Вказаний наказ № 142 від 23 червня 2016 року визнано недійсним за рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 07 березня 2017 року, яке набуло законної сили за ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 14 червня 2017 року.

Відповідно до вимог ст.233 ч.2 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

До матеріалів справи не долучені докази наявності порушень з боку позивача, у зв?язку із чим визначені обставини є такими, що зумовлюють задоволення позовних вимог в частині виплати премії за червень 2016 року у розмірі 54,5% за наказом 114-ВУП від 29 липня 2016 року, за липень 2016 року у розмірі 62% за наказом №139-ВУП від 31 серпня 2016 року та за серпень 2016 року в розмірі 42№ за наказом № 158-ВУП від 30 вересня 2016 року, які передбачають розмір преміювання у відсотках співробітникам структурного підрозділу служби морської безпеки, в якому працює позивач.

Відповідно до вимог п.п.2.2 та 2.3 Положення про порядок виплати премії за поліпшення результатів фінансово-економічної діяльності філії працівникам Адміністрації Ізмаїльського морського порту, яке є додатком № 25 до колективного договору, дія якого пролонгована на період, що є предметом дослідження в судовому засіданні, розмір премії встановлюється у відсотках до фонду заробітної плати працівника, а сам фонд складається з величини фактичного фонду основної і додаткової заробітної плати працівника за даний період.

Відповідачем не надано належних доказів, які на підставі бухгалтерських розрахунків підтверджують розмір премії, яка підлягає стягненню за червень 2016 року у розмірі 54,5% за наказом 114-ВУП від 29 липня 2016 року, за липень 2016 року у розмірі 62% за наказом №139-ВУП від 31 серпня 2016 року та за серпень 2016 року в розмірі 42% за наказом № 158-ВУП від 30 вересня 2016 року.

Таким чином суд вирішує питання щодо розміру премій в перерахунку на грошову одиницю з урахуванням даних особового рахунку за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року за табельним номером 18873 ОСОБА_3, ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_1, що становить за червень 2016 року у розмірі 54,5% за наказом 114-ВУП від 29 липня 2016 року 1800,85 грн., за липень 2016 року у розмірі 62% за наказом №139-ВУП від 31 серпня 2016 року 2216,13 грн. та за серпень 2016 року в розмірі 42% за наказом № 158-ВУП від 30 вересня 2016 року 3148,35 грн., що загалом складає 7165,33 грн.

Відповідно до вимог ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв?язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Разом із тим, у відповідності до роз'яснень п.3,5,9 постанови №4 Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року за наступними змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відсутність у позивача вказаних грошей у якості засобів для проживання, право на своєчасне одержання яких гарантується ст.43 Конституції України, зумовлює необхідність додаткових зусиль для організації свого життя, що є підставою для стягнення моральної шкоди, розмір якої суд на підставі засад розумності, виваженості та справедливості визначає у розмірі 1000 грн.

Відповідно до вимог ст. 141-142 ЦПК України розподіляються судові витрати, які були в розмірі 284,57 грн. витрачені позивачем за знаходження в судовому засіданні апеляційного суду Одеської області, проти чого представник відповідача не заперечує та підтверджене ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 14 червня 2017 року.

З урахуванням вказаного загальна сума, що підлягає стягненню, складає 8449,9 грн.

Відповідно до вимог ст. 141-142 ЦПК України розподіляються судові витрати.

Керуючись ст. 263-267 ЦПК України

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Ізмаїльської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на користь ОСОБА_3 8449,9 грн.

Стягнути з Ізмаїльської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на користь держави судові витрати 1762 грн.

Скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку у порядку, передбаченому ст.354 ч.2 ЦПК України.

Суддя: С.М.Жигулін