Справа № 569/8174/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2018 року Рівненський міський суд Рівненської області

в складі головуючого судді Смолій Л.Д.,

при секретарі Хлуд І.П.,

з участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення майнової та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування майнових збитків та моральної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обгрунтування позовних вимог вказує, що 15 лютого 2016 року о 23 год. 10 хв., ОСОБА_4 керуючи автомобілем марки «AUDI 100», номерний знак НОМЕР_1, який належить ОСОБА_3, по вул. Відінська, 10 в м. Рівне, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, не вибравши безпечної швидкості, не врахувавши дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «HUYNDAI SANTA FE», номерний знак НОМЕР_2, під керування позивача. Внаслідок ДТП автомобіль позивача отримав механічні пошкодження. Постановою Апеляційного суду Рівненської області від 17 травня 2016 року ОСОБА_4 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Згідно акту виконаних робіт з технічного обслуговування і ремонту транспортного засобу № 81-743 від 21 квітня 2016 року та товарних чеків № 827 від 18 березня 2016 року, № 842 від 21 квітня 2016 року вартість відновлювального ремонту склала 82 025 грн. Внаслідок пошкодження автомобіль позивача втратив товарний вигляд. ОСОБА_2 є керівником ТОВ «Продакт Компані» і автомобіль використовував для потреб господарської діяльності товариства, проте через пошкодження автомобіля, йому довелось відмовитись від ряду ділових зустрічей, що завдало шкоди діловій репутації. Для ремонту автомобіля позивач змушений був використати кошти сімейного бюджету, що спричинило виникнення стану пригніченості, безпорадності, емоційної напруги, що вплинуло на стосунки в сімї. Моральну шкоду позивач оцінює в розмірі 10 000 грн. Просить позов задовольнити та стягнути з відповідача майнову та моральну шкоду, витрати на правову допомогу, судові витрати.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні, позовні вимоги ОСОБА_2 підтримав повністю, з підстав викладених в позовній заяві, просив їх задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 в судове засідання повторно не зявились, про дату і час розгляду справи повідомлялись належним чином, про причину неявки суд не повідомили.

Згідно ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_1, зясувавши обставини та дослідивши представлені у справі докази, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 15 лютого 2016 року о 23 год. 10 хв., ОСОБА_4 керуючи автомобілем марки «AUDI 100», номерний знак НОМЕР_1, який належить ОСОБА_3, по вул. Відінська, 10 в м. Рівне, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, не вибравши безпечної швидкості, не врахувавши дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «HUYNDAI SANTA FE», номерний знак НОМЕР_2, під керування позивача. Внаслідок ДТП автомобіль позивача отримав механічні пошкодження.

Постановою Апеляційного суду Рівненської області від 17 травня 2016 року ОСОБА_4 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ст.22 ЦК України кожна особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є : втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права ( реальні збитки ).

Згідно із ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.1,2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч.1 ст. 1190 ЦК України, особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

У відповідності до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Відповідно до акту виконаних робіт з технічного обслуговування і ремонту транспортного засобу № 81-743 від 21 квітня 2016 року та товарних чеків № 827 від 18 березня 2016 року, № 842 від 21 квітня 2016 року вартість відновлювального ремонту склала 82 025 грн.

З огляду на викладене суд вважає, що підлягає задоволенню позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача вартість майнового збитку в розмірі 82025 грн.

Згідно із ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування.

Згідно із п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може проявлятися, зокрема, в моральних переживаннях в звязку з порушенням права власності.

В обґрунтування розміру завданої моральної шкоди позивач покликається на те, що у звязку з пошкодженням автомобіля відбулися негативні зміни в його житті, пошкоджений автомобіль позивача втратив товарний вигляд, ОСОБА_2 є керівником ТОВ «Продакт Компані» і автомобіль використовував для потреб господарської діяльності товариства. Проте через пошкодження автомобіля, йому довелось відмовитись від ряду ділових зустрічей, що завдало шкоди діловій репутації. Для ремонту автомобіля позивач змушений був використати кошти сімейного бюджету, що спричинило виникнення стану пригніченості, безпорадності, емоційної напруги, що вплинуло на стосунки в сімї. Однак, належних доказів на підтвердження вказаних обставин суду позивачем не надано. Враховуючи обставини завдання моральної шкоди та вину відповідача у вчиненні ДТП, а також, що зазначені позивачем підстави для відшкодування моральної шкоди знайшли своє підтвердження лише частково, виходячи із засад розумності та справедливості, суд визначає розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 4000 грн., які підлягають стягненню з відповідачів.

Частинами 1, 2 ст. 137 ЦПК України зазначено, що витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

У відповідності до ч.3 ст.137 ЦПК України , для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт ( надання послуг ), виконаних адвокатом, та здійснення ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до актів виконаних робіт від 10 лютого 2017 року та 14 березня 2017 року адвокат ОСОБА_5 надав юридичні послуги ОСОБА_2 на суму в розмірі 7500 грн. Вказана сума підтверджується квитанціями до прибуткового касового ордера 10 лютого 2017 року та від 14 березня 2017 року.

Відповідно до акту виконаних робіт від 18 травня 2016 року адвокат ОСОБА_5 надав юридичні послуги ОСОБА_2 на суму в розмірі 5400 грн., однак з переліку наданих юридичних послуг вказаних в акті, вбачається, що вони надавались адвокатом по розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення, тому вказані витрати не відносяться до витрат на правничу допомогу по вказаній цивільній справі.

Враховуючи вищевказане, витрати на правничу допомогу адвоката за розгляд справи, які підлягають стягненню становлять 7500 грн., тому суд стягує витрати на правничу допомогу з відповідачів в розмірі 7500 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідачів на користь позивача судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись ст.22, 23, 1166, 1167,1187, 1190,1192 ЦК України, ст.ст.141,263-265, 280-284 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення майнової та моральної шкоди- задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_2 майнову шкоду в розмірі 82025 (вісімдесят дві тисячі двадцять п'ять) грн. 00 коп.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 4000 (чотири тисячі) грн.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу в розмірі 7500 (сім тисяч п'ятсот) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користьТерещука ОСОБА_6 судовий збір в розмірі 730 ( сімсот тридцять) грн. 13 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користьТерещука ОСОБА_6 судовий збір в розмірі 730 ( сімсот тридцять) грн. 13 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

ОСОБА_2, 47002, Тернопільська область, м.Кременець, вул. 107 Кременецької дивізії, буд. 28-А.

ОСОБА_3, 33018, м. Рівне, вул. Курчатова, 13-А.

ОСОБА_4, 35431, Рівненська область, Гощанський район, с.Бабин, вул. Радгоспна, буд. 24.

Повне судове рішення складено 02 березня 2018 року

Суддя: