ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.03.2018 Справа №607/3241/18

01 березня 2018 року м.Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

Головуючого судді Черніцької І.М.

присяжних ОСОБА_1,

ОСОБА_2

при секретарі судового засідання Осів І.В.

з участю - перекладача ОСОБА_1

прокурора -Галас Н.В.

представника ТОККПНЛ

лікаря-прихіатра-Бойчак О.В.

ОСОБА_3, ОСОБА_4,

представника управління

соціальної політики -ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою лікаря-психіатра Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні ОСОБА_6 про госпіталізацію до психіатричного закладу ОСОБА_3 у примусовому порядку,-

В С Т А Н О В И В:

Лікар-психіатр Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні ОСОБА_6 звернулася до суду із заявою про госпіталізацію ОСОБА_3 до психіатричного закладу, у примусовому порядку без її згоди.

В обґрунтування вимог лікар-психіатр посилається на те, що ОСОБА_3 поступила в стаціонар Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні 26 лютого 2018 року о 11 год. 15 хв. У супроводі матері та сестри. ОСОБА_3 є інвалідом першої групи з дитинства, глухоніма. З раннього дитячого віку відставала у розумовому розвитку, через патологію слуху і мови, не розвивалась інтелектуально. З віком появились порушення поведінки та емоцій. Неодноразово проходила лікування в психіатричному стаціонарі, останній раз у 2014 році. Причиною поступлення 26.02.2018 року є погіршення психічного стану. Після огляду ОСОБА_3 лікар-психіатр дійшов висновку про необхідність її госпіталізації для обстеження та лікування у звязку з наявність у неї тяжкого психічного розладу, що завдає суттєву шкоду його здоровю, погіршенню психічного стану. Вказані обставини також підтвердженні висновком комісії лікарів-психіатрів Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної. Посилаючись на наведене та те, що ОСОБА_3 не може надати усвідомлену згоду на її госпіталізацію, просить задовольнити заяву.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 28 лютого 2018 року ОСОБА_3 призначено перекладача, який володіє технічкою спілкування з глухонімими.

У судовому засіданні лікар психіатр , яка одночасно є і представником Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні ОСОБА_6 заяву підтримала, з підстав викладених у ній. Вказала, що ОСОБА_3 страждає на тяжкий психічний розлад, перебуває на обліку у психоневрологічній лікарні та стаціонарно неодноразово лікувалася. На даний час, у звязку з погіршенням психічного стану потребує госпіталізації до психіатричного закладу з метою лікування.

Прокурор Галас Н.В. у судовому засіданні вказав, що заява лікаря-психіатра Тернопільської обласної клінічної психоневрологічної лікарні про примусову госпіталізацію до психіатричного закладу ОСОБА_3 є обґрунтованою, а госпіталізація ОСОБА_3 у примусовому порядку є доцільною та відповідає її інтересам, оскільки остання є глухонімою та не взмозі надати усвідомлену згоду.

Матір ОСОБА_3 ОСОБА_4 вказала, що донька ОСОБА_3 є інвалідом першої групи, глухоніма, страждає на тяжкий психічний розлад і на даний час потребує госпіталізації до психоневрологічної лікарні для обстеження та лікування.

У судове засідання була доставлена ОСОБА_7, яка є глухонімою, не розуміє та не володіє технікою спілкування з глухонімими, а тому не висловила будь-якої думки щодо госпіталізації з метою лікування та обстеження.

Представник Управління соціальної політики ОСОБА_5 не заперечив щодо задоволення заяви лікаря-психіатра.

Судом встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є інвалідом першої групи з дитинства, довічно, що підтверджується посвідченням серії ААГ № 110441, виданим Козівським управлінням праці та соціального захисту населення від 23.01.2018 року.

ОСОБА_3 є глухонімою, закінчила девять класів школи для глухонімих.

ОСОБА_3 перебуває на диспансерному обліку в лікаря-психіатра амбулаторно-поліклінічного відділення Тернопільської обласної комунальної психоневрологічної лікарні з діагнозом: помірна розумова відсталість з синдромом емоційно-вольової нестійкості.

З висновку комісії лікарів-психіатрів Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні від 26.02.2018 року встановлено, що ОСОБА_3 з раннього дитячого віку відставала в розумовому розвитку від ровесників, через патологію слуху та мови не розвивалась інтелектуально. З віком появились порушення поведінки та емоції. з приводу чого неодноразово стаціонарно лікувалася в психіатричному закладі, остання виписка у 2014 року. Амбулаторно ліки приймає епізодично.

26 лютого 2018 року ОСОБА_3 поступила в стаціонар Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні у супроводі матері ОСОБА_4

Після огляду ОСОБА_3 лікар-психіатр дійшов висновку про необхідність її госпіталізації для обстеження та лікування у звязку з наявність у нього тяжкого психічного розладу, що завдає суттєву шкоду його здоровю, погіршенню психічного стану, безпорадність та неможливість самостійно задовольнити основні життєві потреби

Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів від 26 лютого 2018 року встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, виявляє ознаки вродженого слабоумства, а саме, помірна розумова відсталість з синдромом емоційно-вольової нестійкості. Вказаний діагноз підтверджується змінами в емоційно-вольовій сфері, інтелектуальній, відсутністю критики до свого стану, втратою навиків до самообслуговування. 26 лютого 2018 року ОСОБА_3 поступила до психіатричного закладу внаслідок погіршення психічного стану. З рахуванням вищенаведеного комісія лікарів прийшла до висновку що ОСОБА_3 потребує лікування в закритому психіатричному стаціонарі.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду справи, вважає, що заяву лікаря-психіатра слід задовольнити.

Згідно з вимогами ст. 340 ЦПК України у заяві про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку повинні бути зазначені підстави для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів та інші відповідні матеріали.

В силу вимог ст. 1 Закону України «Про психіатричну допомогу» стаціонарна психіатрична допомога - психіатрична допомога, що включає в себе обстеження стану психічного здоров'я осіб на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами, діагностику психічних розладів, лікування, нагляд, догляд, медико-соціальну реабілітацію осіб, які страждають на психічні розлади, і надається в стаціонарних умовах понад 24 години підряд.

Відповідно до вимог ст. 14 цього ж Закону, особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Особа, яку було госпіталізовано до психіатричного закладу за рішенням лікаря-психіатра на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, підлягає обов'язковому протягом 24 годин з часу госпіталізації огляду комісією лікарів-психіатрів психіатричного закладу для прийняття рішення про доцільність госпіталізації. У випадку, коли госпіталізація визнається недоцільною і особа не висловлює бажання залишитися в психіатричному закладі, ця особа підлягає негайній виписці.

Згідно з вимогами ст. 16 Закону України «Про психіатричну допомогу» у випадках, коли госпіталізація особи до психіатричного закладу в примусовому порядку визнається доцільною, представник психіатричного закладу, в якому перебуває особа, протягом 24 годин направляє до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про госпіталізацію особи до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону. До заяви, в якій повинні бути викладені підстави госпіталізації особи до психіатричного закладу в примусовому порядку, передбачені статтею 14 цього Закону, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність такої госпіталізації.

Встановлено, що згідно висновку комісії лікарів-психіатрів від 26 лютого 2018 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на диспансерному обліку з діагнозом: помірна розумова відсталість з синдромом емоційно-вольової нестійкості. При огляді ОСОБА_3 26 лютого 2018 року встановлено, що ОСОБА_3 психомоторно розгальмована. Мовному контакту не доступна через сурдомутизм. Емоційно неврівноважена, схильна до імпульсивних дій. Вольові якості знижені. Інтелектуально-мнестичні функції нерозвинуті. Критика відсутня. Навики по самообслуговуванню не розвинуті. Комісія лікарів прийшла до висновку, що ОСОБА_3 потребує госпіталізації, оскільки страждає на тяжкий психічний розлад, внаслідок чого не спроможна задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що госпіталізація ОСОБА_3 до психіатричного закладу в примусовому порядку є доцільною, тому заяву лікаря-психіатра Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні про госпіталізацію ОСОБА_3 до психіатричного закладу у примусовому порядку слід задовольнити.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 3,4 ,259,263,265, 268, 339-342, 354,355 ЦПК України, Законом України "Про психіатричну допомогу", суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву лікаря-психіатра Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні ОСОБА_6 про госпіталізацію до психіатричного закладу ОСОБА_3 у примусовому порядку задовольнити.

Госпіталізували ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, жительку с.Щепанів Козівського району Тернопільської області до Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні ( вул.Тролейбусна,14 м.Тернопіль, ) в примусовому порядку.

Рішення суду підлягає до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення має право на поновлення строку на апеляційне скарження в порядку вимог ч. 2 ст. 354 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 07 березня 2018 року.

Головуюча: І.М. Черніцька

Присяжні: ОСОБА_1

ОСОБА_2

Головуючий суддяОСОБА_8