Постанова

Іменем України

28 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 368/2048/15-ц

провадження № 61-5700св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Крата В. І., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

представник позивача - ОСОБА_5,

відповідачі - ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, товариство з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс», приватний підприємець ОСОБА_18, Ліщинська сільська рада Кагарлицького району Київської області,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_5 на рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 3 серпня 2016 року у складі судді Кириченка В. І. та на ухвалу апеляційного суду Київської області від 10 листопада 2016 року у складі колегії суддів: Білоконь О. В., Ігнатченко Н. В., Савченка С. І.,

ВСТАНОВИВ :

У листопаді 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс», приватного підприємця ОСОБА_18, Ліщинської сільської ради Кагарлицького району Київської області про переведення прав покупця за договорами, визнання недійсним свідоцтва про право власності на майновий пай, визнання неправомірною передачу майна, зобов'язання приватного підприємця звільнити будівлі та споруди, зобов'язання повернути будівлі і споруди.

Посилаючись на те, що ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17 продали свої частки у праві спільної часткової власності приватному підприємцю ОСОБА_18 і не виконали обов'язку письмово повідомити його як співвласника майнового фонду про намір продати частку, із зазначенням ціни та умов продажу, чим порушено його переважне право перед іншими на купівлю вказаних часток, позивач просив суд перевести на нього право покупця за договорами купівлі-продажу майнових паїв, укладених між відповідачами та приватним підприємцем ОСОБА_18, визнати недійсним свідоцтво про право власності на майновий пай, виданий Ліщинською сільською радою Кагарлицького району Київської області 28 жовтня 2010 року на ім'я ОСОБА_18, визнати неправомірною передачу майна (будівлі і споруди) приватному підприємцю ОСОБА_18 товариством з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» на підставі актів приймання - передачі від 25 березня 2008 року та від 1 вересня 2010 року, зобов'язати приватного підприємця ОСОБА_18 звільнити будівлі і споруди та повернути їх.

Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 3 серпня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивачем не доведено обставини, на які він посилався в обгрунтування своїх позовних вимог.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 10 листопада 2016 року рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 3 серпня 2016 року залишено без змін.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим, і судом першої інстанції не допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушень норм процесуального права.

У листопаді 2016 року представник ОСОБА_4 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 3 серпня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 10 листопада 2016 року і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_4

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувані рішення є необґрунтованими, оскільки ухвалені на припущеннях, що свідчить про порушення судами норм процесуального права. Крім того, судами не застосовано норми матеріального права, які підлягали застосуванню.

26 грудня 2016 року суддею Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження у даній справі.

Ухвалою колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2017 року справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс», приватного підприємця ОСОБА_18, Ліщинської сільської ради Кагарлицького району Київської області про переведення прав покупця за договорами, визнання недійсним свідоцтва про право власності на майновий пай, визнання неправомірною передачу майна, зобов'язання приватного підприємця звільнити будівлі та споруди та повернути їх призначено до судового розгляду.

Статтею 338 ЦПК України в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Підпунктом 4 пункту першого Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних

справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

5 лютого 2018 року вказану справу передано до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги та скасування оскаржуваних судових рішень.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недоведеність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Наведені в касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 є власником майнового паю члена колективного сільськогосподарського підприємства СТОВ «Україна» на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай (майновий сертифікат) від 21 жовтня 2009 року.

1 вересня 2010 року власники майнових паїв колективного сільськогосподарського підприємства «Україна» (далі - КСП «Україна» ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_19, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17 продали, а ОСОБА_18 купила майнові паї в пайовому фонді майна КСП «Україна».

ОСОБА_4, будучи власником майнового паю члена колективного сільськогосподарського підприємства СТОВ «Україна» в обґрунтування своїх вимог посилався на порушення його прав як співвласника у спільному майні внаслідок укладення відповідачами 1 вересня 2010 року договорів купівлі-продажу майнових паїв в пайовому фонді майна КСП «Україна» та просив перевести на нього права покупця за цими договорами купівлі-продажу.

Право на майновий пай виникає у члена відповідного КСП, засвідчується відповідним документом - майновим сертифікатом і не пов'язується з конкретним майном до його виділення в натурі.

Оскільки позивач є власником майнового паю, засвідченого відповідним документом - свідоцтвом про право власності на майновий пай члена СТОВ «Україна», не пов'язаного з виділеним у натурі майном, - підстав уважати що він є співвласником частки у праві спільної часткової власності колективного підприємства немає.

За таких обставин відсутні підстави для застосування статті 362 ЦК України, адже вона спірні правовідносини не регулює.

Враховуючи указані обставини та виходячи з недоведеності позивачем, що він є співвласником майна в пайовому фонді майна КСП «Україна» правильним є висновок судів першої та апеляційної інстанцій про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_4 про переведення на нього прав покупця за договорами купівлі-продажу.

З цих же підстав відсутні підстави вважати порушеними права позивача внаслідок отримання ОСОБА_18 свідоцтва про право власності на майновий пай, виданого 28 жовтня 2010 року Ліщинською сільською радою Кагарлицького району Київської області на підставі договорів купівлі-продажу майнових паїв.

Суди першої та апеляційної інстанції дійшли обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про визнання неправомірною передачу майна відповідно до актів приймання-передачі від 28 березня 2008 року та 1 вересня 2010 року, за якими ТОВ «Комплекс Агромарс» передало, а приватний підприємець ОСОБА_18 прийняла частину фонду КСП «Україна», оскільки позивачем не доведено обставин, на які він посилався в обґрунтування позову.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду, а ґрунтуються на переоцінці доказів, які були надані сторонами, досліджені та оцінені судами з додержанням норм процесуального права.

Оскаржувані рішення є законними і обґрунтованими й ухваленими з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 3 серпня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 10 листопада 2016 року рішення залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

В. І. Крат

В. П. Курило