"26" березня 2018 р.
Справа № 642/6034/17
Провадження №2/642/122/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2018 року. Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді - Шрамко Л.Л.

з участю секретаря - Бондаренко В.П.,

представника позивача - Кисельової В.С.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південна залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,

встановив:

Представник Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південна залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» у листопаді 2017 року звернувся до суду з позовом, в якому просить: стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача частину позички, неповернутої позивачу, в сумі 260555,76 грн. та пеню у сумі 15254,57 грн. за невиконання умов договору.

В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_2 був прийнятий на роботу 11.02.2004 до державного підприємства «Південна залізниця» на посаду бригадира звільненого Харківської вагонної дільниці ДП «Південна залізниця» згідно наказу від 11.02.2004 №128/ос. Пізніше був переведений на посади старшого майстра, заступника начальника, інженера-технолога Харківської вагонної дільниці ДП «Південна залізниця» Наказом начальника дільниці від 16.09.2011 № 1304/ос був звільнений 16.09.2011 за ст.36 КЗпП України по переведенню до пасажирської служби ДП «Південна залізниця». Наказом начальника пасажирської служби від 19.09.2011 №19/ос ОСОБА_2 був прийнятий на посаду начальника відділу ремонту та експлуатації пасажирських вагонів пасажирської служби ДП «Південна залізниця» з 19.09.2011. Наказом від 30.06.2017 № 250/ос ОСОБА_2 був звільнений 30.06.2017 по п.1.ст.40 КЗпП України у зв'язку зі скороченням штату.У 2013 році відповідач звернувся до позивача щодо покращання його житлових умов шляхом надання безпроцентної позики на придбання житла.

23.12.2013 між позивачем та відповідачем укладено договір №Л-09/Зпоз. про надання безвідсоткової позички (позики), згідно з- яким позивач надав відповідачу безвідсоткову цільову позичку в сумі 350 тис. грн на картковий рахунок у банку, що підтверджується платіжним дорученням від 24.12.2013 № 2841, в порядку та на умовах, встановлених Договором на придбання житла, а Позичальник зобов'язується використати її за цільовим призначенням і повернути вказану позику Позикодавцю у визначений даним договором строк. Із січня 2014 року відповідач почав сплачувати щомісячно платежі на погашення отриманої позички згідно графіку, що є додатком до Договору. Позивач є правонаступником усіх прав і обов'язків Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту.Протоколом засідання правління ПАТ «Укрзалізниця» від 21.10.2015 №1 датою початку фінансово-господарської діяльності ПАТ «Укрзалізниця» було визначено 01.12.2015.Наказом ПАТ «Укрзалізниця» від 26.02.2016 № 144 затверджено Положення про регіональну філію «Південна залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця». З 01.12.2015 всі права і обов'язки позивача за укладеним Договором з Відповідачем перейшли до ПАТ «Укрзалізниця» про що сторони 09.12.2015 уклали додаткову угоду до договору.Пунктом 7.2.8 Договору визначено, що у випадку припинення дії трудового договору, укладеного між Позичальником та Позикодавцем, крім випадку переведення Позичальника на роботу до іншого підприємства залізничного транспорту, Позичальник повинен протягом двох місяців з дня звільнення достроково повернути частину позики, що залишилася. З 01.07.2017 відповідач припинив трудові відносини з позивачем, добровільно частину позички, що залишалася не повернув. Позивачем були направлені відповідачу листи від 03.07.2017 №НЮ-09/180, від 08.09.2017 №НЗ-1-13/292 з вимогою дострокового повернення частини несплаченої суми позики (позички), які станом на 23.11.2017 відповідачем не виконані.Частина позички, що залишилася неповернутою позивачу, складає 260555,76 грн. Пунктом 8.1 Договору встановлено, що за порушення терміну повернення позички з вини працівника сплачується пеня, яка обчислюється від суми простроченого платежу в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період, за який нараховується пеня, за кожний календарний день прострочення. Пеня за невиконання відповідачем умов договору складає 15254,57 грн.

Ухвалою від 22 грудня 2017 року в даній справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження.

23 січня 2018 року представником позивача подано заяву про збільшення позовних вимог та клопотання про розгляд даної справи із викликом сторін. В заяві про збільшення позовних вимог зазначено, що станом на 01.01.2018 сума неповернутої позички складає 256666,88 грн, передбачена п. 8.1 Договору позички пеня за порушення термін її повернення з вини відповідача складає 24301,05 грн. Таким чином, загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем складає 280967,93 грн.

Ухвалою суду від 25 січня 2018 року вищезазначене клопотання представника позивача задоволено, вирішено розглядати справу з викликом сторін.

02 лютого 2018 року на адресу суду надійшов відзив ОСОБА_2 на позовну заяву, в якому він просить відмовити в задоволенні позову, зазначено, що ним позика погашена повністю станом на 01.02.2018, про що надано копії квитанцій. Одночасно відповідач прохав врахувати, що він має на утриманні двох неповнолітніх дітей, був звільнений з вини позивача, лист-вимогу про дострокове повернення частини невиплаченої суми позики він не отримував, усвідомлюючи необхідність виплати позики, сплачував заборгованість згідно графіку погашення заборгованості і це не викликало жодних зауважень у позивача.

06 лютого 2018 року до суду надійшла відповідь представника Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південна залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на відзив ОСОБА_2 У відповіді зазначено, що станом на 02 лютого 2018 року відповідачем погашено частину неповернутої позички у сумі 256666,88 грн., однак залишилася такою, що передбачена умовами укладеного сторонами договору про надання позички (п. 8.1) і підлягає стягненню, пеня у розмірі 24301,05 грн. Крім того, зазначено, що звільнення відповідача сталося на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України в результаті того, що він відмовився від запропонованих йому наявних на той час вакансій.

У судовому засіданні представник позивача Кисельова В.С. уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, зазн6ачила, що суму позички відповідач повністю під час перебування справи у суді погасив..

Відповідач заперечував проти позову, послався на те, що він звільнений не за власною ініціативою, посади, які йому було запропоновано для переводу, не відповідали його раніше займаній посаді, крім того, він не мав би можливості погасити борг, якщо б погодився на таке переведення, враховуючи малий розмір заробітної плати на посадах, які йому було запропоновано. Також зазначив, що на час розгляду справи судом він повністю погасив суму основного боргу, вніс суму позички. У разі, якщо суд прийде до висновку про стягнення з нього пені, просив зменшити розмір стягнення, враховуючи його тяжке матеріальне становище.

Вислухавши доводи я сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

За приписами ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, свобод чи інтересів фізичних осіб , прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи або витребуваних судом доказів.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 був прийнятий на роботу 11.02.2004 до державного підприємства «Південна залізниця» на посаду бригадира звільненого Харківської вагонної дільниці ДП «Південна залізниця» згідно наказу від 11.02.2004 №128/ос. Пізніше був переведений на посади старшого майстра, заступника начальника, інженера-технолога Харківської вагонної дільниці ДП «Південна залізниця» Наказом начальника дільниці від 16.09.2011 № 1304/ос був звільнений 16.09.2011 за ст.36 КЗпП України по переведенню до пасажирської служби ДП «Південна залізниця».

Наказом начальника пасажирської служби від 19.09.2011 №19/ос ОСОБА_2 був прийнятий на посаду начальника відділу ремонту та експлуатації пасажирських вагонів пасажирської служби ДП «Південна залізниця» з 19.09.2011.

Наказом від 30.06.2017 № 250/ос ОСОБА_2 був звільнений 30.06.2017 по п.1.ст.40 КЗпП України у зв'язку зі скороченням штату.

23.12.2013 між позивачем та відповідачем укладено договір №Л-09/Зпоз. про надання безвідсоткової позички (позики).

Згідно п.1.1 Договору Позикодавець надає Позичальнику безвідсоткову цільову позичку (надалі позика) в порядку та на умовах, встановлених Договором на придбання житла, а Позичальник зобов'язується використати її за цільовим призначенням і повернути вказану позику Позикодавцю у визначений даним договором строк.

Пунктом 4.2. Договору визначено, що позика після укладення цього договору перераховується бухгалтерією відокремленого підрозділу «пасажирська служба» на картковий рахунок працівника (Позичальника), що використовується для нарахування заробітної плати, протягом 3 банківських днів з моменту укладання цього договору.

На підставі укладеного договору відповідач отримав позичку в сумі 350 тис. грн на картковий рахунок у банку, що підтверджується платіжним дорученням від 24.12.2013 № 2841.Із січня 2014 року відповідач почав сплачувати щомісячно платежі на погашення отриманої позички згідно графіку, що є додатком до Договору.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 №200 «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця»» утворено публічне акціонерне товариство «Українська залізниця», на базі Державної адміністрації залізничного транспорту, підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, які реорганізовуються шляхом злиття. До переліку підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, на базі яких утворюється публічне акціонерне товариство «Українська залізниця», зокрема увійшло Державне підприємство «Південна залізниця».Законом України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування» визначено правові, економічні та організаційні особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування, управління і розпорядження його майном.Згідно статті 2 зазначеного Закону України товариство є правонаступником усіх прав і обов'язків Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту.Протоколом засідання правління ПАТ «Укрзалізниця» від 21.10.2015 №1 датою початку фінансово-господарської діяльності ПАТ «Укрзалізниця» було визначено 01.12.2015.Наказом ПАТ «Укрзалізниця» від 26.02.2016 № 144 затверджено Положення про регіональну філію «Південна залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця».

З 01.12.2015 всі права і обов'язки позивача (державного підприємства «Південна залізниця») за укладеним Договором з Відповідачем перейшли до ПАТ «Укрзалізниця», про що сторони 09.12.2015 уклали додаткову угоду до договору.

Пунктом 7.2.8 Договору визначено, що у випадку припинення дії трудового договору, укладеного між Позичальником та Позикодавцем, крім випадку переведення Позичальника на роботу до іншого підприємства залізничного транспорту, Позичальник повинен протягом двох місяців з дня звільнення достроково повернути частину позики, що залишилася.

З 01.07.2017 відповідач припинив трудові відносини з позивачем, добровільно частину позички, що залишалася не повернув.

За змістом ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Позивачем були направлені відповідачу листи від 03.07.2017 №НЮ-09/180, від 08.09.2017 №НЗ-1-13/292 з вимогою дострокового повернення частини несплаченої суми позики (позички), які станом на 23.11.2017 були відповідачем не виконані.Частина позички, що з урахуванням уточнених позовних вимог була нарахована позивачем і залишилася неповернутою,- 256666,88 грн.

Станом на 02 лютого 2018 року відповідачем вказана заборгованість погашена повністю, про що позивач зазначив в своїй відповіді на відзив.

Пунктом 8.1 Договору встановлено, що за порушення терміну повернення позички з вини працівника сплачується пеня, яка обчислюється від суми простроченого платежу в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період, за який нараховується пеня, за кожний календарний день прострочення.

Пеня за невиконання відповідачем умов договору за період з 02.09.2017 року станом на 11.01.2018 становить 24301,05 грн. Наданий позивачем розрахунок складений відповідно до умов договору, відповідачем не спростований, тому суд кладе його в основу рішення.

Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Право на неустойку згідно ст.. 550 ЦК України виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Проценти на неустойку не нараховуються. Кредитор не має права на неустойку в разі, якщо боржник не відповідає за порушення зобов'язання (стаття 617 цього Кодексу).

Відповідно до ст. 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно (ч. 1). Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом (ч. 2). Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення (ч. 3).

В п. 27 Постанови Пленуму ВСС України «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 №5 зазначено, що положення ч. 3 ст. 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу.

Подібне зазначено в узагальненні судової практики розгляду цивільних справ, що виникають з кредитних правовідносин підготовленого Верховним судом України: «Хоча зазначене положення ч. 3 ст. 551 ЦК України є правом, а не обов'язком суду, однак, якщо наявні такі обставини, то вони мають ураховуватися судом у разі, якщо на це посилається боржник і просить зменшити розмір неустойки. При цьому на виконання вимог ст. 215 ЦПК суд повинен в обов'язковому порядку мотивувати свій висновок».

Проте згідно правовій позиції ВСУ від 03.09.2014 по справі 6-100цс14 ч. 3 ст. 551 ЦК України може застосовуватись як за клопотанням сторони у справі, так і за ініціативою суду пославшись на ч. 4 ст. 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав.

Також про необхідність застосування ч. 3 ст. 551 ЦК України за ініціативою суду у випадках, коли пеня значно перевищує розмір збитків зазначалось судом касаційної інстанції в ухвалах ВСС України від 29.01.2014 № 6-45806св13 (н/п 22ц/790/6217/13), від 15.10.2014 по справі №6-21626св14 (н/п 22ц/790/2524/14), від 29.10.2014 по справі № 6-6087св14 (н/п 22ц/790/285/14), від 25.03.2015 по справі № 6-869св15 (н/п 22ц/790/7266/14).

При цьому необхідно зазначити, що суд при зменшенні розміру неустойки не обмежений тільки розміром основної заборгованості, оскільки законодавчого обмеження по такому зменшенню не встановлено. Таким чином, суд за наявності обставин встановлених ч. 3 ст. 551 ЦК України за власним переконанням може зменшити розмір неустойки до будь-якого розміру.

Вирішуючи питання щодо стягнення пені у розмірі 24301,05 грн., суд приходить до висновку щодо зменшення даної суми у відповідності до 15000 грн., враховуючи матеріальний стан відповідача: наявність у відповідача на утриманні двох малолітніх дітей, 2011 та 2014 року народження, наявність у нього боргового зобов'язання перед фізичною особою на суму 25000 грн. у зв'язку з необхідністю дострокового погашення боргу позивачу, про що свідчить надана позивачем боргова розписка, розмір доходу відповідача, який у загальному розмірі за серпень-грудень 2017 року склав 17 250 грн., а без податків - 13 886, 25 грн., заробітна плата його дружини - ОСОБА_3 склала за період з 01.01.2017 по 31.12.2017 року 97 682 грн. 47 коп., та сплачено з цієї суми податку 17418, 47 грн.

Враховуючи, що основна сума позички на час винесення рішення суду відповідачем повністю погашена, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південна залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», зменшивши розмір пені, що підлягає стягненню до 15000 грн.

Згідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача у відшкодування понесених позивачем витрат на сплату судового збору слід стягнути 4214,52 грн..

, Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 141, 259, 263-265, 268, 351-352 ЦПК України, ст. ст. 526, 530, 549, 551, 610, 612, 629 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце проживання: 61000, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків № НОМЕР_1), на користь Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південна залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (місцезнаходження: 61052, м.Харків, вул. Євгена Котляра,7, структурний підрозділ «Господарська служба регіональної філії «Південна залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», р/р5199 в ХОУ АТ «Держаний ощадбанк України» (м.Харків, , МФО 351823) пеню за невиконання умов договору у сумі 15 000 грн. ( п'ятнадцять тисяч грн. 00 коп.), а також у відшкодування витрат по сплаті судового збору 4214 грн. 52 коп., а всього стягнути 19 214 грн. 52 коп. (дев'ятнадцять тисяч двісті чотирнадцять грн. 52 коп.).

В інший частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Харківської області у 30-денний строк з дня його проголошення.

Суддя Л.Л. Шрамко