Справа № 629/1290/18
№ провадження 2-н/629/322/18
У Х В А Л А

13.03.2018 року суддя Лозівського міськрайонного суду Харківської області Попов О.Г., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,-

В С Т А Н О В И В :

Стягувач звернулась до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) боржника.

Відповідно до п.п. 4,5 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо: заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не повязана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб; заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не повязана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Сімейним кодексом України передбачені аліментні зобовязання, в тому числі батьків щодо утримання дітей до досягнення ними повноліття (стаття 180 СК України), а також батьків щодо утримання повнолітніх дочок, синів, які продовжують навчання (стаття 199 СК України).

За приписами статті 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання виникає лише за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу (частина 1 статті 199 СК України).

Системний аналіз норм Сімейного кодексу України вказує на відсутність імперативного обовязку утримувати батьками повнолітніх дітей, що продовжують навчання.

Частиною 3 статті 199 СК України передбачено право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів одного з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самих дочки, сина, які продовжують навчання.

Крім цього, у відповідності до частини 2 статті 200 СК України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд повинен взяти до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Таким чином, заявлена заявником вимога про стягнення з боржника аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) не відноситься до вимог, за якими може бути видано судовий наказ.

Відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу.

Враховуючи, що заявлена вимога не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 161, 165 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через Лозівський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги в пятнадцятиденний строк з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя О.Г. Попов