Справа № 493/2031/17
Провадження № 2/493/62/18
12 березня 2018 року м. Балта Одеської області
Балтський районний суд Одеської області в складі:
головуючої - судді Тітової Т.П.
за участю секретаря Сирота О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Балті Одеської області заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2 про вирішення питання по розподілу судових витрат,
Рішенням Балтського районного суду Одеської області від 05.03.2018 року позивачу ОСОБА_3 відмовлено в задоволенні її позову до ФОП ОСОБА_1 про стягнення заробітної плати за роботу у вихідні та святкові дні, за роботу в надурочний та нічний час.

Представник відповідача звернувся до суду із заявою, в якій просить вирішити питання по розподілу судових витрат, яким стягнути з позивача ОСОБА_3 на користь відповідача кошти у сумі 13600 грн., які були витрачені відповідачем на правову допомогу та паливно-мастильні матеріали, стверджуючи, що в судовому засіданні до виходу суду до нарадчої кімнати ним було заявлено клопотання про вирішення питання розподілу судових витрат.

Вирішення даного питання було призначено на 12.03.2018 року та було відображено в короткому рішенні суду.

Сторони до судового засідання не зявилися, відповідно до вимог ч. 4 ст. 270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Відповідно до ч. 1 п. 3) ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Судом встановлено, що 05.03.2018 року рішенням Балтського районного суду Одеської області в задоволенні позову ОСОБА_3 до ФОП ОСОБА_1 про стягнення заробітної плати за роботу у вихідні та святкові дні, за роботу в надурочний та нічний час - відмовлено.

Відповідно до положень п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Із матеріаліа справи вбачається, що у судовому рішенні від 05.03.2018 р. по справі № 493/2031/17, судом не було вирішено питань про судові витрати, які були понесені відповідачем при розгляді даної справи, що полягають у понесених витратах на правову допомогу та витратах на паливно мастильні матеріали, так як представником відповідача, адвокатом ОСОБА_2 у судовому засіданні заявлялось таке клопотання, а тому відповідно до положень ст. 141 ЦПК України понесені судові витрати мають бути стягнуті з позивача на користь відповідача, і підтверджено Угодами та Розрахунками за надану адвокатом ОСОБА_2 правову допомогу відповідачу по справі № 493/2031/17.

За таких підстав, суд вважає заяву представника відповідача адвоката ОСОБА_2 про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на правову допомогу та витрат на паливно мастильні матеріали є частково обґрунтованою виходячи з того, що у задоволенні позову ОСОБА_3 було відмовлено.

Відповідно ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Судом встановлено, що між ФОП ОСОБА_1 та адвокатом ОСОБА_2 було укладено договір від 08.12.2017 року про надання правової допомоги за позовом з розгляду цивільної справи № 493/2031/17.

Згідно розрахунку суми судових витрат, які поніс відповідач у розмірі 13600 грн. складаються з: ознайомлення зі справою 500 грн., складання документів процесуального характеру (відзиву, клопотань, заяв) 1000 грн., підготовка письмових доказів для залучення їх до матеріалів справи з виготовленням їх копій 500 грн., 20.12.2017 року, 10.01.2018 року, 22.02.2018 року та 05.03.2018 року представництво в суді 6000 грн., витрат на паливно мастильні матеріали 5600 грн.

Договір про надання правової допомоги між ОСОБА_1 та адвокатом ОСОБА_2 не передбачає можливість компенсації витрат на оплату правової допомоги за складання заперечення на позов або відзиву та врахувати складання документів процесуального характеру (клопотань, заяв) у суду можливості немає, оскільки не зазначено конкретно скільки часу на кожне клопотання чи заяву було потрачено адвокатом.

Під час розгляду справи судом не вчинялися окремі процесуальні дії поза судовим засіданням та матеріали справи не містять доказів ознайомлення представника відповідача з матеріалами справи.

Крім того витрати на представництво в суді 10.01.2018 року задоволенню не підлягають, оскільки судове засідання проводилося в спрощеному провадженні без участі (виклику) сторін, тому фіксація не проводилася.

Разом з тим, варто враховувати, що як роз`яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України в своїй постанові № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», а саме п. 47 розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Відповідно до ч. 1 вказаного Закону розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах суб`єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Згідно зі ст. 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 1 січня 2017 року становить 1600 грн., та ЗУ «Про державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2018 року - 1762 грн., Так, 40 % від 1600 грн. дорівнює 640 грн. та 40 % від 1762 грн. 704,80 грн. Отже, дослідивши акт виконаної роботи та витраченого часу, враховуючи співмірність виконаної роботи та винагороду за таку роботу, а також положення чинного законодавства суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу за підготовку письмових доказів для залучення їх до матеріалів справи з виготовленням їх копій 500 грн., участь в судовому засіданні 20.12.2017 року 55 хв. становить 587 грн., участь в судовому засіданні 22.02.2018 року 1 год. становить 704,80 грн., за участь в судовому засіданні 05.03.2018 року 5,7 год. в розмірі 2500 грн., всього в сумі 4291 грн.

Не підлягає стягненню сума у розмірі 5600 грн., що підтверджуються видатковими касовими ордерами витрат адвоката на паливно-мастильні матеріали, оскільки не надано відповідних квитанцій за заправку автомобіля та не доведено кількість та використання придбаного пального саме для зазначених в позові цілей - поїздок у судові засідання до суду.

Визначаючи розмір до стягнення понесених витрат на правову допомогу, що підлягають стягнення з позивача на користь відповідача, суд також враховує матеріальний стан позивача, яка має на утриманні двох малолітніх дітей, і в такому випадку вважає за необхідне вимоги задовольнити частково, шляхом стягнення з позивача на користь відповідача витрати на правову допомогу.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 137, 141, 258, 265, 268, 270 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Заяву представника відповідача адвоката ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Доповнити резолютивну частину рішення Балтського районного суду Одеської області від 05.03.2018 р. по цивільній справі № 493/2031/17 за позовом ОСОБА_3 до ФОП ОСОБА_1 про стягнення заробітної плати за роботу у вихідні та святкові дні, за роботу в надурочний та нічний час, абзацом наступного змісту:

Стягнути з ОСОБА_3 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2) витрати на правову допомогу у розмірі - 4291 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

СУДДЯ: