РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2018 року м. Кремінна

Справа № 414/2448/17

Провадження № 2/414/44/2018

Кремінський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Акулова Є.М.,

за участі секретаря Дегтяренко Т.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кремінна цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Кремінського районного суду Луганської області з позовом, в якому вказав, що з відповідачем було укладено кредитний догові № б/н від 25 листопада 2013 року, відповідно до якого відповідач отримав 8000 грн. на картку під 27,60 % на рік на суму залишку. Позивач зі своєї сторони умови договору виконав, надав відповідачу кредит. Відповідач в свою чергу умови виконання договору порушував, не здійснював погашення, внаслідок чого, станом на 29.10.2017 року, виникла заборгованість 53732,65 грн., яка складається з заборгованості за кредитом 5394,09 грн., 43203,67 грн. заборгованості по процентах, заборгованості по пені та комісії 2100 грн., штрафів фіксованої та процентної складової 500 грн. та 2534,89 грн. А тому позивач просить стягнути з відповідача вищевказану заборгованість та судові витрати.

Представник позивача в судовому засідання позов підтримала, вказала, що з відповідачем було укладено кредитний договір шляхом приєднання до Умов та Правил, з якими в повному обсязі ознайомився відповідач, поставивши свій підпис, і надано грошові кошти. Відповідач користувався двома картками № 610754, термін дії 19.03.2012 до 07/15 та № 280062, термін дії 25.11.2013 до 08/17. За час користування кредитом банком було змінено відсотки процентної ставки за користування кредитом, що обумовлено п.1.1.3.2.3 Договору і за змінами повинен був слідкувати позичальник, шляхом отримання відповідних виписок за рахунком, що відображено в п.1.1.2.3 Договору, з умовами якого позичальник погодився. Між сторонами було погоджено строк позовної давності у 5 років. Відповідач не виконав обовязку, а тому просила стягнути заборгованість та судові витрати.

З наведених мотивів заперечувала проти посилань представника відповідача щодо необізнаності відповідача із зміною процентної ставки.

Заперечувала проти розрахунку заборгованості, наданого представником позивача, з огляду на відсутність такого пункту в Договорі, який би надавав таке право та компетенції представника щодо здійснення розрахунку.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував та вказав, що позичальник не був обізнаний із змінами процентної ставки банком в односторонньому порядку, що, на його переконання, є порушенням приписів ст 1056-1 ЦК України, при цьому посилався на судову практику. Також вважав, що позивач необґрунтовано нарахував пені та штрафи, оскільки відповідач мешкає в зоні АТО та на нього розповсюджується дія ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Підтвердив, що відповідач не звертався до суду з позовом про визнання недійсним укладеного договору.

Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вбачається зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання.

Як вбачається з ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

На підставі ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Зі змісту ч. 1 ст. 651 ЦК України вбачається, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

На підставі ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» передбачено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Як вбачається з Розпоряджень Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053 та відвід 2 грудня 2015 р. № 1275-р Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція смт. Красноріченське Кремінського району Луганської області відноситься до населених пунктів, на території якої здійснювалася антитерористична операція.

В судовому засіданні встановлено, що між сторонами виникли договірні відносини з приводу надання кредиту у сумі 8000 грн.на картковий рахунок, що не оспорювали обидві сторони.

З пояснень сторін та матеріалів справи (а.с. 7-38) вбачається, що з відповідачем було укладено кредитний договір шляхом приєднання до Умов та Правил, з якими в повному обсязі ознайомився відповідач, поставивши свій підпис без будь яких застережень, і йому надано грошові кошти на картку. Відповідач користувався двома картками № 610754, термін дії 19.03.2012 до 07/15 та № 280062, термін дії 25.11.2013 до 08/17. За час користування кредитом банком було змінено відсотки процентної ставки за користування кредитом, що обумовлено п.1.1.3.2.3 Договору і за змінами повинен був слідкувати саме позичальник, шляхом отримання відповідних виписок за рахунком, що відображено в п.1.1.2.3 Договору, з умовами якого позичальник погодився (ас 68-81,94-107).

Позичальник не дотримався умов договору, відсотки за користування кредитом не сплачував в повному обсязі.

Згідно розрахунку, станом на 29.10.2017 року, ОСОБА_3 заборгував ПАТ КБ «Приватбанк» 53732,65 грн., яка складається з основної заборгованості 5394,09 грн., 43203,67 грн. заборгованості по процентах, заборгованості по пені та комісії 2100 грн., штрафів 500 грн. та 2534,89 грн., при цьому останній платіж згідно розрахунку відбувся 14 березня 2015 року у сумі 498 грн. (а.с. 5-6)

Отже, між сторонами встановлено кредитні правовідносини. Відповідач отримав вказані грошові кошти, користуючись карткою, що його представник не спростовував в судовому засіданні, зобовязання належним чином не виконував, внаслідок чого виникла заборгованість. А тому, в цій частині позов підлягає задоволенню.

Суд не приймає до уваги розрахунок заборгованості за кредитом (ас 83), наданий представником відповідача, з огляду на відсутність такого його права, обумовленого кредитним договором та відсутністю компененції представника.

Із за приорітетності договору, умови якого погоджено сторонами, суд не бере до уваги посилання представника відповідача нате, що позичальник не був обізнаний із змінами процентної ставки банком в односторонньому порядку, і що це є порушенням приписів ст 1056-1 ЦК України.

Проте, що стосується нарахування неустойки у виді пені та штрафів, то суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні вимог щодо їх стягнення, оскільки таке нарахування заборонено Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», а відповідач мешкає в зоні АТО(ас44).

З огляду на зазначене стягненню підлягають 48597,76 грн., яка складається з заборгованості за кредитом (тіло) 5394,09 грн., 43203,67 грн. заборгованості по процентах, за вирахуванням заборгованості по пені та комісії 2100 грн., і фіксованої та процентної складової штрафів,- 500 грн. та 2534,89 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України та ЗУ «Про судовий збір» судовий збір у сумі 1600 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, оскільки вказана ставка судового збору є мінімальною при подачі позовів майнового характеру, а загальна сума стягнення складає 50197,76 грн.

На підставі викладеного, ст. ст. 16, 525, 526, 536, 549-551, 611, 625, 629, 651, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 76, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, який зареєстрований 92913, Луганська область, Кремінський район, смт. Красноріченське, вул. Першотравнева, 23 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» р/р № 3111, , МФО № 305299,- 48597,76заборгованості за кредитом та 1600 грн. судових витрат у справі, а разом 50197,76 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити за необґрунтованістю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: Є.М Акулов