Cправа № 127/5522/17
Провадження № 6/127/96/18
У Х В А Л А

Іменем України

28 березня 2018 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Гриневича В.С.,

при секретарі: Марценюк А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці заяву ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 07 грудня 2017 року та постанови апеляційного суду Вінницької області від 16 лютого 2018 року у справі №127/5522/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа на стороні позивача, без самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3, про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з заявою про розстрочення виконання рішення суду, в якій просив розстрочити виконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 07 грудня 2017 року та постанови апеляційного суду Вінницької області від 16 лютого 2018 року у справі №127/5522/17 в частині виплати заборгованості по аліментам на утримання повнолітньої доньки, яка навчається, ОСОБА_3, в сумі 10000,00 грн., шо виникла за період з 15 квітня 2017 року по 15 лютого 2018 року, шляхом її виплати рівними платежами щомісяця до 16 лютого 2019 року наступним чином:

- до 16 квітня 2018 року 1000,00 грн.;

- до 16 травня 2018 року 1000,00 грн.;

- до 16 червня 2018 року 1000,00 грн.;

- до 16 липня 2018 року 1000,00 грн.;

- до 16 серпня 2018 року 1000,00 грн.;

- до 16 вересня 2018 року 1000,00 грн.;

- до 16 жовтня 2018 року 1000,00 грн.;

- до 16 листопада 2018 року 1000,00 грн.;

- до 16 грудня 2018 року 1000,00 грн.;

- до 16 січня 2019 року 1000,00 грн.

Вказана заява мотивована тим, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 07 грудня 2017 року та постановою апеляційного суду Вінницької області від 16 лютого 2018 року у справі №127/5522/17 стягнуто з ОСОБА_1 аліменти в розпорядження ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, яка продовжує навчання у твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн. щомісячно, починаючи з 15.03.2017 року і до закінчення навчання - 30.06.2020 року, але не більше ніж до досягнення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, двадцяти трьох років.

Після набрання рішенням суду законної сили у заявника виникла заборгованість щодо виплати аліментів в розмірі 10000,00 грн. за період з 15 березня 2017 року по даний час. Проте на даний час існують обставини, що істотно ускладнюють виконання вищевказаних судових рішень в частині виплати виниклої заборгованості в розмірі 10000,00 грн., а саме:

- виникнення заборгованості виникло не з вини заявника, зокрема виникненню заборгованості сприяв тривалий судовий розгляд справи;

- на даний час матеріальне становище та рівень доходів заявника не дозволяють йому здійснити одноразову виплату всієї суми заборгованості по аліментах в розмірі 10000,00 грн., оскільки рівень місячного доходу заявника становить 3800,00 грн., окрім цього заявником сплачуються аліменти на утримання іншої дитини Картін в розмірі не менше 930,00 грн. щомісячно, а також щомісячні витрати на лікування позивача становлять 1200,00 грн. на місяць.

ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, однак заявою від 12.03.2018р. просив розглянути справу без його участі, зазначивши що заяву про розстрочення виконання рішення суду підтримує в повному обсязі. (т. 3, а.с. 30)

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, однак у запереченнях від 14.03.2018р. просила відхилити заяву про розстрочення аліментів, посилаючись на те, що ОСОБА_1 потрібно було сплачувати аліменти відразу після звернення нею до суду, а не стверджувати про те, що його донька самодостатня та не потребує аліментів. Цими ж запереченнями ОСОБА_2 просила провести розгляд заяви без її участі. (т. 3, а.с. 31, 32)

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася, хоч повідомлялася належним чином про час та місце розгляду заяви.

Дослідивши вимоги заяви та матеріали справи №127/5522/17, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про розстрочення виконання рішення суду, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 07 грудня 2017 року у справі №127/5522/17 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа на стороні позивача, без самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3, про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти в розпорядження ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, яка продовжує навчання у твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн. щомісячно, починаючи з 15.03.2017 року і до закінчення навчання - 30.06.2020 року, але не більше ніж до досягнення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, двадцяти трьох років.

Цим же судовим рішення стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 640,00 грн. та рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання. (т. 2, а.с. 173-180)

Однак, постановою апеляційного суду Вінницької області від 16 лютого 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 7 грудня 2017 року змінено, визначивши розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 в розпорядження ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка продовжує навчання, у твердій грошовій сумі 1 000 грн щомісячно. В іншій частині рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 7 грудня 2017 року залишено без змін. (т. 2, а.с. 235-237)

Дослідивши матеріали справи №127/5522/17 судом встановлено, що останні не містять відомостей про видачу судом стягувачу виконавчого листа про стягнення аліментів та предявлення його для примусового виконання.

Однак, як зазначає заявник у заяві, на даний час існують обставини, що істотно ускладнюють виконання вищевказаних судових рішень в частині виплати виниклої заборгованості в розмірі 10000,00 грн., а саме виникнення заборгованості виникло не з вини заявника, зокрема виникненню заборгованості сприяв тривалий судовий розгляд справи, та на даний час матеріальне становище та рівень доходів заявника не дозволяють йому здійснити одноразову виплату всієї суми заборгованості по аліментах в розмірі 10000,00 грн.

Однак, такі посилання заявника суд оцінює критично та до уваги не приймає враховуючи наступне.

Відповідно до положень статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обовязковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно з частиною першою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. (ч. 2 ст. 18 ЦПК)

В той же час, відповідно до частини першої статті 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

За правилами встановленими частиною третьою статті 435 ЦПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Однак, несприятлива фінансова ситуація боржника та відсутність фінансових можливостей боржником здійснити погашення заборгованості за рішенням суду не є обставиною в розумінні статті 435 ЦПК України, наявність якої може слугувати підставою для розстрочення виконання рішення суду.

Крім того, суд критично оцінює надану заявником довідку №01-1/с від 28.02.2018р., про розмір нарахованої йому Центром «Імаго» заробітної плати за 6 місяців, оскільки вказана довідка не свідчить про весь обсяг доходів ОСОБА_1

Надані заявником консультативні висновки від 16.06.2015р., від 04.08.2016р. та від 04.08.2017р. судом до уваги не приймаються, оскільки з них не вбачається наявності у ОСОБА_1 стійкого розладу здоровя, яке б позбавляло його можливості виконувати належним чином рішення суду.

В той же час, довідка видана ПП «Конекс» про стан роздрібних цін на медикаменти в аптечній мережі ПП «Конекс» станом на 01.08.2016р. судом також до уваги не приймається, оскільки зі вказаної довідки не вбачається, що зазначені у ній ліки призначалися ОСОБА_1 та придбавалися ним. Крім того, така довідка не свідчить про систематичність придбання ліків.

Крім того, у постанові апеляційного суду Вінницької області від 16 лютого 2018 року у даній справі зазначено, що колегія суддів вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання у розмірі 1 000 грн., при цьому усі докази надані ОСОБА_1 до заяви про розстрочення виконання рішення суду уже досліджувалися судами та були враховані апеляційним судом Вінницької області при винесенні постанови від 16.02.2018р.

Виконання ж судового рішення, яке гарантовано державою відповідно до статті 129-1 Конституції України, тим більше щодо стягнення аліментів для забезпечення життєдіяльності дитини на період її навчання, не може ставитися в залежність від пасивної поведінки батька.

Крім того, суд звертає увагу на те, що відповідно до частини пятої статті 435 ЦПК України розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Як зазначено вище, рішення Вінницького міського суду Вінницької області у справі №127/5522/17 винесено 07 грудня 2017 року, а тому максимальний строк розстрочення його виконання не може перевищувати 07 грудня 2018 року.

Натомість у заяві про розстрочення виконання рішення суду заявник просить розстрочити виконання рішення суду до 16 січня 2019 року, що не узгоджується з положеннями статті 435 ЦПК України.

Крім того, суд враховує, що з моменту прийняття рішення суду 07 грудня 2017 року, по даний час (28.03.18), у звязку з його апеляційним оскарженням та поданням заяви про розстрочення виконання судового рішення, сплинуло майже 4 місяці, тобто у боржника уже фактично була чотирьохмісячна відстрочка виконання рішення суду, однак жодних дій спрямованих на погашення заборгованості ОСОБА_1 не вжито.

Поряд з цим, відповідно до частини четвертої статті 435 ЦПК України вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сімї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

В судовому засіданні встановлено, що боржником за рішенням суду є працездатна особа, стихійних лих, які б заважали виконати рішення суду не мало місця, та виникнення заборгованості зі сплати аліментів виникла саме у звязку з намаганням ОСОБА_1 ухилитися від сплати аліментів на період навчання доньки.

Отже, заявником не виконується рішення суду про стягнення аліментів, яке є обов'язковим для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян та в першу чергу для відповідача.

Виконання ж судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, в той же час, невиконання судових рішень нівелює принцип обовязковості виконання судових рішень.

Положеннями статей 12, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Однак, звернувшись до суду з заявою про розстрочення виконання рішення суду заявником не доведено належними та допустимими доказами наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення суду, а відтак зазначена заява задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 18, 81, 260, 435 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 07 грудня 2017 року та постанови апеляційного суду Вінницької області від 16 лютого 2018 року у справі №127/5522/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа на стороні позивача, без самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3, про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення до апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: