Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний номер 333/4612/17 Головуючий у 1-й інстанції Фунжий О.А.
Номер провадження 22-ц/778/744/18 Суддя-доповідач ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Подліянової Г.С.,

суддів: Дашковської А.В.,

ОСОБА_2,

за участю секретаря Евальд Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_5 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2017 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом, який в процесі розгляду справи уточнила, до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_5 про стягнення аліментів.

В позові позивач зазначала, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, мають сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

07 вересня 2004 року сторони розірвали шлюб, мешкають окремо.

Син навчається у навчальному закладі, батько матеріальну допомогу на навчання не надає.

На підставі викладеного позивач просила суд, стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу).

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10 листопада 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини усіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01 вересня 2017 року до закінчення навчання, 30 червня 2019 року.

У решті позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в розмірі 640 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким зменшити розмір аліментів з ? частини доходу ОСОБА_3 до 1/10 частини заробітку ОСОБА_3

ОСОБА_4 та ОСОБА_6, будучи належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (судової повістки), до апеляційного суду не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, будь-яких клопотань від них не надходило.

З огляду на вищевикладене та у відповідності до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, судова колегія ухвалила розглядати справу за відсутності ОСОБА_4 та ОСОБА_6, які не прибули в судове засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

За змістом ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

У відповідності до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання сина, який продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги, в розмірі ? частини усіх видів його доходу, пославшись при цьому на те, що відповідач має постійну роботу, будь-які відомості, які б спростовували зазначені позивачем обставини, у суду відсутні. Крім того, судом враховано відсутність на утриманні ОСОБА_3 інших дітей та непрацездатних осіб.

Проте, колегія суддів апеляційного суду у повній мірі не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого 11 червня 1999 року у них народився син ОСОБА_5. 07 вересня 2004 року сторони розірвали шлюб. (а.с. 4-5, 6, 7, 31)

Згідно довідки Запорізького національного технічного університету ОСОБА_5 є студентом 2 курсу денної форми навчання Запорізького гуманітарного коледжу за контрактом, що підтверджується копією договору про надання освітніх послуг від 10 серпня 2017 року, згідно умов якого загальна вартість навчання становить15230.00 грн., а також довідкою навчального закладу, в якій зазначено період навчання з 01 вересня 2017 року до 30 червня 2019 року ( а.с. 30, 32).

Статтею 199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно з ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" судам роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Тобто однією з умов для задоволення позову є можливість платника надавати матеріальну допомогу, а якщо така можливість підтверджена, то в якому розмірі, який би максимально відповідав інтересам обох сторін з урахуванням встановлених у справі обставин.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач має постійний дохід, оскільки працює на Запорізькому титано-магнієвому комбінаті та має заробіток 6000 грн. на місяць, що підтвердив відповідач в судовому засіданні , в суді першої інстанції 10 листопада 2017 року. Позивачем даний факт не заперечувався.

Позивач зі свого боку довела, що ОСОБА_5 потребує утримання у звязку з продовженням навчання у Запорізькому гуманітарному коледжі ЗНТУ після досягнення повнолітня, оскільки навчається на денній формі навчання на контрактній основі.

Разом з тим, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, що підлягають стягненню, сторони не досягли компромісу: позивач просила 1/3 частку від його доходів, а відповідач погоджувався сплачувати 1/10 частину його заробітку, що повною мірою покриває всі витрати із навчання сина, у тому обсязі у якому таку допомогу повинен надавати кожен із батьків.

Суд першої інстанції, дослідивши витрати позивача, які були визначені нею, визначив інший розмір - 1/4 частку від його доходу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначає, що судом першої інстанції не було взято до уваги той факт, що у нього на утриманні знаходяться непрацездатні батьки, батько ОСОБА_7 є інвалідом першої групи, що теж повинно бути враховано при визначені розміру аліментів, а також наголошує на тому, що за положеннями ст.ст. 198, 199 СК України обидва батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання, але суд, на його думку, визначивши аліменти у розмірі 1/4 частки від його доходу, повністю переклав цей обовязок лише на нього.

Дослідивши вказані обставини, колегія судів апеляційного суду часткового погоджується з ними з огляду на наступне.

Так, судом першої інстанції при визначенні розміру аліментів не було взято до уваги той факт, що у відповідача на утриманні перебувають непрацездатні батьки, які мешкають разом з відповідачем.

Мати відповідача ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 є пенсіонеркою за віком, що підтверджується копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 (а.с. 21), батько відповідача ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 є інвалідом першої групи, що підтверджується довідкою № 485052 (а.с. 22).

В судовому засіданні, в суді першої інстанції, мати відповідача була допитана як свідок та пояснила, що вони з чоловіком перебувають на утриманні сина, оскільки останній піклується про них матеріально, купуючи їм ліки, їжу тощо.

Згідно договору № 98-17 від 10 серпня 2017 року про надання освітніх послуг з підготовки молодшого спеціаліста, у якому серед іншого зазначеного, що загальна вартість освітньої послуги становить 15230.00 грн. Термін навчання ОСОБА_5 становить 2 роки.

З урахування того, що Сімейним кодексом України визначено рівність прав та обовязків матері та батька щодо дитини, то половина вартості навчання становить 7615.00 грн., щомісячний платіж становить 317 грн. 30 коп. (7615.00: 24 місяців).

Таким чином, при визначенні розміру аліментів, колегія суддів враховуючи матеріальне положення платника аліментів, а також те, що на його утриманні знаходяться непрацездатні батьки, виходячи із принципів справедливості, добросовісності і розумності, закріплених у ст. 7 СК України, і з урахуванням інтересів сина - студента, а також, беручи до уваги вимоги ст.ст. 182, 199, 200 Сімейного кодексу України і доводи відповідача, колегія вважає за необхідне визначити розмір аліментів у розмірі 1/6 частини усіх видів доходів.

Визначивши стягнуту судом частку у розмірі 1/6 частини від доходу відповідача у грошовій сумі, маємо щомісячну суму аліментів від батька у розмірі 6000 : 6 = 1000 грн., що буде справедливим по відношенню до всіх учасників правовідносин та є достатньою, а також не буде порушено вимоги Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік", яким з 01 травня 2017 року прожитковий мінімум на повнолітню працездатну особу становить 1624 грн. (час подання позову до суду).

Зважаючи на вказані встановлені обставини, колегія визнає апеляційну скаргу відповідача частково обґрунтованою, тому оскаржуване рішення у відповідності до вимог п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає зміні в частині розміру стягнутих на користь позивача аліментів, частку яких від доходу відповідача слід зменшити з 1/4 до 1/6, про що апеляційним судом приймається рішення у вигляді постанови.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10 листопада 2017 року у цій справі в частині розміру аліментів змінити. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/6 частини усіх видів доходу.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення буде складено 26.03. 2018 року.

Головуючий

Судді: