Справа № 372/3670/17
Провадження № 2-391/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2018 року Обухівський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді Кравченка М.В.

при секретарі Бенчук О.О.,

за участю відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області цивільну справу за позовом приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» до ОСОБА_1 про стягнення сплаченого страхового відшкодування,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення сплаченого страхового відшкодування, в якій зазначає, що 26 листопада 2014 року близько 10.50 год. з вини ОСОБА_2, сталася ДТП, внаслідок чого останній керуючи автомобілем марки «Рено» державний номерний знак НОМЕР_1, не витримав безпечної дистанції руху, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Форд», державний номерний знак НОМЕР_2. Пошкоджений з вини відповідача автомобіль «Форд» було застраховано позивачем у відповідності з договором страхування транспортних засобів №3297296 від 21.08.2014 року. На виконання умов договору страхування транспортного засобу №3297296 від 21.08.2014 року на підставі страхового акту № 3550/10 від 19.01.2015 року позивач виплатив страхувальнику суму в розмірі 10527, 91 грн. , відповідно платіжного доручення №7040 від 21.01.2015 року, розрахунок страхового відшкодування здійснений на підставі висновку експертного авто товарознавчого дослідження №02/12/14 від 03.12.2014 року. Так, цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована в ПрАТ «Інго Україна», яке відшкодовано ПрАТ «УАСК АСКА» суму збитків за страховим випадком у розмірі 6727, 72 грн. Заборгованість відповідача перед позивачем складає 10527, 91 грн. (загальна сума відшкодування за договором страхування транспортного засобу, яку відшкодовано ПрАТ «УАСК АСКА» страхувальнику) складає 6727, 72 грн. (сума відшкодована ПрАТ «Інго Україна») складає 3800, 19 грн. Позивач просить стягнути з ОСОБА_1 сплачене страхове відшкодування у розмірі 3800, 19 грн. та судові витрати.

29 листопада 2017 року винесено ухвалу про залишення позову без руху.

10 січня 2018 року винесено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду та відкрито провадження у справі.

16 лютого 2018 року винесено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав повністю.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, подав суду відзив на позовну заяву в якому вважав суму, що підлягає стягненню завищеною, оскільки згідно висновку експерта сума є меншою, не врахований коефіцієнт зносу, вважає, що сума, яка може бути відшкодована позивачу становить 510 грн.

Вислухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

26 листопада 2014 року близько 10.50 год. з вини ОСОБА_2, сталася ДТП, внаслідок чого останній керуючи автомобілем марки «Рено» державний номерний знак НОМЕР_1, не витримав безпечної дистанції руху, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Форд», державний номерний знак НОМЕР_2, що призвело до пошкодження транспортних засобів, що підтверджується постановою судді.

Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 08.12.2014 року ОСОБА_1 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме у зв'язку із скоєнням ним вказаної дорожньо-транспортної пригоди 08.12.2014 року.

Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій бере участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, вина ОСОБА_1 у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди доведена судом при розгляді адміністративної справи, а тому суд вважає доведеним факт скоєння ДТП та вину в його скоєнні.

Відповідно договору страхування транспортних засобів №3297296 від 21.08.2014 року автомобіль марки «Форд» державний номерний знак НОМЕР_2 застраховано приватним акціонерним товариством «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА».

Між ОСОБА_2 та Страховою компанією ПрАТ «Інго Україна» укладено поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно звіту №02/12/14 про оцінку матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля «Форд» державний номерний знак НОМЕР_2 від 03.12.2014 року в результаті пошкодження при ДТП станом на 03.12.2014 року матеріальний збиток завданий власникові автомобіля з урахуванням фізичного зносу складає 7237 грн. 72 коп.

Згідно страхового акту №3550/10 від 19.01.2015 року приватним акціонерним товариством «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» сплачено страхувальнику, власнику автомобіля «Форд» ОСОБА_3 суму у розмірі 10527, 91 грн., відповідно платіжного доручення №7040 від 21.01.2015 року.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Разом із тим правила регулювання деліктних зобов'язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов'язок.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). До відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов'язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 1961-IV).

Метою здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV).

Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

За змістом Закону № 1961-IV (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов'язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Як передбачено статтею 1194 ЦК України, в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов'язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов'язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника в договірному зобов'язанні ним є страховик.

Разом із тим, зазначені зобов'язання не виключають одне одного. Деліктне зобов'язання первісне, основне зобов'язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов'язково припиняє деліктне зобов'язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов'язаною. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов'язаний виконати обов'язок зі здійснення страхового відшкодування.

Потерпілому, як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов'язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов'язками страховика як сторони договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобов'язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі статтею 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином.

Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов'язання зберігається до виконання завдала особою, яка шкоди, свого обов'язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Зазначені положення закріплені в правових висновках суду, викладених в постановах Верховного Суду України від 20.01.2016 року № 6-2808цс15 та 26.10.2016 року,які відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для усіх судів України.

Одним із способів захисту цивільних прав, відповідно до ч.2 ст. 16 ЦК України визначено відшкодування збитків та інші способи відшкодування шкоди.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

З огляду на положення ч. 1 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно п.15 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року « Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу із визнанням транспортного засобу фізично знищеним.

Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Враховуючи вищезазначені норми права, той факт, що відповідно до звіту про оцінку матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля №02/12/14 станом на 03.12.2014 року матеріальний збиток завданий власнику автомобілю «Форд» внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з урахуванням фізичного зносу складових складає 7237, 72 грн.

Керуючись принципом змагальності сторін, виходячи з матеріалів справи та доказів предоставлених учасниками судового розгляду, приходить до висновку про те, що сума матеріальної шкоди, яку необхідно стягнути з відповідача на користь позивача недоплачену суму позивачу в результаті ДТП, що покривається лімітом страхового відшкодування, а відповідно вона повинна бути покладена саме на страхову компанію, що взяла на себе зобов'язання по відшкодуванню шкоди завданої позивачу діями відповідача.

Встановлення франшизи за договором страхування цивільно-правової відповідальності передбачено ст.12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». А відповідно до ч.2 цієї статті Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Отже, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути франшизу у розмірі 510 грн. 00 коп.

Як роз'яснено у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.92 р. №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», зокрема, слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов'язку надати річ того ж роду і якості, виправити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі, застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. Як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв'язку з заподіянням шкоди майну.

Згідно ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, розглянувши справу в межах визначених предмету спору та підстав для задоволення позову, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, частково знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, приймаючи до уваги відзив на позовну заяву, вважав, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судові витрати слід стягнути із відповідача у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76, 81, 89, 259, 263-265, 268, 273, 282, 365 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 22, 1191, 1192, 1194 Цивільного кодексу України, ст.ст. 9, 25, 27 Закону України «Про страхування», ст.ст. 12, 13, 22, 29, 32, 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3) на користь приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» (місцезнаходження: місто Запоріжжя, вулиця Перемоги, 97-а, ідентифікаційний код у Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 13490997) відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу в розмірі 510 грн., судові витрати в розмірі 1 600 грн., а всього 2 110 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Обухівський районний суд Київської області шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.В.Кравченко