Справа № 502/2352/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2018 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Манжос Н. В.,

за участю секретаря судового засідання Припас А. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1, зацікавлені особи Одеський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Головне управління ДМС України в Одеській області про встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернулась 11.12.2017 року до Кілійського районного суду Одеської області з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Обґрунтовуючи подану первісну заяву та уточнену заяву від 02.02.2018 року заявник вказує, що вона народилась 24.07.1957 року в м. Тирасполь Республіка Молдова, що підтверджується свідоцтвом про народження, серії І-ЧЭ № 013902, батьками записані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (мовою оригіналу Анна) Минаївна. Батько заявника ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2 помер 26.10.1997 року в м. Тирасполь, що підтверджується свідоцтвом про смерть ІІ-МП № 1-0003712, виданим Тираспольським відділом ЗАГС.

Як зазначає заявник, з метою реєстрації смерті батька в Україні вона звернулась до Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Однак отримала відмову у проведенні державної реєстрації, оскільки форма свідоцтва про смерть виданого Тираспольським відділом ЗАГС не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоровя України від 08.08.2006 р. № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження та смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024, та який виданий самопроголошеним державним утворенням Придністровською Молдавською Республікою, який не є субєктом міжнародного права та не визнане міжнародним співтовариством, зокрема і Україною.

На даний час заявник має намір переїхати на постійне місце проживання до України та отримати громадянство України і для набуття громадянства України їй необхідно підтвердити факт народження батька на території України. Факт того, що ОСОБА_2 є батьком заявника підтверджується свідоцтвом про народження. Однак отримати копію актового запису про народження батька неможливо, оскільки на даний час актовий запис знаходиться на тимчасово окупованій території у м. Донецьк. У зв'язку з вищевикладеним заявник просить суд встановити факт народження ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в м. Дружківка Донецької області та встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер 26.10.1997 року в м. Тирасполь.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, заявлені вимоги підтримала у повному обсязі.

Представник Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Представник Головного управління ДМС України в Одеській області в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

На підставі письмової заяви заявника та заінтересованих осіб, суд ухвалює рішення без фіксації ходу судового засідання звукозаписувальним технічним пристроєм, що відповідає положенням ст. ст. 223, 247 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно свідоцтва про народження серії І-ЧЭ № 013902 виданого 19.08.1957 року гор. Бюро ЗАГС м. Тирасполь МССР встановлено, що ОСОБА_1 народилась 24.07.1957 року, батьками записані ОСОБА_2 та ОСОБА_3, актовий запис № 787 від 19.08.1957 року, /а. с. 7/.

Згідно до перекладу з румунської мови на українську свідоцтва про смерть серії DC-IV 1291861 від 22.11.2017 року виданого 22.11.2017 року службою цивільного стану м. Варниця, здійсненого перекладачем ОСОБА_4, встановлено, що ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Дружківка Донецької області помер 26.10.1997 року у місті Тирасполь Республіка Молдова , актовий запис № 1662 від 28.10.1997 року, /а. с. 6/.

Згідно копії паспорту серії 53 0415023 виданого 12.07.2013 року МІД Росії вбачається, що ОСОБА_1, яка народилась 24.07.1957 року є громадянкою ОСОБА_5 Федерації, /а. с. 8/.

Відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Частиною 2 ст. 315 передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, крім тих, які передбачені ч. 1 ст. 315, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану» (за внесеними змінами від 01.01.2017 року), державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров'я або судово-медичної установи, - не пізніше п'яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі: якщо заява надійшла після закінчення одного року з дня настання смерті; встановлення у судовому порядку факту смерті; звернення для реєстрації смерті особи, оголошеної судом померлою. У разі настання смерті в дорозі (у поїзді, на судні, в літаку тощо) державна реєстрація смерті може бути проведена в найближчому органі державної реєстрації актів цивільного стану. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров'я, де настала смерть, та інших осіб. Про державну реєстрацію смерті іноземця відділ державної реєстрації актів цивільного стану повідомляє Міністерство закордонних справ України.

Згідно з роз'ясненнями, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Встановлення факту народження ОСОБА_2 на території України необхідно заявнику для отримання громадянства України.

Так, питання громадянства України регулюється Конституцією України, законами України, указами Президента України, міжнародними договорами України. Основними нормативно-правовими актами з питань громадянства України є Закон України «Про громадянство України» та Указ Президента України від 27.03.2001 року № 215 «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України».

Підстави набуття особою громадянства України визначаються індивідуально, залежно від її місця народження, походження, проживання, родинних зв'язків тощо.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є, зокрема усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України постійно проживали на території України, а також особи, які проживали в Україні і не були громадянами інших держав станом на 24 серпня 1991 року або прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року, що має підтверджуватись документами про прописку.

Зокрема, за ч. 1, 7 ст. 8 Закону України «Про громадянство України» на набуття громадянства України за територіальним походженням має право особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу ІНФОРМАЦІЯ_3, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов'язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов'язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов'язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства. Датою набуття громадянства України у випадках, передбачених цією статтею, є дата реєстрації набуття особою громадянства України.

Відповідно до п. 28 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України і виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 року № 215, в редакції Указу Президента України від 27.06.2006 року № 588/2006 зі змінами, для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, дід чи баба якої народилися до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили на момент їх народження до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами "а" - "в" пункту 24 цього Порядку, а також: а) документ, що підтверджує факт народження діда чи баби заявника на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту; б) документи, що засвідчують родинні стосунки заявника відповідно з дідом чи бабою, які народилися на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту.

Пунктом 44 Порядку визначено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу ІНФОРМАЦІЯ_3, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Враховуючи те, що заявник має намір переїхати на постійне місце проживання до України та встановити належність до громадянства України з підстав, визначених в Законі України «Про громадянство», встановлення факту народження її батька на території України, має юридичне значення для неї та породжує юридичні наслідки, так як встановлення вказаного факту в судовому порядку надає їй право подати заяву про набуття громадянства України.

Аналізуючи зібрані по справі письмові докази, суд вважає, що вимоги заявника підлягають задоволенню, оскільки було доведено факт народження її батька ОСОБА_2 на території України на законних підставах та відповідно факт смерті в м. Тирасполь.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення підлягає негайному виконанню.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 82, 128, 223, 247, 259, 263-265, 268, 293, 315, 354, 430 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі.

Встановити факт народження ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на території України, а саме в м. Дружківка Донецької області.

Встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер 26.10.1997 року в м. Тирасполь.

Рішенння підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_6