Апеляційний суд Житомирської області
Категорія 19 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2018 року Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів: Миніч Т.І., Павицької Т.М.

з участю секретаря судового засідання Кучерявого О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу № 295/10613/17 за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Богунського відділу державної виконавчої служби міста Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, Державного підприємства «Сетам», третя особа - ОСОБА_3 про визнання недійсними результатів електронних торгів та акту про проведення електронних торгів

за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 24 січня 2018 року, ухваленого під головуванням судді Полонця С.М. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в:

У вересні 2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4 звернулися до суду із позовом, в якому просили визнати недійсними результати електронних торгів, проведених 30.10.2015 року Житомирською філією Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України з реалізації лота №102708 двокімнатної квартири загальною площею 51,2 кв.м., що розташована за адресою: м. Житомир, АДРЕСА_1, кв.49 та визнати недійсним акт про проведення електронних торгів від 24.11.2015 року, виданий на підставі протоколу №126457 про проведення електронних торгів. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що під час проведення електронних торгів з продажу спірної квартири державним виконавцем було порушено вимоги Закону України «Про виконавче провадження», оскільки на момент їх проведення власником спірної квартири являлась не ОСОБА_1, а ОСОБА_4, яка не перебувала у статусі боржника у зведеному виконавчому провадженні № 39280218 від 22.07.2013 року. Відтак, державний виконавець не мав правових підстав для реалізації вищевказаної квартири.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 24 січня 2018 року позов залишено без задоволення.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 та ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просять рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Доводи апеляційної скарги в своїй сукупності аналогічні доводам, викладеним у позовній заяві. Додатково позивачами зазначено, що виготовлений ПП «КОЕКС» звіт про незалежну оцінку майна на момент реалізації квартири втратив чинність, що означає, що діючий звіт про оцінку майна на момент його реалізації був відсутній.

Використовуючи своє право, передбачене ст. 360 ЦПК України, Державне підприємство «СЄТАМ» подало відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначило, що позивачами не доведено належними та допустимими доказами, що реалізація спірної квартири відбулася з порушення вимог Порядку при проведенні електронних торгів, що ці порушення вплинули на результати вказаних торгів та порушили законні інтереси позивачів.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення електронних торгів, мають самостійний спосіб оскарження і не можуть бути підставою для визнання електронних торгів недійсними. Окрім того, позивачами не надано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів того, що при проведенні електронних торгів відбулось порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» та Тимчасового порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів з боку державного виконавця чи організатора електронних торгів, а також, що ці порушення вплинули на результати торгів, права та законні інтереси позивачів.

Колегія суддів вважає вказані висновки суду правильними з огляду на таке.

Встановлено, що в провадженні Богунського відділу державної виконавчої служби міста Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області (далі - ДВС) перебувало зведене виконавче провадження №39280218 від 22.07.2013 року про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 (Том № 1 а.с. 143-146).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, а також доводи апеляційної скарги, позивачі зокрема, зазначали, що на підставі рішення Богунського районного суду м. Житомира від 12.01.2012 року, яким було визнано дійсним договір дарування спірної квартири, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_5, право власності на вказану квартиру набула ОСОБА_4, а тому у державного виконавця не було правових підстав для реалізації спірної квартири, як такої, що належить іншій особі, а не боржнику.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 12.01.2012 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання дійсним договору дарування та визнання права власності на квартиру задоволено частково. Визнано дійсним договір дарування, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 18.01.2010 року квартири АДРЕСА_1. Визнано право власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 В задоволенні решти позовних вимог відмовлено за безпідставністю. (Том № 1 а.с. 221-222).

Рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 13.01.2015 року зазначене рішення Богунського районного суду м. Житомира від 12.01.2012 року у згаданій справі скасовано та ухвалено нове - про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання дійсним договору дарування та визнання права власності на квартиру за безпідставністю (Том № 1 а.с. 223-227).

В ході проведення виконавчого провадження виконавець керувався інформаційною довідкою з Реєстру прав власності на нерухоме майно, згідно якої за боржником ОСОБА_1 на праві власності зареєстровано нерухоме майно, а саме квартира № 49 загальною площею 51,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1, відповідно до свідоцтва про право власності від 17.10.2006 року, виданого Виконкомом Житомирської міської ради та зареєстрованого в КП «Житомирське обласне міжміське БТІ» Житомирської міської ради 26.10.2006 року (Том № 1 а.с. 169-174).

В рамках вищезазначеного зведеного виконавчого провадження державним виконавцем 11.04.2013 року здійснено опис та арешт вищезазначеної квартири, а також проведено її реалізацію та 24.11.2015 видано акт на підставі протоколу №126457 від 30.10.2015року про проведення електронних торгів з реалізації нерухомого майна від 30.10.2015 року, де переможцем визначено ОСОБА_3

Встановивши такі обставини, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що вказану квартиру було передано державним виконавцем на реалізацію 10.07.2015 року, тобто після винесення Апеляційним судом Житомирської області рішення від 13.01.2015 року, яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання дійсним договору дарування та визнання права власності на квартиру. Тобто ОСОБА_4 за договором дарування не стала власником спірної квартири, а таким власником на час вчинення виконавчих дій була саме боржник ОСОБА_1, а тому права ОСОБА_2 під час проведення електронних торгів не є порушеними.

Як вбачається зі звіту про незалежну оцінку майна (приміщення квартири) ПП «Коекс» від 28.04.2015 року ринкова вартість об'єкта оцінки становить 770934,00 грн., дата оцінки 28.04.2015 року, термін дії звіту 6 місяців з дати оцінки (Том № 1 а.с. 237-238).

Згідно розділу 5 Тимчасового порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, реалізація майна здійснюється шляхом проведення організатором електронних торгів. Передачею майна на реалізацію вважається момент внесення інформації про лот у систему. Вартість майна, переданого на реалізацію, є дійсною на період реалізації майна.

Згідно статті 58 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем, за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, який проводить свою діяльність відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні". У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно або якщо боржник чи стягувач заперечує проти передачі арештованого майна боржника для реалізації за ціною, визначеною державним виконавцем, державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для проведення оцінки майна. Витрати, пов'язані з призначенням суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, несе сторона, яка оспорює вартість майна, визначену державним виконавцем. Звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні вважається чинним протягом шести місяців з дня його підписання суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно.

Матеріалами справи підтверджується, що інформація про лот - двокімнатну квартиру загальною площею 51,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 вперше була внесена в систему реалізації арештованого майна 10.07.2015 року, згідно інформаційного повідомленням, роздрукованого із сайту системи реалізації арештованого майна. Так, майну було присвоєно номер лоту 85326 та призначено дату торгів - 10 серпня 2015 року (Том № 1 а.с. 81), тобто в межах строку дії звіту про незалежну оцінку майна.

Відповідно до протоколу №107839, торги з реалізації лота №85326 не відбулись на підставі відсутності допущених учасників торгів.

11 серпня 2015 року державним виконавцем проведено уцінку майна на 30 % від початкової вартості згідно з висновком експерта, яка після уцінки становила 539 653 грн 80 коп. з присвоєнням майну номера лоту 94093 ( Том № 1 а.с. 252).

Однак, відповідно до протоколу № 114598, вдруге торги з реалізації лота №94093 не відбулись на підставі відсутності допущених учасників торгів.

Втретє, після проведення процедури повторної уцінки майна вже на 50 %, ціна якого після уцінки склала 385467 грн. 00 коп., торги з реалізації вищезазначеної квартири були призначені на 30.10.2015 року з присвоєнням майну номера лоту 102708. Вказані торги відбулися 30.10.2015 року з визначенням переможця - учасника №2, ОСОБА_3. (Том № 1 а.с. 254, 260).

Відповідно до частини першої статті 62 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах.

Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 01 квітня 2014 року № 332-р «Про проведення експерименту із запровадження реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів» наказом Міністерства юстиції України від 16 квітня 2014 року № 656/5 було затверджено Тимчасовий порядок реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, відповідно до якого ДП «Інформаційний центр» Мін'юсту України є організатором електронних торгів та уповноважене на забезпечення здійснення заходів із створення та супроводження програмного забезпечення системи, технологічного забезпечення, збереження та захисту даних, що містяться у системі, здійснення організації та проведення електронних торгів, забезпечення збереження майна, виконання інших функцій, передбачених Тимчасовим порядком.

Згідно із частиною сьомою пункту 1 Тимчасового порядку електронні торги - це прилюдні торги, що здійснюються в електронній формі в Системі.

Відповідно до частини першої статті 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Частиною другою цієї ж статті передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків можуть бути як правочини (пункт 1), так і інші юридичні факти (пункт 4).

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (частина перша статті 202 ЦК України). Зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, а недодержання стороною (сторонами) правочину в момент його вчинення цих вимог чинності правочину є підставою недійсності відповідного правочину (частина перша статті 203, частина перша статті 215 цього Кодексу).

За змістом статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

З огляду на приписи статей 32, 52 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV заходами примусового виконання рішень є, зокрема, звернення стягнення на майно боржника, що полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. За загальним правилом (частина перша статті 62 Закону № 606-XIV) реалізація арештованого майна здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах.

Правова природа процедури реалізації майна на прилюдних торгах полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів. Ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів - це оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто правочин.

Тому відчуження майна з прилюдних торгів за своєю правовою природою відноситься до угод купівлі-продажу й така угода може визнаватись недійсною на підставі норм цивільного законодавства про недійсність правочину за статтями 203, 215 ЦК України.

Відповідно до ст.62 Закону України «Про виконавче провадження» не реалізоване на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах протягом двох місяців майно підлягає уцінці державним виконавцем, що проводиться в десятиденний строк з дня визнання прилюдних торгів чи аукціону такими, що не відбулися, або закінчення двомісячного строку реалізації майна на комісійних умовах. Майно може бути уцінене не більш як на 30 відсотків. У разі нереалізації майна в місячний строк з дня проведення уцінки воно повторно уцінюється в такому самому порядку, але не більше як на 50 відсотків початкової вартості майна. У разі якщо в місячний строк з дня проведення повторної уцінки майно не реалізовано на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах, державний виконавець повідомляє про це стягувачу і пропонує йому вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна, крім майна, конфіскованого за рішенням суду. У разі якщо стягувач у п'ятнадцятиденний строк з дня отримання повідомлення державного виконавця письмово не заявив про своє бажання залишити за собою нереалізоване майно, арешт з майна знімається і воно повертається боржникові.

За правилами проведення прилюдних торгів, передбачених Тимчасовим положенням, спеціалізована організація проводить прилюдні торги за заявкою державного виконавця, в якій зазначається початкова вартість майна, що виставляється на торги за експертною оцінкою та інші відомості. Визначення стартової ціни лота здійснюється на підставі початкової вартості майна за результатами проведеної оцінки майна незалежним суб'єктом оціночної діяльності.

Тобто на момент проведення прилюдних торгів, у тому числі повторних торгів, для визначення вартості об'єкта оцінки звіт про оцінку майна повинен бути дійсним.

Проведення прилюдних торгів з реалізації майна за ціною, визначеною звітом про оцінку майна, який утратив чинність, є порушенням установлених законодавством правил про порядок реалізації майна на прилюдних торгах, у тому числі правил про визначення стартової ціни реалізації майна, а саме частини п'ятої статті 58 Закону України «Про виконавче провадження», пунктів 3.2, 3.4 Тимчасового положення.

Отже, проведення прилюдних торгів з реалізації майна за ціною, визначеною звітом про оцінку майна, який утратив чинність, є підставою для визнання цих торгів недійсними за умови порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі № 6-1749цс16 від 25 листопада 2015 року, у справі № 6-1981цс16 від 12 жовтня 2016 року.

В ході перегляду справи апеляційним судом встановлено, що оцінка майна для реалізації проведена 28.04.2015 року, електронні торги відбулися 30.10.2015 року. Тобто реалізація майна відбулася після закінчення строку дії звіту про оцінку майна через два дні.

Проте, колегія суддів вважає, що формальне закінчення строку дії звіту, всього на 2 дні, не може бути підставою для визнання електронних торгів недійсними, оскільки пропущення такого строку не вплинуло на результати таких торгів, позаяк не доведено, що за цей період відбулось підвищення вартості спірного майна чи змінилась кон'юнктура ринку, чи були порушені внаслідок цього права і законні інтереси позивачів, які оспорюють результати торгів, оскільки підставою для пред'явлення позову про визнання прилюдних торгів недійсними є наявність порушення норм закону при проведенні торгів водночас із порушенням прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює.

До того ж позовна заява не містить посилань щодо визнання електронних торгів недійсними з підстав закінчення строку дії звіту про оцінку майна. Про це йдеться лише в усних поясненнях сторони позивачів та в апеляційній скарзі.

Натомість у позовній заяві позивачі посилаються на незаконні дії державного виконавця, пов'язані з визначенням власника квартири №49 у м. Житомирі по АДРЕСА_1, що передана для реалізації на електронних торгах. Вказують, що державний виконавець не ознайомив позивачів з виконавчими діями та ходом виконавчого провадження, не перевірив наявність арештів на вказану квартиру, не з'ясував інформацію про державну реєстрацію іпотеки в державному реєстрі та заборони на нерухоме майно.

Однак, порушення, допущені державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», до призначення прилюдних торгів, у тому числі щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно, визначення вартості чи оцінки майна тощо підлягають оскарженню в порядку, передбаченому цим Законом

Таким чином, дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання таких торгів недійсними.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 жовтня 2012 року у справі № 6-116цс12 , від 12 жовтня 2016 року у справі № 6-1981цс16.

Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить висновку про те, що суд першої інстанції, розглядаючи спір, повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а тому обґрунтовано відмовив у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не впливають на правильність його прийняття.

За таких обставин, коли рішення суду постановлено з дотриманням вимог процесуального та матеріального законодавства - підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390, 391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 24 січня 2018 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 30.03.2018.

Головуючий Судді