Справа № 265/7061/17
Провадження № 2/265/246/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

02 лютого 2018 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Гноєвого С.С.,

при секретарі Мамаєвій С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Маріуполя Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

11 жовтня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя з позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилався на те, що він є власником домоволодіння № 42/59 по вулиці 130ї Таганрозької дивізії в місті Маріуполі на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 07 листопада 2013 року. Крім нього у даному будинку зареєстровані відповідачі у справі, ОСОБА_2 та ОСОБА_4. Проте відповідачі не проживають у даному домоволодіння з 2011 року, їх особистих речей або іншого майна в будинку також немає. Факт не проживання відповідачів за адресою реєстрації підтверджується актом житлової організації. Відповідачі комунальні послуги не оплачують, у звязку з чим він вимушений нести всі витрати по утриманню домоволодіння самостійно, у тому числі й за відповідачів. Добровільно знятись з реєстрації за адресою його будинку вони відмовляються. Таким чином, вважає, що відповідачі, будучи прописаними у спірному домоволодінні та не проживаючи у ньому тривалий час, значно порушують його право власності, за захистом якого він вимушений звертатись до суду.

Просив суд визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, такими, що втратили право користування житловим приміщенням в будинку № 42/59, розташованому по вулиці 130ї Таганрозької дивізії в місті Маріуполі.

12 січня 2018 року на адресу суду надійшла уточнена позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В обґрунтування уточнених позовних вимог позивач посилався на те, що в ході розгляду справи йому стало відомо, що ОСОБА_4 змінив прізвище на «Навка», по батькові на «Вадимович». Тому просив суд визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, такими, що втратили право користування житловим приміщенням в будинку № 42/59, розташованому по вулиці 130ї Таганрозької дивізії в місті Маріуполі.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат ОСОБА_5, яка діє на підставі доручення, у судове засідання не з'явилися, надавши суду письмові заяви про розгляд справи за їхньої відсутності. Позовні вимоги підтримали та просили задовольнити позов повністю, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечували.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином в установленому законом порядку.

Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку про те, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна з яких відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що будинок № 42/59, розташований по вулиці 130ї Таганрозької дивізії в місті Маріуполі належить ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 07 листопада 2013 року, виданим приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу ОСОБА_6

Згідно довідки про склад родини № 35 від 08 вересня 2017 року, виданої головою КСН «Азовець» ОСОБА_7, в будинку № 42/59 по вулиці 130ї Таганрозької дивізії в місті Маріуполі зареєстровані: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно акту від 16 вересня 2017 року, складеного головою КСН «Азовець» ОСОБА_7, за підписом сусідів ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, та її син, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, фактично не проживають у ІНФОРМАЦІЯ_6 з 2011 року

Як вбачається з копії актового запису про народження № 78 від 08 лютого 1999 року, складеного на ОСОБА_3 (до зміни ОСОБА_4), ІНФОРМАЦІЯ_2, прізвище та по батькові дитини змінено на підставі визнання батьківства від 01 липня 2005 року. Відомості надано Лівобережним районним у місті Маріуполі Відділом ДРАЦС ГТУЮ у Донецькій області за вих. № 7684/15.4-16 від 30 грудня 2017 року.

Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, це право є непорушним.

Пунктом 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснено, що суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом.

Згідно ж із ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

В аспекті ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом за наявності двох юридичних фактів: по-перше, відсутність члена сімї власника понад 1 рік; по-друге, відсутність поважних причин його не проживання.

В сенсі ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права.

Приймаючи до уваги те, що позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку № 42/59 по вулиці 130ї Таганрозької дивізії в місті Маріуполі, а відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, будучи зареєстрованими у вказаному будинку, але фактично не проживаючи в ньому понад сім років, чинять позивачу перешкоди у користуванні та розпорядженні ним своєю власністю, суд вважає за можливе задовольнити позов та визнати відповідачів такими, що втратили право користування даним житловим будинком.

Зокрема, у позовній заяві позивач ОСОБА_1 не просив стягнути з відповідачів ОСОБА_12 та ОСОБА_13 сплачений ним при подачі позову до суду судовий збір в сумі 640 гривень, тому суд при ухваленні рішення не вирішує питання щодо розподілу судових витрат.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.41 Конституції України, ст.ст.319, 391, ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України , ст.ст. 12, 13, 81, 223, 259, 263-265, 280, 281, 285 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, такими, що втратили право користування житловим приміщенням в житловому будинку № 42/59, розташованому по вулиці 130ї Таганрозької дивізії в місті Маріуполі.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя С.С. Гноєвой