Постанова

Іменем України

21 березня 2018 року

м. Київ

справа № 761/39428/14-ц

провадження № 61-3574св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Синельникова Є. В., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Турбоатом»,

представники позивача: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

відповідачі: приватне підприємство «Україна молода», ОСОБА_5,

представник приватного підприємства «України молода» - ОСОБА_6,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу приватного підприємства «Україна молода» на рішення Шевченківського районного суду м. Києва у складі судді Волошина В. О. від 8 лютого 2016 року та рішення апеляційного суду м. Києва у складі колегії суддів: Соколової В. В., Борисової О. В., Ратнікової В. М. від 16 червня 2016 року

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У грудні 2014 року позивач ВАТ «Турбоатом», яке змінило організаційно-правову форму на ПАТ «Турбоатом», звернулося до суду з позовом до ПП «Україна молода», ОСОБА_5 про захист ділової репутації, спростування поширеної недостовірної інформації.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року стосовно позивача була поширена інформація, яка, на його думку, не відповідає дійсності, принижує ділову репутацію, звинувачує позивача в порушенні законодавства та вчиненні кримінальних правопорушень.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 8 лютого 2016 року позов ПАТ «Турбоатом» задоволено частково.

Визнано недостовірною, та такою, що принижує ділову репутацію ПАТ «Турбоатом», інформацію, автором якої є ОСОБА_5, поширену (розміщену) ПП «Україна молода» на своєму сайті www.umoloda.kiev.ua (на сторінці сайту ІНФОРМАЦІЯ_2/) та в щоденній інформаційно-політичній газеті «Україна молода» ІНФОРМАЦІЯ_3 року у виданні № НОМЕР_1 у статті під назвою: «ІНФОРМАЦІЯ_4», наступного змісту:

- «Кабмін і Фонд держмайна часів ОСОБА_7 створили ... схему, за якою ... вивели 2,6 млрд. гривень із харківського заводу «Турбоатом»;

- «Весь ланцюжок із виведення грошей працював із 2008 по 2014 рік. Але найефективніше красти вдавалося з 2010 року.»;

- «Відтак на підприємстві розпочалася масштабна корупція. За попередніми даними на ВАТ «Турбоатом» привласнили на свою користь та на користь третіх осіб, пов'язаних із ПАТ «Мегабанк», за попередніми даними - 2 млрд. 666 млн. 2 тис. гривень...»;

- «Утім свої зобов'язання перед «Турбоатомом» замовник виконав лише на 47,4 млн. гривень. Решту ж грошей - тобто, саме ці 30 млн. - перерахували фірмам, які мають явні ознаки фіктивності... »;

- «...змова керівництва «Турбоатома» з керівництвом ТОВ «Мегаполіс Інвест» ... Як наслідок, «Турбоатом» переплатив компаньйону 22 млн. гривень.»;

- «...купував «Турбоатом» явно задорогий товар і в «Дніпропетровському інженерно- технічному центрі». Відтак вдалося вивести на сторону ще 16,8 млн. гривень...»;

- «Адже всі обігові кошти, які надходили на рахунки ВАТ, замість того, аби їх направляти на розвиток виробництва, оновлення основних фондів, пошук технологій тощо - насправді зберігали та безконтрольно використовували у своїх інтересах комерційні банки. ... Усі вони, як встановили правоохоронці, підпорядковані або керівнику самого заводу, або колишнім першим особам у державі. »;

- «При цьому окремі положення статуту не відповідають вимогам Закону України «Про акціонерні товариства». Зокрема, що стосується повноваження дирекції.»;

- «....ми стали свідками, як державні гроші слухняно почали перекидати у фінансові струмочки, які живили Сім'ю »;

- «... окрім, «прокрутки» грошей у власних банках, було виявлено ще й багато інших зловживань. Наприклад, без проведення тендерних процедур закупили кілька автомобілів, вартістю 50 тис. доларів. Також провели дорогі ремонти кабінетів дирекції, при чому, проводили ці роботи структури, афільовані з «Мегабанком».

Зобов'язано ПП«Україна молода», ОСОБА_5 за власний рахунок, не пізніше десяти днів з дня набрання рішенням суду законної сили спростувати недостовірну інформацію шляхом розміщення на сайті: www.umoloda.kiev.ua та в щоденній інформаційно-політичній газеті «Україна молода» спростування, набраного тим же шрифтом, що стаття під назвою: «ІНФОРМАЦІЯ_4», з наступним текстом:

«Спростування. Нижченаведена інформація, автором якої є ОСОБА_5, і яка була поширена Приватним підприємством «Україна молода» на своєму сайті www.umoloda.kiev.ua (на сторінці сайту - ІНФОРМАЦІЯ_2/) та вщоденній інформаційно - політичній газеті «Україна молода» ІНФОРМАЦІЯ_1 року у виданні № НОМЕР_1 у статті під назвою: «ІНФОРМАЦІЯ_5 товариства «Турбоатом» недостовірною, в частині:

- «Кабмін і Фонд держмайна часів ОСОБА_7 створили ... схему, за якою ... вивели 2,6 млрд. гривень із харківського заводу «Турбоатом»,

- «Весь ланцюжок із виведення грошей працював із 2008 по 2014 рік. Але найефективніше красти вдавалося з 2010 року.»;

- «Відтак на підприємстві розпочалася масштабна корупція. За попередніми даними на ВАТ «Турбоатом» привласнили на свою користь та на користь третіх осіб, пов'язаних із ПАТ «Мегабанк», за попередніми даними -2 млрд. 666 млн. 2 тис. гривень...»;

- «Утім свої зобов'язання перед «Турбоатомом» замовник виконав лише на 47,4 млн. гривень. Решту ж грошей - тобто, саме ці 30 млн. - перерахували фірмам, які мають явні ознаки фіктивності... »;

- «...змова керівництва «Турбоатома» з керівництвом ТОВ «Мегаполіс Інвест» ... Як наслідок, «Турбоатом» переплатив компаньйону 22 млн. гривень.»;

- «...купував «Турбоатом» явно задорогий товар і в «Дніпропетровському інженерно- технічному центрі». Відтак вдалося вивести на сторону ще 16,8 млн. гривень...»;

- «Адже всі обігові кошти, які надходили на рахунки ВАТ, замість того, аби їх направляти на розвиток виробництва, оновлення основних фондів, пошук технологій тощо - насправді зберігали та безконтрольно використовували у своїх інтересах комерційні банки. ... Усі вони, як встановили правоохоронці, підпорядковані або керівнику самого заводу, або колишнім першим особам у державі.»;

- «При цьому окремі положення статуту не відповідають вимогам. Закону України «Про акціонерні товариства». Зокрема, що стосується повноваження дирекції.»;

- «...ми стали свідками, як державні гроші слухняно почали перекидати у фінансові струмочки, які живили Сім 'ю.»;

- «...окрім «прокрутки» грошей у власних банках, було виявлено ще й багато інших зловживань. Наприклад, без проведення тендерних процедур закупили кілька автомобілів, вартістю 50 тис. доларів. Також провели дорогі ремонти кабінетів дирекції, при чому, проводичи ці роботи структури, афільовані з «Мегабанком».

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив із того, що вказані твердження негативно оцінюють підприємницьку діяльність позивача, що суттєво може вплинути на його ділову репутацію, а також порушують вимоги статті 62 Конституції України.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 16 червня 2016 року апеляційну скаргу ПП «Україна молода» задоволено частково. Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 8 лютого 2016 року скасовано в частині задоволення позовних вимог про визнання недостовірною, такою, що принижує ділову репутацію ПАТ «Турбоатом», а також щодо зобов'язання спростування, наступної інформації:

- «Кабмін і Фонд держмайна часів ОСОБА_7 створили ... схему, за якою ... вивели 2,6 млрд. гривень із харківського заводу «Турбоатом»;

- «Весь ланцюжок із виведення грошей працював із 2008 по 2014 рік. Але найефективніше красти вдавалося з 2010 року.»;

- «Утім свої зобов'язання перед «Турбоатомом» замовник виконав лише на 47,4 млн. гривень. Решту ж грошей -тобто, саме ці 30 млн. - перерахували фірмам, які мають явні ознаки фіктивності... »;

- «Адже всі обігові кошти, які надходили на рахунки ВАТ, замість того, аби їх направляти на розвиток виробництва, оновлення основних фондів, пошук технологій тощо - насправді зберігали та безконтрольно використовували у своїх інтересах комерційні банки. ... Усі вони, як встановили правоохоронці, підпорядковані або керівнику самого заводу, або колишнім першим особам у державі. »;

- «... ми стали свідками, як державні гроші слухняно почали перекидати у фінансові струмочки, які живили Сім'ю. »;

Ухвалено в цій частині нове рішення про відмову взадоволенні цих позовних вимог. У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалюючи рішення, суд апеляційної інстанції виходив із того, що зазначені твердження є оціночними судженнями. При цьому суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, що низка тверджень, поширених відповідачами стосовно позивача, є недостовірними.

У липні 2017 року ПП «Україна молода» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати судові рішення в частині задоволення позову та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову повністю.

Касаційна скарга мотивована тим, що оспорювана позивачем та дійсно поширена інформація не є тотожною. Суди першої та апеляційної інстанцій не застосували належним чином судову практику Європейського суду з прав людини до спірних правовідносин, а суд апеляційної інстанції застосував положення статті 47-1 Закону України «Про інформацію», яку було вже виключено з цього Закону на час виникнення спірних правовідносин. Крім того, відповідно до судової практики Конституційного Суду України положення статей 62 та 68 Конституції України стосуються насамперед прав людини і громадянина. До того ж, за фактом привласнення та розтрати майна позивачем за ознаками злочину, передбаченого частиною п'ятої статті 191 КК України, проводиться досудове розслідування.

У вересні 2016 року ПАТ «Турбоатом» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заперечення на касаційну скаргу, в якому зазначило, що відповідачі опублікували інформацію у вказаній статті не у формі оціночних суджень або особистих думок, а в беззаперечній стверджувальній формі щодо кримінальних та корупційних діянь позивача, але вирок суду щодо них відсутній. У зв'язку з викладеним ПАТ «Турбоатом» просило касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

23 січня 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Відповідно до частини третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суди встановили, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року в мережі Інтернет на сайті www.umoloda.kiev.ua та в щоденній інформаційно-політичній газеті «Україна молода», що належить відповідачу ПП «Україна молода», у виданні № НОМЕР_2 була опублікована стаття під назвою: «ІНФОРМАЦІЯ_4». Автором статті є відповідач ОСОБА_5, який має творчий псевдонім ОСОБА_5. У вказаній статті містились вислови, зокрема:

- «Кабмін і Фонд держмайна часів ОСОБА_7 створили ... схему, за якою ... вивели 2,6 млрд. гривень із харківського заводу «Турбоатом»,

- «Весь ланцюжок із виведення грошей працював із 2008 по 2014 рік. Але найефективніше красти вдавалося з 2010 року.»;

- «Відтак на підприємстві розпочалася масштабна корупція. За попередніми даними на ВАТ «Турбоатом» привласнили на свою користь та на користь третіх осіб, пов'язаних із ПАТ «Мегабанк», за попередніми даними - 2 млрд. 666 млн. 2 тис. гривень...»;

- «Фактів розкрадань виявлено чимало... розплутують випадок злочинної діяльності службових осіб «Турбоатома», які вчинили змову з керівництвом ТОВ «Інкла - Київ». Як наслідок - заволодіння коштами підприємства в особливо великих розмірах»;

- «Утім свої зобов'язання перед «Турбоатомом» замовник виконав лише на 47,4 млн. гривень. Решту ж грошей - тобто, саме ці 30 млн. - перерахували фірмам, які мають явні ознаки фіктивності...»;

- «...змова керівництва «Турбоатома» з керівництвом ТОВ «Мегаполіс Інвест» ... Як наслідок, «Турбоатом» переплатив компаньйону 22 млн. гривень.»;

- «якщо би Фонд держмайна контролював роботу «Турбоатома», як це було раніше до 2010 року, такі зловживання були б у принципі неможливі»;

- «...купував «Турбоатом» явно задорогий товар і в «Дніпропетровському інженерно- технічному центрі». Відтак вдалося вивести на сторону ще 16,8 млн. гривень...»;

- «Адже всі обігові кошти, які надходили на рахунки ВАТ, замість того, аби їх направляти на розвиток виробництва, оновлення основних фондів, пошук технологій тощо - насправді зберігали та безконтрольно використовували у своїх інтересах комерційні банки. ... Усі вони, як встановили правоохоронці, підпорядковані або керівнику самого заводу, або колишнім першим особам у державі.»;

- «Це дозволяло банківським установам «крутити» коштами ВАТ на власний розсуд. Ситуація, яка була би вкрай невигідною для будь-якої виробничої структури, в цьому випадку тільки грала на руку керівництву «Турбоатому». адже таким чином директор ОСОБА_9 віддав гроші у користування де факто банкіру ... ОСОБА_9...»;

- «Не існує також гарантій щодо їх повернення, розміщення тощо. І знову ж таки, на перший погляд, дивина: підприємство укладає вкрай невигідні для себе угоди з банком.»;

- «.. .так «необачно» працював топ-менеджмент «Турбоатома»...»;

- «...лише через безпідставне розміщення грошових коштів у АТ АК «Базіс» ми з вами втратили 135 млн. гривень.»;

- «топ-менеджмент.... організовуючи корупційні схеми, не просто не намагався їх прикрити, а й не потурбувався про власну легітимність»;

- «При цьому окремі положення статуту не відповідають вимогам Закону України «Про акціонерні товариства». Зокрема, що стосується повноваження дирекції.»;

- «збори акціонерів, на яких було обрано ОСОБА_9, провели незаконно»;

- «власник Мегабанку зайняв посаду керівника «Турбоатома» незаконно...»;

- «Феміда - добровільно чи після спроб із нею домовитись намагалася закрити очі на беззаконня у Турбоатомі»;

- «...ми стали свідками, як державні гроші слухняно почали перекидати у фінансові струмочки, які живили Сім 'ю.»;

- «...окрім «прокрутки» грошей у власних банках, було виявлено ще й багато інших зловживань. Наприклад, без проведення тендерних процедур закупили кілька автомобілів, вартістю 50 тис. доларів. Також провели дорогі ремонти кабінетів дирекції, причому, проводили ці роботи структури, афільовані з «Мегабанком».

У копії листа Генеральної прокуратури Українивід 18 листопада 2014 року вказано, що проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні, яке зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за фактом привласнення та розтрати майна ВАТ «Турбоатом» за ознаками злочину, передбаченого частиною п'ятою статті 191 КК України, та заволодіння чужим майном, ухилення від сплати податків службовими особами ПП «Інкла-Київ» в особливо великих розмірах за ознаками злочинів, передбачених частиною п'ятою статті 191 та частиною третьою статті 212 КК України.

Згідно зі статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) і частин другої та третьої статті 34 Конституції України кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов'язане з обов'язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві, зокрема, для захисту репутації чи прав інших осіб.

Згідно із частиною першою статті 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

У статті 201 ЦК України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, ділова репутація.

Відповідно до частини першої статті 94 ЦК України юридична особа має право, зокрема, на недоторканність її ділової репутації.

Юридична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи вона є фактичним твердженням чи оціночним судженням.

Згідно із частиною другою статті 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Таким чином, предметом судового захисту не можуть бути оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які як вираження суб'єктивної думки і поглядів відповідача не можна перевірити щодо їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції (зокрема, пункту 46 рішення від 8 липня 1986 року в справі «Лінгенс проти Австрії»).

Крім того, у пункті 41 вказаного рішення Європейського суду з прав людини та пункті 46 рішення цього суду від 15 липня 2010 року в справі «Газета «Україна-Центр» проти України» (заява № 16695/04) наголошено, що свобода вираження поглядів, гарантована пунктом 1 статті 10 Конвенції, становить одну з основних підвалин демократичного суспільства й одну з принципових умов його розвитку та умов самореалізації кожної особи. За умови додержання пункту 2 свобода вираження стосується не лише тієї «інформації» чи тих «ідей», які отримані належним чином або розглядаються як необразливі чи незначні, а й тих, що викликають образу, обурення або неспокій. Такими є вимоги плюралізму, терпимості й широти поглядів, без яких «демократичне суспільство» неможливе.

Преса відіграє істотну роль у демократичному суспільстві. І хоча вона не може переступати певні межі, зокрема, щодо репутації, тим не менш, її обов'язком є передавати у спосіб, сумісний із її обов'язками та відповідальністю, інформацію та ідеї з усіх питань суспільного інтересу. Не тільки на неї покладається завдання передавати таку інформацію та ідеї; громадськість також має право їх отримувати. Стаття 10 Конвенції захищає не лише суть висвітлених ідей та інформації, але також і форму, в якій вони надаються. Журналістська свобода також включає можливість перебільшень або навіть провокацій.

Пункт 2 статті 10 Конвенції майже не надає можливостей для обмеження свободи вираження поглядів, коли йдеться про питання, які становлять суспільний інтерес.

До того ж, розглядаючи такі справи, судам необхідно враховувати, що відповідачами них є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації.

Якщо позов пред'явлено про спростування інформації, опублікованої в засобах масової інформації, то належними відповідачами є автор і редакція відповідного засобу масової інформації чи інша установа, що виконує її функції згідно зі статтею 21 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні».

У разі, коли редакція друкованого засобу масової інформації не має статусу юридичної особи, належним відповідачем є юридична особа, структурним підрозділом якої є редакція. Якщо редакція не є структурним підрозділом юридичної особи, то належним відповідачем виступає засновник друкованого засобу масової інформації.

Належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві.

Таким чином, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції не визначив чи є відповідачі в справі належними, не звернув увагу на те, що оспорювана інформація становить значний суспільний інтерес та розповсюджена саме засобом масової інформації.

Не усунув такі порушення норм процесуального права і суд апеляційної інстанції.

Зокрема, не перевірив доводів та не дав оцінку доказам щодо джерела поширеної інформації та її достовірності й не навів мотивів спростування цих доводів.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції, ухвалюючи рішення в справі, неправильно застосував норми матеріального права, порушивши норми процесуального права. Тому рішення суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до цього суду.

Відповідно до пункту першого частини третьої та четвертої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

За таких обставин рішення суду апеляційної інстанції не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України та ухвалене з порушення норм процесуального права, що в силу пункту 1 частини третьої та четвертої статті 411 ЦПК України є підставою для його скасування з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу приватного підприємства «Україна молода» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 16 червня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до цього суду.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

Ю. В. Черняк