Справа № 644/ 7555 /17
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14 березня 2018 року м. Харків

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Сітало А.К.,

за участю секретаря - Трач М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Орджонікідзевського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб укладений між нею ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2, який зареєстрований 21.08.1999 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Харкова, актовий запис № 559; після розірвання шлюбу шлюбне прізвище позивач просить залишити «ОСОБА_1»; визнати за нею право власності в порядку поділу спільного майна подружжя: на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 50,9 кв.м.; земельну ділянку, яка розташована на території Тавільжанської сільської ради площею 4,7859 га; земельну ділянку, яка розташована на території Пономаренківської сільської ради Харківського району Харківської області загальною площею 0,0543 га.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 21.08.1999 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб міським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Харкова, актовий запис № 559. Спільне проживання з відповідачем у них не склалося у зв'язку з тим, що між ними відсутнє взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Шлюбно-сімейні відносини і ведення спільного господарства між ними припинені з січня 2017 року. Розлад між ними носить стійкий характер, а тому вважає, що подальше спільне життя із збереженням шлюбу неможливе. Від шлюбу у них народилося двоє дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

За час сумісного проживання в шлюбі ними було придбано наступне майно: квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 50,9 кв.м., вартістю - 258000,00 грн.; земельну ділянку, яка розташована на території Тавільжанської сільської ради площею 4,7859 га, вартістю - 66000,00 грн.; земельну ділянку, яка розташована на території Пономаренківської сільської ради Харківського району Харківської області загальною площею 0,0543 га., вартістю - 18800,00 грн.

Сторони у судове засідання не з'явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку, про що свідчать поштові повідомлення, які знаходяться в матеріалах справи. Про причини неявки суду не повідомили. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Позивач подала до суду заяву, в якій просила суд справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Від відповідача до суду надійшла заява про те, що він визнає позовні вимоги в повному обсязі та просить розглядати справу за його відсутності.

Відповідно до ч. 4 ст. 200 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. ст. 206, 207 цього Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Позивач перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 21.08.1999 року. Шлюб зареєстровано міським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Харкова, актовий запис № 559. Шлюбно-сімейні відносини і ведення спільного господарства між сторонами припинені з січня 2017 року. Розлад між ними носить стійкий характер, а тому подальше спільне життя із збереженням шлюбу неможливе. Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Частиною 3 ст. 56 Сімейного Кодексу України, передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

За таких обставинах, суд приходить до висновку, що сім'я існує формально, примирення між подружжям неможливе і є всі підстави для розірвання шлюбу.

Враховуючи, що подальше сімейне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам, відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України прохання позивача про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Судом також встановлено, що сторонами за час перебування в зареєстрованому шлюбі було придбано ізольовану двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 50,9 кв.м., житловою площею 31,8 кв.м., на підставі договору купівлі-проваджу квартири від 21.11.2001 року укладеного між ОСОБА_5, ОСОБА_6 з одного боку та ОСОБА_2 з іншого, посвідченого державним нотаріусом Четвертої Харківської державної нотаріальної контори Моторною Г.О. за реєстровим № 1. Згідно інформаційно-консультативної довідки, вартість квартири складає - 258000,00 грн.

Крім того, з позовної заяви вбачається, що за час сумісного проживання сторонами придбано: земельну ділянку, яка розташована на території Тавільжанської сільської ради площею 4,7859 га, вартістю - 66000,00 грн. та земельну ділянку, яка розташована на території Пономаренківської сільської ради Харківського району Харківської області загальною площею 0,0543 га., вартістю - 18800,00 грн.

Суд, не зважаючи на визнання відповідачем позову в повному обсязі, вважає позовні вимоги про визнання за позивачем право власності в порядку поділу спільного майна подружжя на вказані вище земельні ділянки такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 60 Сімейного Кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 Сімейного Кодексу України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до ст. 69 Сімейного Кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно ч. 1 ст. 70 Сімейного Кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 70 ЦПК України за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Відповідно до п. п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК України).

Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання, вартість його на момент припинення шлюбних стосунків.

За таких обставин, суд визнає за позивачем ОСОБА_1 право власності в порядку поділу спільного майна подружжя на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 50,9 кв.м.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 57 Сімейного Кодексу України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

Позовні вимоги позивача про визнання за нею права власності на земельні ділянки в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя задоволенню не підлягають, оскільки земельна ділянка, яка розташована на території Тавільжанської сільської ради площею 4,7859 га, вартістю - 66000,00 грн., перебуває у приватній власності ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_3 виданого на ім'я відповідача на підставі рішення виконавчого комітету Тавільжанської сільської Ради народних депутатів № 174 від 13.11.2001 року для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Земельна ділянка, яка розташована на території Пономаренківської сільської ради Харківського району Харківської області загальною площею 0,0543 га., вартістю - 18800,00 грн., перебуває у приватній власності ОСОБА_1 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4, виданого на ім'я позивача на підставі Розпорядження Харківської районної державної адміністрації Харківської області № 3061 від 01.10.2008 року для ведення садівництва.

Оскільки відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, питання щодо поділу земельних ділянок може бути вирішено сторонами у позасудовому порядку.

Розподіл судових витрат, суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір в загальному розмірі 4708,00 грн.

Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 2354,00 грн., що підтверджується матеріалами справи.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 56, 60, 61, 69-71, 105, 110 - 112 СК України, ст. ст. 10-13, 76-81, 95, 141, 200, 206-207, 247, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України, п. 9 ч. 1, п. п. 15.5 п. 15 ч. 1 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя - задовольнити частково.

Розірвати шлюб укладений між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, який зареєстрований 21.08.1999 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Харкова, актовий запис № 559.

Після розірвання шлюбу прізвище позивача «ОСОБА_1» залишити без змін.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 право власності на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 50,9 кв.м., житловою площею 31,8 кв.м. в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в частині визнання за нею права власності на земельні ділянки в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 (ІН:НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 (ІН:НОМЕР_2) судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі- 2354,00 грн.

Повне судове рішення складено 26.03.2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Харківської області через Орджонікідзевський районний суд м. Харкова.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя: А.К.Сітало