Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.03.2018 Справа №607/1271/16-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Дзюбича В.Л.

за участю секретаря Грабської Ю.І.

учасників справи:

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 міськрайонного центру зайнятості до ОСОБА_3 про стягнення витрат на професійне навчання,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 міськрайонний центр зайнятості звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про стягнення витрат на професійне навчання в розмірі 4264,20 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 22.4.2015 року ОСОБА_3 було надано статус безробітної. Згідно поданої заяви від 27.04.2015 року, за направленням служби зайнятості, відповідно до укладеного договору про професійне навчання безробітного № 00004 від 27.04.2015 року ОСОБА_3 проходила професійну перепідготовку в Державному вищому навчальному закладі «Коледж харчових технологій і торгівлі» за професією (спеціальністю) кухар зі строком навчання з 28.04.2015 року по 21.10.2015 року. 26.11.2015 року позивачем видано ОСОБА_3 направлення № 6005 на працевлаштування до фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 на вакансію кухаря. Однак відповідач від роботи за професією «кухар» відмовились, що підтверджується відміткою працедавця у корінці направлення на працевлаштування. За нормами абз. 2 п. 3 ст.36 Закону України № 1533-ІІІ від 02.03.2000 року «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» разі припинення професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації за направленням державної служби зайнятості без поважних причин або відмови працювати за одержаною професією (спеціальністю) із застрахованих осіб стягується сума витрат на професійну підготовку, перепідготовку, або підвищення кваліфікації. У відповідності до остаточного кошторису витрат на професійне навчання безробітних по професії «кухар» розмір витрат, затрачених на професійне навчання ОСОБА_3 становить 4264,20 грн. У добровільному порядку відповідач витрати на професійне навчання не відшкодувала. У зв»язку з викладеним просять стягнути з ОСОБА_3 витрати на професійне навчання та судові витрати у справі.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав та просить у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на те, що ОСОБА_3 відповідно до отриманого направлення звернулась за працевлаштуванням до фізичної особи - підприємця ОСОБА_4, де їй було відмовлено у прийнятті на роботу. Однак в корінці направлення на працевлаштування адміністратором ФОП ОСОБА_4-ОСОБА_5, яка діяла без відповідних повноважень, було зазначено, що вона з власної ініціативи відмовилась від працевлаштування, що не відповідає дійсності. Оскільки попередньо відповідач отримала вже декілька відмов від роботодавців у влаштуванні на роботу, вона відразу не звернула увагу на те, як заповнено корінець та вважала, що їй в черговий раз відмовили у працевлаштуванні. За таких обставин, оскільки відповідач не відмовлялась від працевлаштування після проходження професійного навчання, а адміністратором ФОП ОСОБА_4 було відмовлено їй у прийнятті на роботу, вважає, що підстави для стягнення з ОСОБА_3 коштів затрачених на професійне навчання відсутні, а тому заявлений позов до задоволення не підлягає.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як встановлено судом, 22.04.2015 року ОСОБА_3 звернулася у ОСОБА_2 міськрайонний центр зайнятості за сприянням у працевлаштуванні і того ж дня їй було надано статус безробітного.

Згідно поданої заяви від 27.04.2015 року, за направленням служби зайнятості, відповідно до укладеного договору про професійне навчання безробітного №00004 від 27.04.2015 року ОСОБА_3 проходила професійну перепідготовку в Державному вищому навчальному закладі «Коледж харчових технологій і торгівлі» за професією (спеціальністю) кухар, зі строком навчання з 28.04.2015 року по 21.10.2015 року.

26.11.2015 року ОСОБА_2 міськрайонним центром зайнятості ОСОБА_3 видано направлення на працевлаштування № 6005 до фізичної особи підприємця ОСОБА_4 на робоче місце (вакансію) кухар.

Відповідно до відмітки у корінці направлення на працевлаштування №6005 від 26.11.2015 року, ОСОБА_3 від роботи за одержаною професією «кухар» у фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 відмовилась, що підтверджується службовою запискою від 01.12.2015 року.

Відповідно до абзацу другого частини другої статті 7 Закону України № 1533-ІІІ від 02.03.2000 року "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття"(надалі-Закон №1533-ІІІ) видами соціальних послуг за цим Законом та Законом України "Про зайнятість населення" є професійна підготовка або перепідготовка, підвищення кваліфікації у професійно-технічних та вищих навчальних закладах, у тому числі в навчальних закладах державної служби зайнятості, на підприємствах, в установах, організаціях.

У відповідності до абзацу 2 пункту 3 статті 36 Закону №1533-ІІІ у разі припинення професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації за направленням державної служби зайнятості без поважних причин або відмови працювати за одержаною професією (спеціальністю) із застрахованих осіб стягується сума витрат на професійну підготовку, перепідготовку, або підвищення кваліфікації.

Згідно остаточного кошторису витрат на професійне навчання безробітних по професії «кухар» від 23.10.2015 року, затвердженого директором ДВНЗ «ОСОБА_2 коледж харчових технологій і торгівлі» ОСОБА_6, погодженого директором ОСОБА_2 обласного центру зайнятості ОСОБА_7, витрати на професійне навчання ОСОБА_3 складають 4264,20 грн. Зазначене підтверджується листом ОСОБА_2 обласного центру зайнятості від 02.12.2015р. №ОЦ-04/4132/0/15-08-18 про проведення розрахунку вартості професійного навчання ОСОБА_3 за професією кухар відповідно до якого витрати на професійне навчання складають 4264,20 грн.

03.12.2015 року позивачем направлено ОСОБА_3 претензію №07/4428 із вимогою повернути кошти, зазначені на професійне навчання у сумі 4264,20 грн.

Відповідач зазначену претензію отримала 09.12.2015 року та вказала у ній, що претензію визнає у повному обсязі, що підтверджується її особистим підписом.

На момент звернення позивача до суду, відповідач у добровільному порядку витрати на професійне навчання не відшкодувала.

Таким чином, суд на основі всебічного, повного, об'єктивного та безпосереднього з'ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з'ясувавши їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, приходить до переконання, що позовні вимоги слід задовольнити у повному обсязі та стягнути з відповідача на користь позивача 4264,20 грн. витрат на професійне навчання в розмірі 4264,20 грн. Суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на те, що відповідач від влаштування на роботу до фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 за професією «Кухар» не відмовлялась, а відмітку у корінці направлення на працевлаштування виконано не уповноваженою особою, оскільки дані твердження спростовуються наявною у матеріалах справи копією претензії від 03.12.2015 року, в якій відповідач особисто зазначила, що пред»явлені до неї вимоги про відшкодування коштів за професійне навчання визнає у повному обсязі і з того часу та до моменту звернення позивача до суду-09.02.2016 року від ОСОБА_3 будь-яких заяв чи заперечень з приводу неправомірності нарахування позивачем оплати за професійне навчання не надходило.

Крім того, в силу вимог ч.2 ст.141 ЦПК України з ОСОБА_3 слід стягнути в користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 1378 грн.

На підставі наведеного, керуючись 4, 12, 13, 81, 89, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 7, 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» № 1533-ІІІ від 02.03.2000 року, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 міськрайонного центру зайнятості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3(46008, м. Тернопіль, вул.Острозького, 53/63, ідентифікаційний номер:НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 міськрайонного центру зайнятості(46003, м. Тернопіль, вул. Текстильна, 1Б, ) 4264(чотири тисячі двісті шістдесят чотири) гривні 20 копійок витрат на професійне навчання.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 міськрайонного центру зайнятості 1378 грн. сплаченого судового збору.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення в порядку, визначеному п. 15.5 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий суддяОСОБА_8