Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний № 337/1236/17 Головуючий у 1 інстанції: Гнатик Г.Є.
Провадження №22-ц/778/1036/18 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня лютого 2018 року м. Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий - суддя Маловічко С.В.

судді Кочеткова І.В., Гончар М.С.

розглянувши у порядку спрощеного письмового провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку», від імені якого діє Уповноважена особа ФГВФО на ліквідацію банку, на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 24 листопада 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначало, що 21.01.2014р. ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» та ОСОБА_2 уклали кредитний договір № IКСАSHSTG.218855.001.

Відповідно до п.п. 1.1-1.10 кредитного договору банк зобов'язується надати відповідачу кредит у вигляді строкового кредиту у розмірі 18 500 грн. на споживчі потреби, строком до 20.01.2017р., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,001% річних.

Відповідно до п.п. 1.5, 1.6 позичальник зобов»язався сплачувати банку комісію за кредитом у розмірі 540 грн. у день укладення кредитного договору та комісію за надання кредитних ресурсів у розмірі 3% від суми кредиту по договору щомісяця, а також зобов'язався щомісячно в період сплати, передбаченої кредитним договором, надати Банку кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості у розмірі встановленого графіком погашення, зазначеного в п. 2.5 кредитного договору.

Відповідач порушив умови кредитного договору, здійснюючи платежі з порушен- ням строків, тому станом на 04.04.2017р. у нього утворилась заборгованість у розмірі 25 745 грн. 81 коп., яка складається із сум: простроченої заборгованості по кредиту - 7184,35 грн., простроченої заборгованості за процентами - 1686,47 грн., поточної заборгованості за комісією - 556,20 грн., простроченої заборгованості за комісією - 6034,68 грн., штрафів/пені - 10284,11 грн., яку позивач просив стягнути у судовому порядку.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 24 листопада 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» заборгованість за кредитним договором № IКСАSHSTG.218855.001 від 21.04.2014 року у загальній сумі 11336,18 грн., яка складається з наступного: 4643,91 грн. - заборгованості за кредитом, 5005,80 грн. - заборгованості за комісією, 1686,47 грн. - заборгованості за процентами. В іншій частині позовні вимоги залишено без задоволення.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 704 грн. 48 коп.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ПАТ «ВБР», від імені якого діє Уповноважена особа ФГВФО на ліквідацію банку ОСОБА_3, подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм процесуального та матеріального права, просило скасувати рішення першої інстанції та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Справа розглянута судом першої інстанції під час дії цивільно-процесуального кодексу у редакції від 18.03.2004р. Проте 15.12.2017р. набув чинності ЗУ № 2147-УІІІ від 03.10.2017р., яким до нього внесені зміни, тому в ході апеляційного розгляду слід перевіряти дотримання судом першої інстанції вимог ЦПК України в ред. від 18.03.2004р., а здійснювати апеляційний розгляд справи та ухвалювати судове рішення за наслідками розгляду апеляційної скарги слід за положеннями цивільно-процесуального кодексу у новій редакції.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування.

Встановлено, що 21 січня 2014р. між ПАТ "ВБР" та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № ІКСАSНSТG.218855.001.

Відповідно до п.п. 1.1-1.10 кредитного договору Банк зобов'язався надати відповідачу кредит у вигляді строкового кредиту у розмірі 18 540,00 грн. на споживчі потреби, строком до 20 січня 2017 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,001 % річних. Відповідно до п. 1.5 договору позичальник сплачує Банку комісію за надання фінансового інструменту в розмірі 540 грн. у день укладення кредитного договору та комісію за надання кредитних ресурсів у розмірі 3 % від суми кредиту по договору, щомісяця в період сплати.

Відповідач зобов'язався щомісячно, в період сплати, передбаченої кредитним договором, надавати Банку кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості у розмірі встановленого графіком погашення, зазначеного в п.2.5 кредитного договору.

Невід»ємною частиною кредитного договору є Додаток № 2, у якому розроблено Графік погашення кредиту, згідно з яким позичальник протягом строку дії договору має щомісячно сплачувати на погашення кредиту, процентів та комісії фіксовану суму у розмірі 1072,20 грн. ( а.с. 24).

У відповідності до п. 2.4 кредитного договору відповідач зобов'язаний сплачувати проценти щомісяця з 1-го по 10-те число кожного поточного місяця. При несплаті комісії та відсотків у зазначений строк вони вважаються простроченими.

Згідно з п. 6.1. кредитного договору, за порушення строків погашення заборгованості за користування кредитом банк нараховує позичальнику відсотки в розмірі 36% річних за кожний день прострочення.

Відповідно до п. 2.8. кредитного договору нарахування процентів здійснюється щоденно, при цьому проценти розраховуються на непогашену частину кредиту за фактичну кількість днів користування кредитними ресурсами, виходячи з 360 днів у році.

Пунктом 2.9. кредитного договору передбачено, що погашення заборгованості позичальника за цим договором здійснюється в наступному порядку:

- в першу чергу - витрати банку, пов'язані з одержанням виконання по цьому договору (витрати, пов'язані з реалізацією заставного майна, витрати на сплату судового збору та інших обов'язкових платежів, витрати на юридичну допомогу, витрати пов'язані зі зверненням стягнення на заставне майно тощо);

- в другу чергу - прострочена заборгованість за процентами;

- в третю чергу - прострочена заборгованість за комісією;

- в четверту чергу - нараховані проценти:

- в п'яту чергу - нараховані комісії;

- в шосту чергу - прострочена заборгованість за основною сумою боргу;

- в сьому чергу - основна сума боргу;

- в восьму чергу - штрафи, пені та витрати/збитки банку, які виникли при супроводі кредиту, передбачені пп. 4.2.7., 6.2., 6.3., 6.4., 6.5., 6.6., 6.7. Договору (якщо такі мають місце).

При цьому, передбачено, що банк може змінити порядок погашення заборгованості на власний розсуд, без укладення додаткової угоди.

У відповідності до п. 6.3 кредитного договору за порушення строків сплати процентів за користування кредитом та/або комісії банк нараховує позичальнику пеню в розмірі 0,5 % від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення.

У пункті 8.6 кредитного договору сторони домовились, що строк позовної давності до вимог за цим договором (в тому числі щодо стягнення неустойки) становить 10 (десять) років.

Банк виконав свої зобов»язання згідно з приписами кредитного договору № ІКСАSНSТG.218855.001 від 21.01.2014р. у повному обсязі, про що свідчить Виписка по особовому рахунку позичальника за 21.01.2014р. та Заява на видачу готівки № 341410 від 21.01.2014р., надавши позичальнику кредитні кошти в обумовленому розмірі. Та цих обставин не заперечує відповідач.

Відповідач, зі свого боку, свої зобов'язання, передбачені кредитним договором, на-лежним чином не виконує, а саме: здійснює платежі нерегулярно, порушуючи визначений сторонами графік платежів.

В позові банк вказував, що у зв»язку з такими порушення умов договору у відповідача станом на 04.04.2017р. утворилась заборгованість у розмірі 25 745 грн. 81 коп., яка складається із: простроченої заборгованості по кредиту - 7184,35 грн., простроченої заборгованості за процентами - 1686,47 грн., поточної заборгованості за комісією - 556,20 грн., простроченої заборгованості за комісією - 6034,68 грн., штрафів/пені - 10284,11 грн., яку позивач просив стягнути у судовому порядку.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_2 зазначав, що при здійсненні розрахунків заборгованості банком не було включено сплачених ним сум за кредитом, внаслідок чого сума заборгованості, визначена банком, є суттєво збільшеною порівняно з дійсною сумою боргу.

На підтвердження своїх доводів надав власний розрахунок боргу, відповідно до якого сплачена ним сума за кредитним договором становить 28 778,55 грн., а тому заборгованість буде складати 11 336,18 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за кредитом становить 4 643,91; прострочена заборгованість за комісією - 5 005,80 грн.; прострочена заборгованість за процентами - 1686,47 грн.

Вирішуючи справу, суд погодився з розрахунками відповідача, визнавши непідтвердженою розраховану банком суму заборгованості зі всіма складовими.

Банк в апеляційній скарзі наголошує на тому, що всі суми, на підтвердження яких додані квитанції відповідачем, були враховані при здійсненні розрахунку. Натомість, судом не взято до уваги, що відповідач порушував умови договору, а тому до прострочених сум застосовувались підвищені відсотки, а також нараховувалась пеня, які погашались за рахунок щомісячних платежів. А тому суд безпідставно вважав, що всі платежі спрямовувались лише на погашення щомісячних нарахувань за тілом кредиту, комісією та відсотками, нарахованими за ставкою 0,001 % річних.

Представником відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 надані заперечення на апеляційну скаргу та в подальшому також додаткові заперечення, у яких повторно надається аналіз платежам відповідача, які, на думку сторони відповідача, підтверджують залишок заборгованості саме у розмірі 11 336,18 грн.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи в їх межах з урахуванням заперечень відповідача, апеляційний суд дійшов висновку про обґрунтованість апеляційної скарги банку.

Так, перевіривши у таблиці розрахунку заборгованості врахування платежів відповідача у періоді з 21.01.2014р. - дати укладення договору та отримання кредитних коштів до 04.04.2017р. - дати визначення заборгованості (а.с. 5-19), Апеляційний суд Запорізької області прийшов до висновку, що всі платежі, сплачені ОСОБА_2 згідно наданих ним платіжних документів, банком зараховані, а саме:

-сума 1079,00 грн. оплачена 14.02.2014р. ( а.с. 5),

-сума 1072,20 грн. оплачена в 08.03.2014 р. ( а.с. 5),

-сума 1200 грн. оплачена в 13.05.2014р. ( а.с. 5-зворот),

-сума 1000 грн. оплачена на 29.05.2014р. ( а.с. 5-зворот),

-сума 1230 грн. оплачена на 08.07.2014р. ( а.с. 6),

-сума 1230 грн. оплачена на 08.08.2014р. ( а.с. 6-зворот),

-сума 963,55 грн. оплачена на 10.09.2014р. ( а.с. 7),

-сума 1100 грн. оплачена на 09.10.14р. ( а.с.7-зворот),

-сума 1075 грн. оплачена на 12.11.2014р. ( а.с. 8),

-сума 2300 грн. оплачена на 13.01.2015р. ( а.с. 8-зворот),

-сума 1100 грн. оплачена на 07.03.2015р. ( а.с. 9-зворот),

-сума 1100 грн. оплачена на 16.05.2015р. ( а.с. 10-зворот),

-сума 1100 грн. оплачена на 09.06.2015р. ( а.с. 10-зворот),

-сума 9020 грн. оплачена на 12.11.2015р. ( а.с. 13-зворот),

-сума 1100 грн. оплачена на 11.05.2016р. ( а.с. 15),

-сума 1000 грн. оплачена на 18.05.2016р. ( а.с. 15), сума 1100 грн. оплачена на 14.06.2016р. ( а.с. 15-зворот). На загальну суму 27 769,75 грн.

Останній платіж добровільно був внесений відповідачем 14.06.2016р. та він припинив сплачувати кредит.

З цього аналізу платежів вбачається, що ОСОБА_2 дійсно не дотримувався гра-

фіку платежів, допускаючи прострочення від 1 місяця на початку дії кредитного договору

до максимального прострочення щомісячного платежу на півроку наприкінці дії кредитного договору.

А тому банк діяв в межах кредитного договору, нараховуючи йому підвищені відсо-

тки на прострочені платежі, а також пеню, погашення яких частково відбувалось за рахунок щомісячних платежів. Що, в свою чергу, призводило до збільшення сукупної вартості кредиту.

Між тим, цих обставин ані відповідач, ані суд при вирішенні справи, погоджуючись

з його розрахунком, не врахували, не дослідивши належним чином умов кредитного договору та табличного розрахунку, який судом безпідставно був відкинутий.

Проте цей розрахунок базується на умовах кредитного договору, та ним враховані всі платежі відповідача, як встановлено перевіркою на стадії апеляційного розгляду, а тому апеляційний суд вважає його правильним та належним доказом заборгованості у справах, що випливають з кредитних правовідносин. Отже, сума заборгованості, визначена банком у загальному розмірі 25 745 грн. 81 коп. є підтвердженою та доведеною.

Що стосується сплаченого відповідачем 15.08.2017р. платежу в сумі 1008,80 грн., то він не був врахований банком, оскільки заборгованість визначалась станом на 04.04.2017р.,

тобто коли цього платежу ще не було. А тому ця сума не може бути вирахована із заборгованості, яку визначено раніше. Ця сума може бути віднята на стадії виконання рішення суду, оскільки банк своїх позовних вимог не уточнював в частині розміру та періоду заборгованості.

Що стосується строку позовної давності, про застосування якого просив відповідач, то він був збільшений сторонами у п. 8.6 кредитного договору щодо всіх складових заборгованості, а тому вся сума боргу відповідача вкладається в межі строку позовної давності.

Зважаючи на встановлені в ході апеляційного розгляду справи обставини, колегія визнає, що суд припустився неповноти у їх з»ясуванні та вважав доведеними ті обставини, які фактично не базуються на матеріалах справи. Висновки суду щодо надання переваги розрахунку відповідача невмотивовані, а самі квитанції на предмет виключення сплачених на їх підставі сум із заборгованості не перевірені судом.

Відтак, апеляційній суд вважає апеляційну скаргу обґрунтованою, тому у відповідності до положень п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України вона підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення зміні в частині розміру стягнутої заборгованості, яку слід збільшити до 25 745,81 грн.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Тому, змінюючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України вирішує питання щодо розподілу судових витрат, які у зв»язку з задоволенням позову підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у сплаченому розмірі.

Оскільки суд, частково задовольняючи позов, стягнув судові витрати в меншому розмір та на рахунок держави, а не позивача, то рішення підлягає скасуванню і в частині вирішення питання щодо судових витрат.

Так, банком за подання позову сплачено судовий збір у сумі 1600 грн. ( а.с. 42), за подання апеляційної скарги - 1760 грн. ( а.с. 222), тому ці витрати йому слід компенсувати за рахунок відповідача.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» задовольнити.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 24 листопада 2017 року у цій справі змінити в частині розміру стягнутої заборгованості та судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ( РНОКПП НОМЕР_1, проживає за адресою: АДРЕСА_1) на користь ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» (ЄДРПОУ 3670620) заборгованість за кредитним договором № ІКСАSНSТG.218855.001 від 21 січня 2014р. станом на 04.04.2017р. в загальному розмірі 25 745 (двадцять п»ять тисяч сімсот сорок п»ять) гривень 81 копійка, в тому числі: прострочена заборгованість по кредиту - 7184 (сім тисяч сто вісімдесят чотири) гривні 35 копійок, прострочена заборгованість за процентами - 1686 (одна тисяча шістсот вісімдесят шість) гривен 47 копійок, поточна заборгованість за комісією - 556 (п»ятсот п»ятдесят шість) гривень 20 копійок, прострочена заборгованість за комісією - 6034 (шість тисяч тридцять чотири) гривні 68 копійок, штрафи/пеня - 10 284 (десять тисяч двісті вісімдесят чотири) гривні 11 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» судовий збір у сумі 3 360 (три тисячі триста шістдесят) гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Постанова складена 28 березня 2018р.

Головуючий: Маловічко С.В.

Судді: Кочеткова І.В.

Гончар М.С.