Справа № 333/840/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2018 р. м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого, судді Ярошенко А.Г.,

при секретарі Мінаєва В.В.

розглянувши цивільну справу за заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за спільною заявою подружжя, яке не має дітей, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник завернулася до суду із вказаною заявою в якій просять суд встановити факту родинних відносин.

При цьому зазначивши, що 11 вересня 2010 року між ОСОБА_2 (дівоче прізвище ОСОБА_5) ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1, що видане 11 вересня 2010 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис за № 248 в Книзі реєстрації шлюбів.

В шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 року народився син ОСОБА_4 (що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2, що видане 21 липня 2011 року Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис за № 698).

Однак нажаль, спільне життя у нас не склалося. Як виявилося після укладання шлюбу, у нас були зовсім протилежні погляди на сімейне життя. На даний момент, шлюб між ними є лише формальним, фактичні шлюбні відносини є наразі припиненими, спільне господарство ведуть.

Між нами ОСОБА_1, ОСОБА_2 досягнуто згоди щодо участі у вихованні та розвитку, утримання, визначення місця проживання дитини - ОСОБА_4, про що свідчить нотаріально посвідчений договір від 16.02.2018 року. Відповідно до умов вказано договору малолітня дитина ОСОБА_4 буде проживати разом з Матір'ю за адресою: АДРЕСА_1 при цьому батько має право бачитися з дитиною і приймати участь в виховані та розвитку сина, у порядку, встановленому договором. Також між нами укладено нотаріально-посвідчений договір про сплату аліментів від 16.02.2018 року .

Крім цього, між ОСОБА_1, ОСОБА_2 16.02.2018 року було укладено договір про поділ майна подружжя, даним договором між нами було повністю врегульовано майнові відносини між нами.

У зв'язку з вище викладеним звертаються з даною заявою.

Заявники надали заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає повному задоволенню, виходячи з обставин зазначених самим заявником які, знайшли повне підтвердження в ході розгляду справи в суді.

11 вересня 2010 року між ОСОБА_2 (дівоче прізвище ОСОБА_5) ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1, що видане 11 вересня 2010 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис за № 248 в Книзі реєстрації шлюбів.

В шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 року народився син ОСОБА_4 (що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2, що видане 21 липня 2011 року Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис за № 698).

Однак нажаль, спільне життя у нас не склалося. Як виявилося після укладання шлюбу, у нас були зовсім протилежні погляди на сімейне життя. На даний момент, шлюб між ними є лише формальним, фактичні шлюбні відносини є наразі припиненими, спільне господарство ведуть.

Між нами ОСОБА_1, ОСОБА_2 досягнуто згоди щодо участі у вихованні та розвитку, утримання, визначення місця проживання дитини - ОСОБА_4, про що свідчить нотаріально посвідчений договір від 16.02.2018 року. Відповідно до умов вказано договору малолітня дитина ОСОБА_4 буде проживати разом з Матір'ю за адресою: АДРЕСА_1 при цьому батько має право бачитися з дитиною і приймати участь в виховані та розвитку сина, у порядку, встановленому договором. Також між нами укладено нотаріально-посвідчений договір про сплату аліментів від 16.02.2018 року .

Крім цього, між ОСОБА_1, ОСОБА_2 16.02.2018 року було укладено договір про поділ майна подружжя, даним договором між нами було повністю врегульовано майнові відносини між нами.

Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

У відповідності до приписів ч.4 ст.56 Сімейного кодексу України, примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Приписи ч.2 ст. 104 Сімейного кодексу України визначають, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Нормами ч.2 ст. 105 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 109 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст. 109 Сімейного кодексу України, визначено, що подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України, встановлено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

З положень п.5 ч.2 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України вбачається, що суд, зокрема, розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч.3 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України, визначено що у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом.

На виконання вимог ч. 8 ст. 294 Цивільного процесуального кодексу України, заявники визначили, що після розірвання шлюбу у заявниці ОСОБА_1 не буде змінюватися прізвище на дошлюбне, яке було змінено під час державної реєстрації шлюбу, який наразі розривається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.. 293, 294 ЦПК України, ст.ст. 56, 104, 105, 109 СК України, ,

ВИРІШИВ:

Розірвати шлюб, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який було зареєстровано 11вересня 2010 року Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис, 248.

ОСОБА_1 надалі іменуватися прізвищем «ОСОБА_2».

Рішення є документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, після набрання ним законної сили.

Повний текст рішення виготовлено 26.03.2018 року

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя Комунарського районного

суду м. Запоріжжя А.Г. Ярошенко