ПОСТАНОВА

Іменем України

07 березня 2018 року м. Кропивницький

справа № 392/1362/17

провадження № 22-ц/781/394/18

Апеляційний суд Кіровоградської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Мурашка С.І. (головуючий, суддя-доповідач), Гайсюка О.Л., Голованя А.М.

за участі секретаря - Діманової Н.І.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4

відповідач - ОСОБА_5,

треті особи - відділ у Маловисківському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, Миролюбівська сільська рада Маловисківського району Кіровоградської області,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 12 грудня 2017 року у складі судді Кавун Т.В. у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання додаткової угоди до договору оренди землі недійсною і

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2017 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 та просила визнати додаткову угоду №1 від 24.12.2016 року, зареєстровану 20.01.2017 року у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису 18684627, індексний номер 3354940 від 24.01.2017 року, укладену між орендодавцем ОСОБА_4 та орендарем ОСОБА_5, як додаток до договору оренди землі від 20.12.2012 року, зареєстровану у відділі Держкомзему Маловисківського району Кіровоградської області, реєстраційний номер 03659- недійсною.

Позовна заява мотивована тим, що позивач є власником земельної ділянки площею 5,1283 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Кіровської ( Миролюбівської ) сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області.

Належна їй земельна ділянка за договором оренди від 20.12.2012 року була передана в оренду ОСОБА_5, договір оренди зареєстровано відділом Держкомзему Маловисківського району Кіровоградської області 20.12.2012 року за № 03659.

Відповідно до п.8 договору, термін дії його встановлено 5 років, строком до 20.12.2017 року.

24.12.2016 року відповідач разом зі своєю дружиною приїхавши до позивача додому, підписали додаткову угоду до договору оренди землі у зв'язку із збільшенням ставки орендної плати і вимогами із цього приводу податкової інспекції про укладення додаткової угоди строком на один рік, тобто до кінця дії основного договору.

В липні місяці 2017 року дочка відповідача передала копію додаткової угоди і ознайомившись із нею позивач виявила, що пункт 7 угоди, що передбачає термін дії угоди, змінений відповідачем.

В угоді підписаній позивачем строк угоди був встановлений в один рік, а у переданій їй копії угоди, термін її дії самовільно змінений відповідачем на 25 років.

Неправомірними діями відповідача волевиявлення позивача не відповідало його внутрішній волі, угоду було підроблено відповідачем, що є підставою для визнання угоди недійсною.

Рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 12 грудня 2017 року позов задоволено.

Визнано додаткову угоду №1 від 24.12.2016 року, зареєстровану 20.01.2017 року у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису 18684627, індексний номер 3354940 від 24.01.2017 року, укладену між орендодавцем ОСОБА_4 та орендарем ОСОБА_5 до договору оренди землі від 20.12.2012 року, зареєстровану у відділі Держкомзему Маловисківського району Кіровоградської області про що в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис від 20.12.2012 року, реєстраційний номер 03659- недійсною.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 понесені судові витрати в розмірі 640 грн. сплаченого судового збору та 4600 грн. витрат понесених на правову допомогу.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачу 93 роки, вона залишила заповідальне розпорядження щодо належної їй земельної ділянки та вказала, що не мала наміру укладати правочин на такий тривалий термін. Вона одразу звернулася за правовою допомогою і її представником направлено лист відповідачу з проханням врегулювати дане питання мирним шляхом.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення суду першої інстанції з підстав невідповідності висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи, порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не встановлені факти, що відповідач мав намір ввести договірну сторону в оману щодо обставин, які можуть бути перешкодою для вчинення правочину, не замовчував існування обставин, які можуть бути перешкодою для вчинення правочину, в нього не було умислу по введенню договірної сторони щодо обставин, які мають істотне значення.

Суд не встановив, що позивач обмежена в дієздатності або недієздатна, не встановлено факту нерозуміння позивачкою умов додаткової угоди, жодним доказом не доведено підміну документів.

В судовому засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу з посиланням на викладені в ній обставини, представник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_8 заперечувала проти доводів апеляційної скарги, надала до суду відзив на апеляційну скаргу.

Представники відділу у Маловисківському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області та Миролюбівської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області в судове засідання не з'явилися про час і місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень з судовими повістками.

Від Миролюбівської сільської ради надійшла заява про розгляд справи без їхньої участі.

Враховуючи положення ч.2 ст.372 ЦПК України, згідно з якою неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, суд вирішив розглядати справу у відсутності третіх осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є власником земельної ділянки, площею 5,13 га, що розташована на території Кіровської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області, відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю, серія НОМЕР_1.

Між позивачем та ОСОБА_5 було укладено договір оренди землі, зареєстрований відділом Держкомзему Маловисківського району Кіровоградської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за № 03659 від 20.12.2012 року.

Відповідно до п.8 умов даного договору його укладено на 5 років.

24.12.2016 року між сторонами укладено додаткову угоду №1 до договору оренди землі від 20.12.2012 року зареєстрованого за № 03659.

Дану угоду зареєстровано 20.01.2017 року, індексний номер 33542940 від 24.01.2017 року, номер запису про право власності 18684627, номер запису про інше речове право 18684736.

Відповідно до п.7 умов додаткової угоди №1 до договору оренди землі від 24.12.2016 року, договір укладено на строк до 01.12.2042 року.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що додаткову угоду до договору оренди землі від 24.12.2016 року, позивачем було укладено під впливом обману.

Суд виходив з того, що позивач є особою старечого віку, адже має повних 93 роки, на випадок своєї смерті залишила заповіт, яким заповіла належну їй земельну ділянку онуці, що встановлено з пояснень сторін в судовому засіданні та визнано сторонами.

Дані факти свідчать про те, що остання не мала наміру укладати правочин на такий довгий термін, лише активна поведінка недобросовісного відповідача, який знав про вік позивача, яка була спрямована на формування наміру позивача вчинити правочин, привели до укладення даної угоди.

Проте з такими висновками суду погодитися неможна з огляду на таке.

За змістом статей 203, 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою, шостою статті 203 цього Кодексу. Кожна із цих вимог є самостійною підставою недійсності правочину.

Відповідно до частини першої статті 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним.

Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкоджати вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Виходячи із змісту зазначеної норми, правочин визнається вчиненим внаслідок обману у разі навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину.

Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Суб'єктом введення в оману є сторона правочину як безпосередньо, так і через інших осіб за домовленістю.

Матеріалами справи підтверджується, що між позивачем та ОСОБА_5 було укладено договір оренди землі, який зареєстрований відділом Держкомзему Маловисківського району Кіровоградської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за № 03659 від 20.12.2012 року (а.с.7-8).

Відповідно до п.8 умов даного договору його укладено на 5 років.

24.12.2016 року між сторонами укладено додаткову угоду №1 до договору оренди землі від 20.12.2012 року зареєстрованого за № 03659 (а.с.9-10).

Дану угоду зареєстровано 20.01.2017 року, індексний номер 33542940 від 24.01.2017 року, номер запису про право власності 18684627, номер запису про інше речове право 18684736.

Відповідно до п.7 умов додаткової угоди №1 до договору оренди землі від 24.12.2016 року, договір укладено на строк до 01.12.2042 року.

Частиною 1 статті 60 ЦПК України (яка була чинною на час ухвалення рішення) встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Частиною 1 ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Те, що позивач має повних 93 роки та на випадок своєї смерті залишила заповіт, яким заповіла належну їй земельну ділянку онуці не є належними та допустимими доказами, що відповідач ввів її в оману.

Покази свідка ОСОБА_9, що вона була присутня під час укладення додаткової угоди до договору оренди землі і відповідач та його дружина умовляли позивача укласти договір на один рік, не є належним доказом, адже свідок є донькою позивача, а тому є заінтересованою особою.

У позовній заяві позивач зазначає, що обман було вчинено шляхом підроблення відповідачем додаткової угоди.

Разом з тим, позивач визнає, що особисто підписала додаткову угоду, а належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів про підроблення додаткової угоди не надає.

Недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права, відповідно п.п.2-4 ст.376 ЦПК України є підставами для скасування рішення суду першої інстанції з ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до приписів ст.141 ЦПК України з ОСОБА_4 підлягає стягненню на користь ОСОБА_5 960 грн. сплаченого ним судового збору.

Керуючись ст.ст. 374,376,381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити, рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 12 грудня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання недійсною додаткової угоди №1 від 24 грудня 2016 року до договору оренди землі зареєстрованого у відділі Держкомзему Маловисківського району Кіровоградської області 20 грудня 2012 року, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 960 грн. судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 16.03.2018 року.

Головуючий суддя С.І.Мурашко

Судді О.В.Гайсюк

А.М.Головань