Дата документу Справа №
У Х В А Л А

03 квітня 2018 року

м. Запоріжжя

Єдиний унікальний №337/1518/17

Провадження №22-ц/778/474/18

Апеляційний суд Запорізької області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кримської О.М. (суддя-доповідач),

суддів: Дашковської А.В., Подліянової Г.С.,

за участю секретаря судового засідання Евальд Д.Д.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

представник позивача - ОСОБА_2,

відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Вагоноремонтна транспортна компанія»,

представник відповідача - Безугла Альона Валеріївна,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Вагоноремонтна транспортна компанія» на заочне рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя у складі судді Мурашової Н.А. від 07 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Вагоноремонтна транспортна компанія» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, обґрунтованим тим, що з 25.01.2016 року він працював слюсарем по ремонту рухомого складу ТОВ «КВХ-Україна», яке в подальшому було перейменовано в ТОВ «ВРТК».

Це підприємство здійснювало підрядні роботи на території ПАТ «Єнакіївський металургійний завод», який знаходився на території Донецької області. В січні 2017 року на цій території розпочалася економічна блокада і в кінці лютого 2017 року робота на підприємстві зупинилась.

Останній раз позивач був на роботі 24.02.2017 року. Заробітну плату за січень, лютий не отримував, керівництво пояснювало затримку тяжким фінансовим становищем.

05.04.2017 року йому зателефонував незнайомий чоловік, який запропонував зустрітися і забрати трудову книжку. Після отримання трудової книжки він дізнався, що був звільнений з підприємства 31.12.2016 року за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України. Однак жодних заяв про звільнення за власним бажанням він не писав і керівництву не подавав. З наказом про звільнення він ознайомлений в установленому законом порядку не був. Про отримання трудової книжки у відповідному журналі підприємства не розписувався. Розрахунок з ним підприємство не здійснило. Вважає звільнення незаконним і просив суд поновити його на роботі.

Також просив стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01.01.2017 року по день постановлення судового рішення, виходячи із середньоденного заробітку в сумі 87,05 грн..

Крім того, вважає, що неправомірними діями відповідача йому заподіяна моральна шкода, оскільки в результаті незаконного звільнення він втратив заробіток, не міг утримувати свою родину, в якій є двоє неповнолітніх дітей, вимушений був докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Все це спричинило йому тяжкі душевні переживання, хвилювання, він втратив спокій. Просив стягнути моральну шкоду в сумі 1 000 грн..

Заочним рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 07 вересня 2017 року позов задоволено.

Поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді слюсаря з ремонту рухомого складу ТОВ «Вагоноремонтна транспортна компанія» з 01 січня 2017 року.

Стягнуто з ТОВ «Вагоноремонтна транспортна компанія» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01.01.2017 року по 07.09.2017 року в розмірі 14 711,45грн., моральну шкоду в розмірі 1000 грн., усього 15 711,45 грн..

Стягнуто з ТОВ «Вагоноремонтна транспортна компанія» на користь держави судовий збір в розмірі 1920 грн..

Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі.

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 11 жовтня 2017 року відмовлено у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення.

Апеляційну скаргу ТОВ «Вагоноремонтна транспортна компанія» на вказане заочне рішення мотивовано тим, що в описовій частині оскаржуваного рішення судом зазначено, що ОСОБА_1 дізнався про своє звільнення нібито 05 квітня 2017 року, а звернувся до суду 05 травня 2017 року, тобто в місячний строк, установлений ст. 233 КЗпП України. Проте, 31 грудня 2016 року, в день звільнення, відповідачем було видано трудову книжку ОСОБА_1 та ознайомлено його із змістом наказу про звільнення, що підтверджується власноручною розпискою останнього. Тобто позивач звернувся до суду лише через чотири місяці і п'ять днів з дня, коли він довідався про своє звільнення. Таким чином, в задоволенні позову ОСОБА_1 має бути відмовлено в зв'язку із пропуском місячного строку звернення до суду.

Від ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 надійшли заперечення на апеляційну скаргу, мотивовані тим, що на підтвердження отримання позивачем трудової книжки відповідач надав новий доказ - копію розписки позивача, датовану 31 грудня 2016 року, проте не обґрунтував поважності причин неподання доказу до суду першої інстанції.

Крім того, діючим законодавством не передбачено надання розписок при звільненні і передачі трудової книжки. Відповідач здійснив передачу трудової книжки з запізненням, у непередбачений законом спосіб, змусивши написати позивачу розписку датовану минулим числом, щоб уникнути відповідальності за незаконне звільнення позивача.

За положенням ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

З метою з'ясування фактичних обставин справи, перевірки доводів учасників справи колегія суддів дійшла висновку про необхідність витребувати: у ТОВ «Вагоноремонтна транспортна компанія» - копію заяви ОСОБА_1 про звільнення на підставі ст. 38 КЗпП України, копію відповіді ТОВ «КВХ-Україна» на письмову заяву ОСОБА_1 від 12 квітня 2017 року, копію Книги обліку трудових книжок.

У разі відсутності у ТОВ «Вагоноремонтна транспортна компанія» зазначених документів або неможливості їх надання до Апеляційного суду Запорізької області, надати письмову відповідь із зазначенням причин відсутності такої можливості.

Частиною 7 ст. 84 ЦПК України передбачено, що особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов'язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п'яти днів з дня вручення ухвали.

Згідно із приписами частин 8-9 ст. 84 ЦПК України у разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом. Притягнення винних осіб до відповідальності не звільняє їх від обов'язку подати витребувані судом докази.

Керуючись ст.ст. 12, 84, 260, 367 ЦПК України, Апеляційний суд Запорізької області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

У Х В А Л И В :

Оголосити у справі перерву до 22 травня 2018 року до 12 год. 20 хв.

Зобов'язати товариство з обмеженою відповідальністю «Вагоноремонтна транспортна компанія», що знаходиться за адресою: вул. Новобудов, буд. 3 оф. 606, м. Запоріжжя, 69076, надати Апеляційному суду Запорізької області (пр. Соборний, 162, м. Запоріжжя, 69005) наступні документи:

1. Копію заяви ОСОБА_1 про звільнення на підставі ст. 38 КЗпП України.

2. Копію відповіді товариства з обмеженою відповідальністю «КВХ-Україна» на письмову заяву ОСОБА_1 від 12 квітня 2017 року.

3. Копію Книги обліку трудових книжок.

У разі відсутності у ТОВ «Вагоноремонтна транспортна компанія» зазначених документів або неможливості їх надання до Апеляційного суду Запорізької області, надати письмову відповідь із зазначенням причин відсутності такої можливості.

Строк для виконання ухвали суду - до 07 травня 2018 року.

Роз'яснити сторонам, що у випадку не надання запитаних судом доказів у відповідності до ст. 146 ЦПК України вони можуть бути вилучені державним виконавцем, а особа, яка не виконала ухвалу суду - притягнута до відповідальності у вигляді штрафу у розмірі від 0,3 до 3 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.М. Кримська

Судді: А.В. Дашковська

Г.С. Подліянова