Справа № 456/714/17
Провадження № 2/456/208/2018
РІШЕННЯ

іменем України

20 лютого 2018 року місто Стрий Львівської області

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Гулкевича О. В. ,

з участю: секретаря Кулешник С.М.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Стрию цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄНА ОСОБА_4» про відшкодування матеріальної і моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду та, уточнивши позовні вимоги просить стягнути з відповідача ОСОБА_5 УСК «КНЯЖА ВІЄННА ОСОБА_4» на свою користь матеріальну шкоду в сумі 119 116,00 грн., компенсацію завданої моральної шкоди в розмірі 15 000 грн. та судові витрати в розмірі 1907 грн.

В обґрунтування позову покликався на те, що водій ОСОБА_6 - працівник ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВОЄННА ОСОБА_4» 23 жовтня 2016 р. о 12 год. 15 хв. на автодорозі в с. Довге Стрийського району Львівської області на автодорозі Стрий - Івано - Франківськ, керуючи автомобілем НОМЕР_1, який належить ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВОЄННА ОСОБА_4», будучи неуважним не дав дорогу транспортному засобу MITSUBISHI LANCER д.н.з. НОМЕР_2, що належить ОСОБА_3, який рухався по головній дорозі, чим спричинив зіткнення цих транспортних засобів та заподіяв матеріальну шкоду.

Постановою Стрийського міськрайонного суду Львівської області у справі № 456/3318/16-п 24.11.2016р. ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення.

Цивільно-правовоа відповідальність власника автомобіля НОМЕР_1, яким є ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВОЄННА ОСОБА_4», застрахована у АТ «ПРОСТО-страхування» за страховим сертифікатом «Зелена карта» АК № 4824391, термін дії якого до 22.07.2017р. Цивільно-правовоа відповідальність власника автомобіля НОМЕР_3, яким є позивач, відповідно до полісу № АЕ 7216708 застрахована у ПрАТ СК «Провідна», термін дії якого до 10.02.2017р.

Відповідно до Висновку судової авто-товарознавчої експертизи №4928 від 21.12.2017р. майнова шкода, завдана позивачу внаслідок ДТП, становить 119 116,00 грн., що становить ринкову вартість автомобіля НОМЕР_4 на момент проведення експертизи без врахування аварійних пошкоджень.

Крім того, позивачу задано моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, перенесених внаслідок пошкодження автомобіля та відмови відповідача відшкодувати завдані збитки в добровільному порядку. Це породило у позивачка хвилювання, нервозність, неспокій, безсоння, вплинуло на стосунки у сімї, відношення до оточуючих, призвело до вимушених негативних змін у життєвих стунках і змусило вишукувати та кошти та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Моральну шкоду оцінив у 15 000 грн.

Оскільки винуватцем у ДТП є ОСОБА_6, який на час ДТП працював і надалі працює у Львівській філії ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВОЄННА ОСОБА_4», завдану матеріальну і моральну шкоду відповідно до ст.1172 ЦК України, просив стягнути відповідача як таку, що завдана його працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Ухвалою судді від 13.03.2017р. відкрито провадження в справі.

Ухвалою суду від 08.09.2017р. призначено судову автотехнічну експертизу, провадження в справі зупинене.

Ухвалою від 05.01.2018р. після повернення справи з експертної установи, провадженя у справі відновлене.

В судовому засіданні представник позивача адвокат ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини. Окрім цього пояснив, що позивач забажав залишити собі пошкоджений у ДТП 23.10.2016р. автомобіль НОМЕР_5, тому просив стягнути з відповідача майнову шкоду в розмірі 119 116,00 грн., з мінусом ліквідаційної вартості працездатних складових цього автомобіля, яка визначена у висновку експертизи № 4928 від 21.12.2017р. і становить 43 725,15 грн., тобто 75 390,85 грн.

Представник відповідача ОСОБА_2 позов в частині відшкодування майнової шкоди вважав підставним, в частині відшкодування моральної шкоди - необґрунтованим.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи прийшов до висновку про те, що позов слід задоволити частково з наступних мотивів.

Відповідно до ст.55 Конституції України та положень ст.ст.4, 13, 19, 79, 81 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і

Стаття 22 ЦК України передбачає, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із частинами другою, пятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

За змістом частини першої статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Відповідно до ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Аналіз норм ст. ст. 1167, 1172, 1187, 1188 ЦК України дає підстави для висновку про те, що шкода, (в тому числі моральна), завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Положення ст. ст. 1187, 1188 ЦК України є спеціальними по відношенню до ст.ст. 1166 1167 ЦК України, у звязку з чим перевага у застосуванні має надаватися спеціальним нормам.

Згідно з ч. 2 ст.1192 ЦК україни, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно з постановою Стрийського міськраойнного суду Львівської області від 24.11.2016р. в справі №456/3318/16-п ОСОБА_6 визнаний винним за ст.124 КУпАП в тому, що 23 жовтня 2016 р. о 12 год. 15 хв. на автодорозі в с. Довге Стрийського району Львівської області на автодорозі Стрий - Івано - Франківськ, керуючи автомобілем НОМЕР_1, який належить ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВОЄННА ОСОБА_4», будучи неуважним не дав дорогу транспортному засобу MITSUBISHI LANCER д.н.з. НОМЕР_2, що належить ОСОБА_3, який рухався по головній дорозі, чим спричинив значні пошкодження автомобілю останнього.

Дані обставини сторонами визнаються, а постанова суду у справі про адміністративне правопорушення є обовязковою для суду в питанні, того, що мала місце подія ДТП, яка вчинена з вини ОСОБА_6

Позивач ОСОБА_3 є власником автомобіля НОМЕР_6, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с.13).

Цивільно-правовоа відповідальність власника автомобіля НОМЕР_1, яким є ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВОЄННА ОСОБА_4», застрахована у АТ «ПРОСТО-страхування» за страховим сертифікатом «Зелена карта» АК № 4824391, термін дії якого до 22.07.2017р.

Цивільно-правовова відповідальність власника автомобіля НОМЕР_3, яким є позивач, відповідно до полісу № АЕ 7216708 застрахована у ПрАТ СК «Провідна», термін дії якого до 10.02.2017р.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 15 своєї Постанови «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 1 березня 2013 року № 4 зазначив наступне: «Якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Порядок відшкодування шкоди, повязаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону № 1961-IV, який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди».

Таким чином, постраждала сторона має самостійно визначитись щодо своєї згоди про визнання транспортного засобу фізично знищеним та зі способом щодо відшкодування завданих збитків.

Згідно з розясненнями пункту 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6 при визначені розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на вiдповiдальну за неї особу обовязку надати річ того ж роду i якості, виправити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі, застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподiювача шкоди. У разі, коли пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлений або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості, перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Потерпілий має право на власний розсуд обирати спосіб здійснення свого права: а) шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди; б) шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування; в) шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1192 ЦК України підстав.

Отже, в даному випадку шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, та така, згідно ст.1188 ЦК України, як завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Оскільки відповідно до ст.1172 ЦК України юридична особа особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків, тому ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВОЄННА ОСОБА_4» і несе відповідальність за заподіяну шкоду.

Згідно із ст. 28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» , шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Відповідно до пунктів 31.1, 30.2 ст.30 цього Закону, транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Оскільки, згідно з Висновком судової авто-товарознавчої експертизи №4928 від 21.12.2017р. вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_7 внаслідок ДТП від 23.10.2016р. на момент проведення експертизи становить 237 004,36 грн., а ринкова вартість на момент проведення експертизи без врахування аварійних пошкоджень 119 116,00 грн., витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП,тому автомобіль, відповідно до вимог ст.30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», вважається фізично знищеним.

Згідно з висновком, вартість працездатних складових транспортного засобу MITSUBISHI LANCER 1.6 реєстраційний номер НОМЕР_2 внаслідок його пошкодження в ДТП від 23.10.2016р. без урахування витрат, пов?язаних з їх продажем у регіоні, на момент проведення експертизи становить 43 725,15 грн. Отже, різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди становить 119 116,00 43 725,15 = 75 390,85 грн. Саме ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача як заподіяна останньому майнова шкода.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням майна.

Суд повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

У п.п. 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами та доповненнями) розяснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд приходить до висновку, що потерпілому ОСОБА_3 завдано моральну шкоду, полягає у душевних стражданнях, яких останній зазнав у зв'язку із знищенням його майна автомобіля НОМЕР_6, порушенням звичного способу життя через втрату автомобіля як засобу пересування, в який вкладено значні заощадження, що призвело до вимушених негативних змін у його життєвих стунках. Однак, враховуючи характер немайнових втрат, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках та вимоги розумності і справедливості, суд приходить до висновку, що розмір компенсації в грошовому еквіваленті відповідає сумі в 5000 грн.

Згідно вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати в розмірі 1907,21 грн. сплаченого судового збору, що підтверджено наданими квитанцій (а.с. 1,2).

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 223, 229, 247, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст.22,23,1166,1167,1172,1187 ЦК України, суд

в и р і ш и в:

позов задоволити частково. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄНА ОСОБА_4» (, Інд. 04050, м.Київ, вул. Глибочицька,44) на користь ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, Інд. код. НОМЕР_8) 75 390 (сімдесят пять тисяч триста девяносто) грн. 85 коп. матеріальної шкоди, 5000 (пять тисяч) грн. моральної шкоди, 1907 (одну тисячу девятсот сім) грн. 21 коп. судових витрат.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 01.03.2018р.

Головуючий-суддя ОСОБА_7