Справа № 135/120/18
Провадження № 2/135/92/18
12.03.2018 року Ладижинський міський суд Вінницької області
в складі: головуючого судді Корнієнка О.М.,
з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ладижин цивільну справу за позовною заявою ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Представник позивача в судове засідання не зявився. Згідно поданого клопотання просив розглянути справу без участі представника позивача на підставі необхідних доказів, наявних в матеріалах справи, позов підтримує, не заперечує проти винесення заочного рішення судом.
Відповідач ОСОБА_2 не з'явилася в судове засідання, хоча про час і місце судового розгляду справи була оповіщена належним чином, що підтверджується розпискою про отримання направленої відповідачу поштової кореспонденції. Клопотання про розгляд справи у її відсутності чи відкладення розгляду справи за наявності поважних причин до суду не направила.
За таких обставин судом, з урахуванням положень ч. 8 ст. 128, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, було ухвалено розглядати справу заочно на підставі наявних у ній даних чи доказів.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що 08.11.2010 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір б/н.. Відповідно до вказаного договору банк надав позичальнику кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.
Кредитний договір ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 оформили шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. В заяві сторони погодили, що ця заява разом з Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить договір про надання банківських послуг. Зазначено, що умови та правила банківських послуг розміщено на офіційному сайті банку. Позичальник зобовязалась виконувати вимоги умов та правил надання банківських послуг а також регулярно знайомитись з їх змінами.
Із наданого позивачем розрахунку видно, що позичальник ОСОБА_2 почала користуватись кредитною карткою з 25.03.2011 року, отримавши 156 грн. кредиту.
Згідно розрахунку заборгованості видно, що за користування кредитними коштами боржник сплачував кредитору відсотки із розрахунку 36 % річних. В подальшому відсоткова ставка змінювалась. Відповідачем не заперечувались обставини щодо обізнаності та зміни відсоткової ставки.
Відповідно до змісту ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись відповідно до умов договору та вимог цього кодексу.
Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.
Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст. 634 ЦК України ).
Відповідно до змісту ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до змісту ч. 1 ст. 548 ЦК України, виконання зобовязання забезпечується, якщо це встановлено договором.
Статтею 549 ЦК України передбачено, що до неустойки, як виду забезпечення виконання зобовязань, належать пеня та штраф.
Відповідно до п. 2.1.1.5.5 умов та правил надання банківських послуг- позичальник зобовязався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту а також оплачувати комісії на умовах визначених договором.
Згідно п. 2.1.1.5.6 умов та правил надання банківських послуг - у разі невиконання зобовязань за договором, на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку.
Відповідно до п. 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг - при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.
Пунктом 2.1.1.12.6 умов та правил надання банківських послуг передбачено, що за користування кредитом банк нараховує відсотки в розмірі, встановленому тарифами банку, із розрахунку 360 календарних днів в році, якщо інше непередбачено договором.
Згідно п. 2.1.1.12.6.1 умов та правил банківських послуг передбачено, що в разі виникнення прострочених зобовязань на суму від 100 грн., клієнт виплачує банку пеню.
Судом встановлено, що банк виконав свої зобовязання за договором кредиту, надавши кредитні кошти позичальнику.
Відповідач ОСОБА_2 не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Таким чином у порушення умов кредитного договору відповідач забовязання за вказаним договором не виконала порушила умови договору, внаслідок чого допустила заборгованість за кредитним договором.
Загальними вимогами процесуального права, закріпленими у статтях 57-60, 131-132, 137, 177, 179, 185, 194, 212-215 ЦПК України (в попередній редакції), визначено обов'язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, розрахунків, з яких суд виходив при вирішенні позову, що стосуються, зокрема, грошових вимог (дослідження обґрунтованості, правильності обчислення, доведеності розміру збитків, наявності доказів, що їх підтверджують). Така позиція зазначена у постанові Верховного Суду України від 13.06.2016 року по справі № 6-1752цс15, і підлягає врахуванню.
Статтею 13 ЦПК України закріплено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи.
Згідно положень ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ч. 1 ст. 20 ЦК України, право на захист особа здійснює на свій розсуд.
Перевіряючи наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором, судом встановлено, що він є частково обґрунтованим та правильним.
Так, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 4394,71 грн., яка згідно розрахунку складається із поточної та простроченої заборгованості (2999 грн. та 1395,71 грн. відповідно).
Також підлягає задоволенню позов в частині стягнення пені та комісій, розмір яких згідно розрахунку становить 4300 грн. Оскільки комісія та такий вид забезпечення виконання зобовязання як пеня був передбачений договором, а їх розрахунок підтверджується із розрахунку видно, що щомісяця за невиконання позичальником умов договору нараховувалась пеня.
Разом з тим, щодо вимог позивача про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом, а також штрафів, суд виходить з такого.
Ретельно перевіривши та проаналізувавши розрахунок заборгованості за кредитним договором, що наданий позивачем, судом встановлено, що даний розрахунок є не обґрунтований в частині нарахування процентів за кредитним договором після 01.03.2014 року.
Встановлено, що до цієї дати проценти нараховані вірно.
Так, наприклад, 28.02.2014 року за 1 день заборгованості, при сумі поточного боргу 3272,07 грн. нараховано 2,69 грн. процентів (3272,07 х 30% / 100%)/ 365 = 2,69).
Разом з тим, починаючи з 01.03.2014 року формула розрахунку процентів є незрозумілою. Так, судом встановлено, що порядок нарахування процентів за користування кредитом в різні періоди після 01.03.2014 року здійснюється по різному. Це видно, наприклад, з того, що за однаковим розміром заборгованості (сума поточної та простроченої заборгованості) в різні дати нараховуються різна сума процентів при однаковій відсотковій ставці. Так, наприклад, на 30.06.2014 року при сумі залишку поточної заборгованості за тілом кредиту (колонка 3 в розрахунку) 2999 грн. за 1 день нараховано відсотків на залишок поточної заборгованості 5,37 грн. Тоді як, наприклад, 30.07.2014 року за такою ж сумою поточної заборгованості за тілом кредиту за 1 день нараховано вже більшу суму процентів 5,53 грн. При цьому відсоткова ставка є однаковою 30 % річних.
В подальшому з розрахунку видно, що зберігається невідповідність нарахованих відсотків за 1 день за однаковими сумами боргу як поточного так і простроченого, при однаковій відсотковій ставці.
Так, очевидна невідповідність розрахунку вбачається і по нарахуванню процентів на суму простроченої заборгованості, яка з плином часу збільшується. Так, наприклад, 30.10.2014 року на суму простроченого боргу 1395,71 грн. за 1 день станом на 30.05.2015 року нараховано 19,06 грн. процентів, тоді як за таким же розміром боргу і такою ж процентною ставкою за 1 день станом на 30.10.2017 року нараховано вже 199,33 грн.
Вказані обставини свідчать про те, що нарахування процентів за користування кредитними коштами в різні періоди після 01.03.2014 року, в наданому позивачем розрахунку здійснюється по різному. При цьому, в позовній заяві жодного обґрунтування правильності такого розрахунку позивачем не наведено.
Тому є обґрунтованими та правомірними вимоги позивача про стягнення процентів за користування кредитом до 01.03.2014 року, а саме в розмірі 761,41 грн., тобто в сумі, яка вказана накопичувальним підсумком (колонка 12) в розрахунку до 01.03.2014 року (а.с. 4).
Разом з тим, встановлено, що починаючи з 01.03.2014 року розрахунок процентів банком було проведено невірно, всупереч умовам кредитного договору. Обгрунтування зміни порядку нарахування процентів та доказів, що вказували б на правомірність і правильність нового порядку нарахування процентів позивачем не надано.
Враховуючи те, що розмір заборгованості за тілом кредиту є сталим з 01.03.2014 року і становить 4394,71 грн. (сума поточної та простроченої заборгованості), виходячи із процентних ставок, які вказані позивачем та не заперечуються відповідачем, суд вважає за можливе зробити перерахунок нарахованих банком процентів за користування кредитом після 01.03.2014 року. Проценти обраховані за формулою: сума боргу за тілом кредиту х % річних (у відповідний період) : 100% : 365 днів х кількість днів в періоді.
Таким чином заборгованість за процентами за період з 01.03.2014 року по 31.08.2014 року включно становитиме: 4394,71 грн. х 30 % : 100 % : 365 днів х 184 дні = 664,62 грн.
Заборгованість за процентами за період з 01.09.2014 року по 31.03.2015 року включно становитиме: 4394,71 грн. х 34,8 % : 100 % : 365 днів х 212 днів = 888,29 грн.
Заборгованість за процентами за період з 01.04.2015 року по 31.10.2017 року включно становитиме: 4394,71 грн. х 43,2 % : 100 % : 365 днів х 1006 днів = 5232,62 грн.
З урахуванням процентів, нарахованих до 01.03.2014 року (761,41 грн.), загальна заборгованості за процентами по кредиту станом на 31.10.2017 року становитиме 7546,94 грн. (761,41+664,62+888,29+5232,62).
Згідно позовної заяви та розрахунку позивач просить стягнути 500 грн. фіксованої частини штрафу, передбаченого умовами та правил надання банківських послуг. Дана вимога підлягає задоволенню.
Оскільки позовні вимоги задоволено частково, тому відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір в сумі має бути присуджено позивачеві з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 20, 526, 548-550, 610-612, 625, 626, 629, 634, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. 12, 13, 141, 263-265 ЦПК України, суд -
Позов задовольнити частково.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 «ПриватБанк» судові витрати у розмірі 271,44 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданною протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Апеляційного суду Вінницької області.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку.

Суддя: