23.03.2018 227/849/18
УХВАЛА

23 березня 2018 року м.Добропілля

Суддя Добропільського міськрайонного суду Донецької області Мацишин Л.С., розглянувши заяву голови правління Публічного акціонерного товариства «Ім.Т.Г.Шевченка» ОСОБА_1 про забезпечення позову Публічного акціонерного товариства «Ім.Т.Г.Шевченка» до ОСОБА_2, Фермерського господарства «Юлія-2009», третя особа Добропільська районна державна адміністрація Донецької області, про визнання договору оренди землі недійсним, про скасування державної реєстрації договору оренди землі,

ВСТАНОВИВ:

22 березня 2018 року до Добропільського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства «Ім.Т.Г.Шевченка» до ОСОБА_2, Фермерського господарства «Юлія-2009», третя особа Добропільська районна державна адміністрація Донецької області, про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 12 грудня 2017 року, укладеного між ОСОБА_2 та Фермерським господарством «Юлія-2009» про надання в оренду земельної ділянки площею 8,46 га, кадастровий номер земельної ділянки :01:000:0196, зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з індексним номером 38781206 від 18 грудня 2017 року; зобов'язання відповідача, Фермерського господарства «Юлія-2009», повернути земельну ділянку площею 8,46 га в натурі в належному стані для продовження використання позивачем за цільовим призначенням згідно договору оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення від 02 червня 2011 року; скасування Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 38781206 від 18 грудня 2017 року 09:55:55, ОСОБА_3, Добропільська районна державна адміністрація, Донецька область, Орендар: Фермерське господарство «Юлія-2009», , країна реєстрації: Україна, адреса: Україна, Донецька область, Добропільський район, с. Новомар'ївка, вул. Лугова, будинок 1, Орендодавець: ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_1, паспорт громадянина України, серія та номер ВА181993, виданий 03 серпня 1996 року Добропільським МРВ УМВС України в Донецькій області, країна громадянства: Україна, адреса: Україна, Донецька область, Добропільський район, с. Кам'янка, вул. Садова, будинок 22.

Разом з позовною заявою представником позивача подано заяву про забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії, а саме: до набрання чинності рішення по справі заборонити будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо користування земельною ділянкою площею 8,46 га, у тому числі ріллі площею 8,46 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Шилівської сільської ради Добропільського району Донецької області, кадастровий номер земельної ділянки :01:000:0196.

Вивчивши заяву голови правління Публічного акціонерного товариства «Ім.Т.Г.Шевченка» ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії, вважаю, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 статті 153 ЦПК України встановлено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії.

Як вбачається зі змісту розяснень, які містяться у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У пункті 4 вказаної постанови розяснено, що суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні такої відповідності слід врахувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Як вбачається з позовної заяви, 02 червня 2011 року між ПАТ «Ім.Т.Г.Шевченка» та ОСОБА_2 був укладений договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення, відповідно до умов якого орендодавцем товариству передана в строкове платне користування земельна ділянка загальною площею 8,46 га у тому числі ріллі 8,46 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Шилівської сільської ради Добропільського району Донецької області, кадастровий номер земельної ділянки :01:000:0196. Договір укладено на 10 років, тобто до 2021 року.

Крім того, 12 грудня 2017 року між ОСОБА_2 та ФГ «Юлія-2009» укладено договір оренди цієї ж земельної ділянки загальною площею 8,46 га, у тому числі ріллі 8,46 га, розташованої на території Шилівської сільської ради Добропільського району Донецької області, кадастровий номер земельної ділянки :01:000:0196, строком на 20 (двадцять років). Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень Добропільської районної державної адміністрації Донецької області від 18 грудня 2017 року, індексний номер: 38781206.

Відповідно до вимог ст.8 Закону України «Про оренду землі», право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Статтею 125 Земельного кодексу України встановлено, що право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права.

Набрання договором чинності є моментом у часі, коли починають діяти права та обов'язки по договору, тобто коли договір (як підстава виникнення правовідносин та письмова форма, в якій зафіксовані умови договору) стає правовідносинами, на виникнення яких було спрямоване волевиявлення сторін.

Отже, з моменту державної реєстрації договору оренди 18 грудня 2017 року ФГ «Юлія-2009» набуло права орендаря земельної ділянки, тобто використання та здійснення господарської діяльності відповідно до цільового призначення та умов, визначених договором, який є спірним.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені, у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Виходячи з викладеного, при обранні заходів забезпечення позову, суд повинен також врахувати необхідність збереження балансу прав і законних інтересів усіх учасників спірних правовідносин та інших осіб.

Відповідно до діючого законодавства договір оренди землі передбачає обов'язок орендодавця - власника спірної земельної ділянки, за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння та користування на певний строк, а орендар зобов'язаний (і має право) використовувати цю земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Таким чином, при вирішенні питання про забезпечення позову, суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідного заходу з урахуванням розумності та обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв'язку між конкретним заходом для забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що застосування такого засобу забезпечення позову, як заборона вчинення дій, направлених на використання та обробку спірної земельної ділянки, передбачає не тільки позбавлення відповідача ФГ «Юлія-2009» на весь час вирішення спору у суді права використувавати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства, але й перешкоджає здійсненню ним підприємницької діяльності, як юридичній особі, з якою відповідач ОСОБА_2 уклав договір оренди землі.

Згідно ст. 13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

За змістом ст.ст.15, 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способом захисту цивільних прав та інтересів, крім іншого, може бути визнання правочину недійсним.

З огляду на викладене, заборона користування земельною ділянкою шляхом заборонити будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо користування земельною ділянкою площею 8,46 га у тому числі ріллі 8,46 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, жодним чином не утруднює виконання в майбутньому рішення суду, постановленого за результатами розгляду цивільної справи.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про недоведеність представником позивача наявності підстав для забезпечення позову, передбачених ч. 2 ст. 149 ЦПК України та того, що обраний ним захід забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії, а саме: до набрання чинності рішення по справі заборонити будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо користування земельною ділянкою площею 8,46 га у тому числі ріллі 8,46 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, знаходиться у необхідному (обовязковому) правовому звязку із позовними вимогами, їх предметом та відповідними положеннями Закону України «Про оренду землі», ЦК України та ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.149, 150, 153, 258, 260, 353, 354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви голови правління Публічного акціонерного товариства «Ім.Т.Г.Шевченка» ОСОБА_1 про забезпечення позову Публічного акціонерного товариства «Ім.Т.Г.Шевченка» до ОСОБА_2, Фермерського господарства «Юлія-2009», третя особа Добропільська районна державна адміністрація Донецької області, про визнання договору оренди землі недійсним, про скасування державної реєстрації договору оренди землі - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Донецької області безпосередньо або через Добропільський міськрайонний суд Донецької області протягом пятнадцяти днів з дня її складення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на подання апеляційної скарги з клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Добропільського міськрайонного суду

Донецької області ОСОБА_4