Справа № 570/121/18
Номер провадження 2/570/636/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2018 року

Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді Гнатущенко Ю.В.

при секретарі судових засідань ОСОБА_1,

з участю позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Клеванської селищної ради Рівненського району про встановлення факту родинних відносин та про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом, -

в с т а н о в и в :

В позовній заяві зазначається, що позивач ОСОБА_2 є дочкою покійного ОСОБА_4, по лінії якого була тітка - ОСОБА_5, яка померла 05.12.1998 року. Після смерті ОСОБА_5 залишилася квартира за адресою: АДРЕСА_1 в смт.Клевань Рівненського району Рівненської області. Заповіту на випадок своєї смерті ОСОБА_5 не залишила. Спадкова справа після смерті не заводилася, що вказує на відсутність заяв можливих спадкоємців про вступ у спадщину та відповідно жодна особа спадщину не приймала. ОСОБА_5 була зареєстрована у вказаній вище квартирі одна з 24.08.1965 року до дня смерті. У звязку з відсутністю інших спадкоємців, позивач ОСОБА_2 звернулася до суду, оскільки має право на спадкування вищевказаної квартири. Однак, враховуючи відсутність правовстановлюючих документів на спадщину та документів, що підтверджують родинні відносини з двоюрідною бабою, позивач ОСОБА_2 просить суд встановити факт родинних відносин та визнати за нею право власності на майно в порядку спадкування за законом.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2, її представник ОСОБА_3 позовні вимоги підтримали, просять їх задоволити. Крім того, позивач вказує, що вона допомагала ОСОБА_5 по господарству. Позивач має доньку ОСОБА_6, яка з 1992 року до 2000 року навчалася в Спеціальній школі Клеванський інтернат і у звязку з цим вона часто навідувалася до покійної ОСОБА_5 в с.Клевань, допомагала продуктами харчування. Після її смерті поставила забора, щоб собаки не бігали, зробила пічку, здійснила деякий ремонт, має ключі від обох дверей. Пояснює, що має онуку з вадами, яка також навчається в Клеванському інтернаті, і їй необхідно вказане помешкання, тому що вона там залишається ночувати, коли приїжджає її навідувати.

До суду від відповідача надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника.

Вислухавши позивача та її представника, дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно з записом акта про смерть №100 від 05.12.1998 р. ОСОБА_5 померла 04.12.1998 року.

Як вбачається з відповіді Клеванської селищної ради Рівненського району вих.№347/02-19/17 від 05.04.2017 р., актовий запис №100 про смерть ОСОБА_5 був складений 05.12.1998 р. у виконкомі селищної ради та видане свідоцтво про смерть.

До 1993 року квартира за адресою: АДРЕСА_1 в смт.Клевань Рівненського району Рівненської області перебувала у комунальній власності, а 22.09.1993 року між підприємством Клевань "Комунсервіс" та гр.ОСОБА_5 був складений договір приватизації на вказану квартиру. Дані про те, чи оформила ОСОБА_5 свідоцтво про право власності на житло, в селищній раді відсутні, так як оформлення проходить через Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації.

ОСОБА_5 була зареєстрована одна за адресою: АДРЕСА_1 в смт.Клевань Рівненського району Рівненської області з 24.08.1965 року до дня своєї смерті. Погосподарські книги у Клеванській селищній раді відсутні.

Позивач ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_5 здійснювала нагляд за її квартирою за адресою: АДРЕСА_1 в смт.Клевань Рівненського району Рівненської області, прибирала присадибну земельну ділянку, поставила огорожу та підвела водогін до квартири, що підтверджується довідкою, виданою Клеванською селищною радою Рівненського району за №вих.348/02-19/18 від 26.03.2018 р.

На підтвердження того факту, що ОСОБА_2 є родичкою ОСОБА_5, а саме остання приходиться позивачеві двоюрідною бабою, до суду надійшли пояснення свідка ОСОБА_7, яка є матірю позивача. ОСОБА_7 вказала, що ОСОБА_2 доглядала ОСОБА_5 до її смерті; про існування інших спадкоємців у ОСОБА_5 їй не відомо, дітей у ОСОБА_5 не було. У позивача був батько ОСОБА_4 (свідоцтво про народження ІІІ-УР №020695), який помер 11.02.1998 р. (свідоцтво про смерть І-ГЮ №041376). Його матір"ю була ОСОБА_8, що мала рідного брат , який був одружений з ОСОБА_5

Від приватного нотаріуса Рівненського районного нотаріального округу ОСОБА_9 до суду надійшла заява, в якій вона повідомляє, що спадкова справа після смерті ОСОБА_5 не заводилася.

Таким чином, позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом за захистом своїх прав, згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України.

В статті 315 ЦПК України визначені факти, що мають юридичне значення, які в порядку окремого провадження суд може встановлювати своїм рішенням, зокрема встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Частиною другою даної статті передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно з положеннями постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" N 5 від 31.03.1995 р., для розгляду в порядку окремого провадження не може бути прийнята заява про встановлення факту родинних відносин, якщо заявник порушує справу з метою підтвердити в наступному своє право на жиле приміщення або на обмін жилого приміщення.

З позовної заяви та пояснень наданих позивачем вбачається спір про право, а тому заявлену позивачем вимогу про встановлення факту родинних відносин слід розглядати в порядку позовного провадження.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 є двоюрідною онукою ОСОБА_5, яка померла 04.12.1998 року,

Відповідно до абз.1 п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, до цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав та обовязків, що виникли або породжують існувати після набрання ним чинності, а тому для регулювання спірних правовідносин сторін необхідно застосовувати положення Цивільного кодексу УРСР 1963 року.

Згідно ст. 549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Отже, позивач хоча на момент відкриття спадщини не проживала із спадкодавцем, однак фактично вступила у володіння спадковим майно, про що свідчить довідка вих.№ 348/02-19/18 від 26.03.2018 року Клеванської селищної ради Рівненського району Рівненської області.

Судом встановлено, що після відкриття спадщини спадкоємців, які входили до числа спадкоємців за нормами ЦК 1963 р. померла не мала. Позивач фактично вступила в управління майном і після набрання чинності ЦК 2003 р. була єдиною спадкоємицею після смерті своєї двоюрідної баби.

На думку суду, до вказаних правовідносин можливо застосувати абзац 1 п. 5 Прикінцевих та перехідних положень та ст. 1265 ЦК 2003 р.

Отже, спадщина відкрилась і не була прийнята спадкоємцями за законом, коло яких було визначено ЦК 1963 р., спадщина не була взята на облік та не перейшла у власність держави, оскільки спадкодавець за життя виготовляла документи на приватизацію квартири.

Право спадкодавця на квартиру ніким не оспорюється, однак відсутній правовстановлюючий документ, тому спадкоємець позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до правової позиції ВСУ у справі за № 6-121 цс 13 Право на приватизацію квартири, яка належить до державного житлового фонду, мають особи, які постійно проживають у цій квартирі. Для отримання права власності на житло особа повинна звернутись до відповідного органу приватизації з належно оформленою заявою, яка підлягає розгляду вказаним органом у строк, передбачений чинним законодавством.

У тому разі, коли громадянин, який висловив волю на приватизацію займаної ним квартири, помер до прийняття компетентним органом рішення про приватизацію, але після збігу встановленого частиною третьою статті 8 Закону України Про приватизацію державного житлового фонду строку, до його спадкоємців у порядку спадкування переходить право вимагати визнання за ними права власності на таку квартиру.

Як вбачається з матеріалів справи, спадкодавець ОСОБА_5 звернулася до керівника органу приватизації із заявою про оформлення у приватну власність вказаної квартири та було видано розпорядження органу приватизації №46 від 07.09.1993 року про передачу вказаної квартири в особисту приватну власність спадкодавця ОСОБА_5

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, оскільки від цього залежить подальша реалізація прав позивача на спадкове майно.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Враховуючи викладені вище обставини в їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними, а тому вони підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 12, 81, 87, 89, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_2до Клеванської селищної ради Рівненського району про встановлення факту родинних відносин та про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом - задоволити повністю.

Встановити факт родинних відносин за ступенем спорідненості: двоюрідна баба - двоюрідна внучка між ОСОБА_5 - двоюрідна баба, яка померла 4 грудня 1998 року, та ОСОБА_2 - двоюрідна внучка.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на квартиру №3 в будинку №41, загальною площею 26,9 кв.м. (житлова 16.0 кв.м.) по вул.Козацька, смт.Клевань Рівненського району Рівненської області в порядку спадкування за законом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський районний суд. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 02.04.2018 р.

Суддя Гнатущенко Ю.В.