Справа № 202/8251/17
Провадження № 2/202/763/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2018 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Волошина Є.В.

за участю секретаря Шишляннікова О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська із позовною заявою до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів. В обґрунтування позову зазначив, що з 02 листопада 1996 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний 20 червня 2017 року. Від вищезазначеного шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 червня 2010 року з позивача на користь відповідача стягнуті аліменти на утримання їх сина ОСОБА_3 у розмірі ? частики усіх видів його заробітку (доходів) шомісячно, але не менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, стягуючи аліменти на користь матері дитини ОСОБА_4, починаючи стягнення з дня подання позову, а саме з 26 квітня 2010 року. Зазначає, що на час винесення вищезазначеного рішення позивач працював на ТОВ «Дімет», мав дохід і сплачував аліменти. Приблизно на початку 2011 року підприємство, на якому позивач працював, закрилося і позивач мав тимчасовий нестабільний дохід, однак продовжував сплачувати аліменти на утримання дитини. Відповідача влаштовувало все, оскільки позивач, крім сплати аліментів, купував дитині необхідні речі, взуття, шкільні приладдя. У січні 2017 року позивач захворів, у нього виявлено судинну церебральну кризу, енцефаломієлополінейропатію з двобічною пірамідною недостатністю, помірною координаторною недостатністю. У листопаді 2017 року відповідач отримала дублікат виконавчого листа і подала до Індустріального відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області вказаний виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 аліментів. Позивачу нараховано заборгованість по сплаті аліментів за 3 роки, враховуючи розмір середнього заробітку по регіону. Наразі працювати позивач не може, доходів немає. Позивач був зареєстрований як приватний підприємець, однак за обраним видом діяльності не працював, доходу не мав і в листопаді 2017 року офіційно припинив підприємницьку діяльність. Вказує, що стягнення з позивача такого розміру аліментів значно погіршує матеріальне становище позивача, оскільки позивачу потрібно постійно проходити обстеження та курс лікування за його захворюванням. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги значне погіршення матеріального стану та стану здоров'я позивача, відсутність у нього доходу, просить змінити розмір та спосіб стягнення аліментів, які зазначені у рішенні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 червня 2010 року.

Відповідно до ст.274 ЦПК України справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав.

Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час і місце судового засідання повідомлялась належним чином. До суду повернувся конверт з ухвалою про відкриття провадження у справі, як не вручений у звязку з закінченням терміну зберігання. Причини неявки відповідача суду не відомі. Заяву про відкладення справи чи про розгляд справи за її відсутності суду не надала, не подано і відзиву на позов.

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв'язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що з 02 листопада 1996 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний 20 червня 2017 року.

Від вищезазначеного шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, а відповідно до ст.183 СК України розмір аліментів на утримання дітей може бути встановлений у твердій грошовій сумі, або в частці від заробітку.

Відповідно до п.17 постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Одним із способів такого утримання є сплата аліментів тим з батьків, хто проживає окремо від дитини, на користь того з батьків, хто проживає разом з дитиною.

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 червня 2010 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуті аліменти на утримання їх сина ОСОБА_3 у розмірі ? частики усіх видів його заробітку (доходів) шомісячно, але не менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, стягуючи аліменти на користь матері дитини ОСОБА_4, починаючи стягнення з дня подання позову, а саме з 26 квітня 2010 року

На момент ухвалення Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська рішення про стягнення з позивача на користь відповідача аліментів на утримання дитини, позивач працював на ТОВ «Дімет», мав стабільний дохід.

Положення частини 1 статті 192 Сімейного кодексу України передбачають, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення стану здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Аналіз статті 192 Сімейного кодексу України свідчить про те, що за позовом платника аліментів суд може зменшити їх розмір лише за наявності поважних причин, а саме: зміни його матеріального чи сімейного стану; погіршення його здоров'я та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Даний перелік обставин, які можуть слугувати підставою для зменшення розміру аліментів є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Обов'язок доказування наявності наведених обставин покладається на позивача у відповідності до статті 81 ЦПК України.

Окрім того, за змістом статті 192 Сімейного кодексу України у системному зв'язку із положеннями статті 182 Сімейного кодексу України, при вирішенні питання про зміну розміру аліментів, що стягуються на користь неповнолітньої дитини, суд зобов'язаний виходити з пріоритету інтересів дитини. З цією метою необхідно врахувати всі істотні обставини.

Як вбачається з виписки з медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого №763 форми №027/о, затвердженої Наказом МОЗ України від 14.02.2012 року №110, позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, знаходився у стаціонарі в неврологічному відділенні для хворих з гострим порушенням мозкового кровообігу КЗ «ДОКЛМ» у період з 31 січня 2017 року по 06 лютого 2017 року з діагнозом судинна церебральна криза, енцефаломієлополінейропатія з двобічною пірамідною недостатністю, помірною координаторною недостатністю.

Згідно витягу з ЄДР щодо ФОП ОСОБА_1, ФОП ОСОБА_1 знято з обліку 20 листопада 2017 року. Стан субєкта підприємницької діяльності припинено.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, наразі позивач офіційно не працевлаштований, постійного доходу немає.

Отже, позивачем на обґрунтування заявлених ним вимог щодо заміни способу стягнення аліментів надані достатні докази зміни матеріального становища та погіршення здоров'я.

Частиною 1 статті 184 СК України передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

При цьому, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі та навпаки). Даний висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 5 лютого 2014 року (справа № 6-143цс13).

При вирішенні питання про зміну розміру суд виходить також із захисту інтересів дитини, оскільки визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі забезпечить надійний захист інтересів дитини та отримання нею стабільного матеріального утримання з боку батька.

Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону, згідно з ч. 2 ст. 184 СК України.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду.

Приймаючи до уваги, що на даний час позивач звільнений з попереднього місця роботи, припинена його діяльність як фізичної особи-підприємця, тобто змінився матеріальний стан позивача; враховуючи, що здоров'я позивача погіршилось, суд вважає можливим змінити спосіб стягуваних з ОСОБА_1 на користь відповідача аліментів на утримання сина ОСОБА_3 та стягувати з нього на користь ОСОБА_2 на утримання дитини аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 950 (девятсот пятдесят) гривень щомісячно, які підлягають індексації відповідно до закону, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Керуючись ст.ст. 104, 110, 180-182, 184, 192, Сімейного Кодексу України, ст.ст. 4, 5, 81, 141, 259-260, 263-264, 280-282 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів задовольнити в повному обсязі.

Змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 червня 2010 року у цивільній справі № 2-1815/2009.

Стягувати з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1), на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_2 (адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_5), на утримання ОСОБА_3, 26 листопада 2001 року, аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 950 (девятсот пятдесят) гривень щомісячно, які підлягають індексації відповідно до закону, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Заочне рішення може бути переглянуте Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку шляхом подання протягом 30 днів апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Волошин Є.В.