Тарутинський районний суд Одеської області
____________________________________________________________________________________ Справа № 514/1707/16-ц
Провадження по справі № 2-з/514/1/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2018 року смт Тарутине

Тарутинський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді П.А. Кравченко

за участю секретаря Н.М. Мельниченко

розглянувши в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Тарутине матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

05 квітня 2017 року Тарутинським районним судом відкрито провадження по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну місця проживання дитини.

17.04.2017 року позивачем було уточнено позовну заяву відповідно до якої просить суд, визначити місце проживання дитини.

10 травня 2017 року позивачем було подано заяву про забезпечення позовних вимог відповідно до якої просить суд:

заборонити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, а також іншим особам вивозити мого сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 за межі Одеської області, а також визначити можливим місцем проживання сина: АДРЕСА_1; АДРЕСА_2 або АДРЕСА_3 до розгляду справи по суті;

зобовязати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, а також інших осіб не чинити мені перешкод у виховані та спілкуванні з моїм сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, встановити на час розгляду справи Тарутинським районним судом Одеської області наступний графік: систематичне знаходження сина зі мною за адресою мого проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, з 12:00 кожного другого та четвертого четверга до 12:00 кожного другого та четвертого понеділка; святкові дні проводити почергово з одним із батьків (рік з одним із батьків, рік з іншим); дні народження батьків та родичів (в залежності від лінії споріднення) проводити з одним із батьків за лінією спорідненості; друзів сина враховуючи з чиєї сторони надійшло запрошення; систематичне знаходження сина зі мною під час щорічних відпусток (їх частин), наданих за місцем роботи.

Ухвалою Тарутинського районного суду від 10.05.2017 року позивачу було відмовлено у забезпеченні позову.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 26.07.2017 року, ухвалу Тарутинського районного суду Одеської області від 10.05.2017 року скасовано з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

13.07.2017 року відповідачем було подано апеляційну скаргу на ухвалу Тарутинського районного суду Одеської області про відкриття провадження по зазначеній цивільній справі.

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 07.03.2018 року апеляційну скаргу відповідача залишено без задоволення, ухвалу Тарутинського районного суду Одеської області від 05.04.2017 року залишено без змін.

21.03.2018 року зазначену справу було передано до Тарутинського районного суду Одеської області.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, то відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Розглянувши матеріали справи, вивчивши матеріали заяви про забезпечення позову, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду заяви, суд приходить до наступного.

15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 року відповідно до якого була введена в дію нова редакція ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 1-2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 10 ст. 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. (п.4 постанови Пленуму ВСУ від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

Судом встановлено, що між сторонами виник спір з приводу визначення місця проживання дитини та порядку її виховання.

01 березня 2017 року Вищим Спеціалізованим судом України з розгляду цивільних та кримінальних справ скасовані рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 липня 2014 року та ухвала Апеляційного суду Одеської області від 22 вересня 2016 року та справу повернуто на новий розгляд до суду першої інстанції, якими було визначено порядок виховання дитини та місця його проживання.

Отже на даний час місце проживання дитини та порядок її виховання не визначено. Фактично ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає разом з матірю ОСОБА_2.

У звязку з новим місцем роботи ОСОБА_2 на думку позивача є ризик того, що його син ОСОБА_3 буде знаходитись у на багато гірших умовах а ніж тих у яких би він знаходився, якщо б проживав з ним.

Разом з тим, позивач у своїй заяві про забезпечення позову посилається на рішення Верховного Суду України від 15 травня 2016 року, по справі №6-605цс16, яким визначено, що метою забезпечення позову є вжиття судом у проваджені якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийнято на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні.

Доводи позивача стосовно існування ризику щодо невжиття заходів забезпечення позову у вигляді заборони вивозити за межі Одеської області сина ОСОБА_3 та визначення місця його проживання, до закінчення розгляду справи, що може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову в майбутньому, на думку суду є не обґрунтованими.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Чинним законодавством України встановлений принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей. І жоден із них не має будь-яких переваг.

Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави - учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Згідно із ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обовязком батьків є забезпечення інтересів дитини.

Разом з тим, суд вважає, що заборона відповідачу, як одному з батьків, змінювати без згоди ОСОБА_1 місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3, а саме покидати межі Одеської області до закінчення розгляду справи є неприпустимим та суперечить статті ст. 141 Сімейного кодексу України, у відповідності до якої, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до принципів зазначених у Декларації прав дитини прийнятою резолюцією 1386 (ХIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року кожній дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом, в умовах свободи та гідності. Дитина має користуватися благами соціального забезпечення. Їй має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальні догляд і охорона мають бути забезпечені дитині та її матері, зокрема належний до пологовий і післяпологовий догляд. Дитина повинна мати право на належні харчування, житло, відпочинок і медичне обслуговування.

Стосовно графіку проживання дитини з позивачем, суд вважає тотожними з позовними вимогами позивача при якому спір вирішується по суті.

З урахуванням викладеного приходжу до висновку, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну місця проживання дитини не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 3, 11, 149-151,153, 247, 258-260, 354 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволені заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення до апеляційного суду Одеської області через Тарутинський районний суд Одеської області.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день його її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду

Суддя П.А. Кравченко