Справа № 567/1499/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.03.18 м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Назарук В.А.

секретар - Гічиновська Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Межиріцької сільської ради Острозького району Рівненської області про визнання права власності на майно

встановив:

в Острозький районний суд з позовом до Межиріцької сільської ради Острозького району Рівненської області про визнання права власності на майно звернулась ОСОБА_1

В обґрунтування позову зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_11 помер її двоюрідний брат ОСОБА_3, який на момент смерті фактично проживав та був зареєстрований в АДРЕСА_1 один. Вказує, що дане будинковолодіння було побудоване у 1918р. та відносилось до типу колгоспного двору.

Зазначає, що станом на 1991 рік в ? зазначеного житлового будинку були зареєстровані та проживали: ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 Інша ? частка зазначеного будинковолодіння рахувалась за тіткою позивача - ОСОБА_6, яка станом на 1991р. проживала та була зареєстрована в належній їй ? вказаного будинку одна.

ІНФОРМАЦІЯ_12 року померла мати спадкодавця ОСОБА_4 На день смерті із ОСОБА_4 був зареєстрований лише ОСОБА_3, а отже ОСОБА_3 фактично прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_4, до складу якої входить її право на 1/3 частину житлового будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

За життя ОСОБА_4 заповітів не складала та після її смерті спадкові справи не заводилися.

ІНФОРМАЦІЯ_13 року померла ОСОБА_6

На момент смерті ОСОБА_6 фактично проживала та була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 в 1/2 частині будинку - одна, а у іншій 1/2 частині будинку проживав та був зареєстрований спадкодавець ОСОБА_3, що підтверджується довідкою № 216 від 09.02.2017 року, виданою виконавчим комітетом Межиріцької сільської ради Острозького району Рівненської області.

Вказує, що у відповідності до ст. 549 Цивільного кодексу Української PCP ОСОБА_3 фактично вступив в управління спадковим майном, а тому відповідно до п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР є таким, що прийняв спадщину після смерті матері - ОСОБА_4, та тітки - ОСОБА_6, оскільки на день їх смерті проживав та був зареєстрований в житловому будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, проте юридично спадщину не оформив.

За життя ОСОБА_3 заповіту не склав та єдиним спадкоємцем після його смерті є позивач ОСОБА_1

Водночас, позивач вказує, що за життя спадкодавець не зареєстрував за собою право власності на будинковолодіння та не виготовив свідоцтво про право власності на нього, що неможливо зробити зараз в зв'язку з його смертю та просить визнати за нею право власності на садибний житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_1 як спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_3

01.03.2018р. позивач подала на адресу суду уточнену позовну заяву.

В обґрунтування уточненого позову зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_11 помер її двоюрідний брат ОСОБА_3 На момент смерті ОСОБА_3 фактично проживав та був зареєстрований в АДРЕСА_1 один. Вказує, що дане будинковолодіння було побудоване у 1918р. та відносилось до типу колгоспного двору.

Зазначає, що станом на 1991 рік в ? зазначеного житлового будинку були зареєстровані та проживали: ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_5, а тому їх частка як членів колгоспного двору становила по 1/3 частці ? даного будинковолодіння за кожним. Інша ? частка зазначеного будинковолодіння рахувалась за тіткою позивача - ОСОБА_6, яка станом на 1991р. проживала та була зареєстрована в належній їй ? вказаного будинку одна.

ІНФОРМАЦІЯ_12 року померла мати спадкодавця ОСОБА_4 На день смерті із ОСОБА_4 був зареєстрований лише ОСОБА_3, а отже ОСОБА_3 фактично прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_4, до складу якої входить її право на 1/3 частку 1/2 житлового будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, яка належала їй як члену колгоспного двору, та 1/3 частку 1/2 даного житлового будинку, яку вона успадкувала після смерті ОСОБА_5

За життя ОСОБА_4 заповітів не складала та після її смерті спадкові справи не заводилися.

Вказує, щоІНФОРМАЦІЯ_13 року померла ОСОБА_6

На момент смерті ОСОБА_6 фактично проживала та була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 в 1/2 частині будинку - одна, а у іншій 1/2 частині будинку проживав та був зареєстрований спадкодавець ОСОБА_3, що підтверджується довідкою № 216 від 09.02.2017 року, виданою виконавчим комітетом Межиріцької сільської ради Острозького району Рівненської області.

За життя ОСОБА_6 заповітів не складала та після її смерті спадкові справи не заводилися.

У відповідності до ст. 549 Цивільного кодексу Української PCP ОСОБА_3 фактично вступив в управління спадковим майном, а тому відповідно до п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР є таким, що прийняв спадщину після смерті матері - ОСОБА_4, та тітки - ОСОБА_6, оскільки на день їх смерті проживав та був зареєстрований в житловому будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, проте юридично спадщину не оформив.

Таким чином, на день смерті ОСОБА_3 фактично належав увесь житловий будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1

За життя ОСОБА_3 заповіту не склав та єдиним спадкоємцем після його смерті є позивач ОСОБА_1

Водночас, позивач вказує, що не може реалізувати свого права на спадкове майно - садибний житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що розташовані в АДРЕСА_1, так як за життя спадкодавець не зареєстрував за собою право власності на будинковолодіння та не виготовив свідоцтво про право власності на нього, що неможливо зробити зараз в зв'язку з його смертю.

За вказаних обставин, ОСОБА_1 просить визнати за нею право власності на садибний житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_1 як спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_3

За клопотанням позивача та відповідно до ст.ст.81,84 ЦПК України ухвалами суду від 19.01.2018р., 13.02.2018р. було витребувано від приватного нотаріуса Острозького районного нотаріального округу Бернацької І.М. матеріали спадкової справи №23/2017 заведеної після смерті ОСОБА_3, а також від Острозького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області копію актового запису про смерть ОСОБА_5, 1943 року народження та від приватного нотаріуса Острозького районного нотаріального округу Бернацької І.М. відомості про наявність заповітів та заведення спадкових справ після смерті: ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_13., ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_14, ОСОБА_5, 1943 року народження.

05.03.2018р. представник відповідача Межиріцької сільської ради Острозького району подав до суду відзив на уточнену позовну заяву ОСОБА_1, в якому позовні вимоги визнав у повному обсязі та просить здійснювати розгляд справи за відсутності представника відповідача.

Позивач та її представник в підготовче судове засідання не з'явились, подали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, в якій заявлені позовні вимоги підтримують та просять суд їх задовольнити у повному обсязі.

Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

За правилами ч.4 ст.200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Перевіривши фактичні обставини справи, наявні докази в їх сукупності та взаємозв"язку, суд з врахуванням того, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, приходить до висновку про задоволення позову та ухвалення рішення за результатами підготовчого провадження, в порядку ст.ст. 200, 206 ЦПК України, виходячи з наступного.

З досліджених в судовому засіданні письмових доказів судом встановлено наступні обставини.

В судовому засіданні встановлено, що в АДРЕСА_1 розташований садибний житловий будинок з надвірними будівлями, який обліковувався за ОСОБА_4 та ОСОБА_6 по ? частці за кожною.

Зазначене підтверджується випискою з погосподарської книги №11 за 1991-1995 роки, з якої встановлено, що ? частина житлового будинку АДРЕСА_1 Острозького району рахувалася за ОСОБА_4, та довідкою Межиріцької сільської ради від 08.12.2017р. з якої вбачається, що згідно погосподарської книги №11 за 1991-1995 роки в ? частині зазначеного будинковолодіння станом на 1991р. була зареєстрована ОСОБА_6

Відповідно до довідки Межиріцької сільської ради № 1550 від 30.11.2017 року станом на 15 квітня 1991 рік в ? житлового будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 згідно погосподарської книги № 11 за 1991-1995 року, особовий рахунок № НОМЕР_2, були зареєстровані: ОСОБА_4, 1938 р.н., ОСОБА_3, 1967 р.н. (син),ОСОБА_5, 1943 р.н. (чоловік).

Згідно виписки з погосподарської книги №11 с.Межиріч, вбачається що житловий будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (особовий рахунок НОМЕР_3) був побудований у 1918 році та зареєстрований як колгоспний двір.

Згідно довідки Межиріцької сільської ради №1594 від 08.12.2017р. вбачається, що згідно погосподарської книги №11 за 1991-1995р.р. в ? частині зазначеного будинковолодіння станом на 1991р. була зареєстрована ОСОБА_6 одна.

При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватись законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема, ЦК УРСР 1963 року, Законом України "Про власність", Законом України від 7 грудня 1990 року № 533-ХІІ "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат", постановою Ради Міністрів Української PCP від 11 березня 1985 року №105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській PCP", Вказівками по веденню негосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року №5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української PCP, затвердженою наказом Міністра юстиції Української PCP від 31 жовтня 1975 року № 45/5 та іншими нормативними актами.

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та законом України від 01.07.2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудови зазначається рік введення в експлуатацію будинку. Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності на будинок колгоспного і робітничого двору.

Згідно п.9 зазначених, Вказівок окремим господарством є особи, що проживають разом та ведуть спільне домашнє господарство.

Згідно з п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Відповідно до ст.ст.120,123 ЦК України 1963 року, чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору.

Оскільки до правовідносин, які виникли до моменту введення в дію Закону України "Про власність" необхідно застосовувати діюче на той час законодавство, то при вирішенні питання про власність колгоспного двору необхідно керуватись нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Відповідно до ст.123 ЦК УРСР, розмір частки члена двору встановлюється з рівності часток усіх членів двору, а отже станом на 15.04.1991 року ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 в рівних долях належала ? частина житлового будинку з надвірними будівлями в АДРЕСА_1 - по 1/6 частці за кожним та ? частина зазначеного житлового будинку з надвірними будівлями належала для ОСОБА_6

Згідно запису акта про смерть №14 від 25 травня 1998р. встановлено, що ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_17

Згідно ст.531 ЦК УРСР, до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства.

Відповідно до ст.549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини.

ОСОБА_5 з 04 січня 1983 року по ІНФОРМАЦІЯ_17 року був зареєстрованим в АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою №1573 від 04.12.2017 року, виданою виконкомом Межиріцької сільської ради Острозького району Рівненської області, тобто на день смерті він був зареєстрований та проживав із ОСОБА_4 матір"ю спадкодавця ОСОБА_8

За життя ОСОБА_5 заповітів не складав та після його смерті спадкові справи не заводилися, що підтверджується інформаційними довідками, які надані на запит суду приватним нотаріусом Острозького районного нотаріального округу Рівненської області Бернацькою І.М. №50962249, №50962247 від 17.02.2018р. Відомості про інших спадкоємців відсутні.

Оскільки ОСОБА_5 набув право на 1/3 частку в 1/2 житлового будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, як член колгоспного двору, та на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_17 року, перебував у працездатному віці 54 роки, проживав з ОСОБА_4, з якою перебував у фактичних шлюбних відносинах, яка на той час та за рік до цього постійно була зареєстрована разом з ним за однією адресою та перебувала у нього на утриманні, оскільки досягла 60 років, а отже була в непрацездатному віці, то відповідно до ст. 531 Цивільного кодексу Української РСР належала до числа утриманців, то відповідно ОСОБА_4 вважається такою, що належно прийняла після його смерті 1/3 частину 1/2 житлового будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 25 жовтня 1999 року ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_15 року (актовий запис №28 від 25.10.1999р).

За життя ОСОБА_4 заповітів не складала та після її смерті спадкові справи не заводилися, що підтверджується Інформацінйими довідками, які надані на запит суду приватним нотаріусом Острозького районного нотаріального округу Рівненської області Бернацькою І.М., №50962240, №50962243 від 17.02.2018р.

Відповідно до статті 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №9 від 15.09.2017р. встановлено, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_16 та його батьками зазначені ОСОБА_4 та ОСОБА_9

Відповідно до ст.548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

На день смерті ОСОБА_4 була зареєстрована та проживала в АДРЕСА_1. Разом з нею був зареєстрований лише син - ОСОБА_3, що підтверджується довідкою №1595 від 08.12.2017 року, виданою виконкомом Межиріцької сільської ради Острозького району Рівненської області.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_4 є її син ОСОБА_3, оскільки відповідно до ст.549 ЦК УРСР він є таким, що прийняв спадщину, як такий, що фактично вступив в управління спадковим майном.

Заяви про прийняття чи відмову від спадщини після смерті ОСОБА_4 від інших осіб не надходили.

Оскільки для ОСОБА_4, як члена колгоспного двору, у садибному житловому будинку з господарсько-побутовими будівлями, що розташовані в АДРЕСА_1 належала 1/3 частка 1/2 житлового будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та 1/3 частка 1/2 даного житлового будинку, яку вона успадкувала після смерті ОСОБА_5, то право на неї переходить до ОСОБА_3, як спадкоємця за законом.

Згідно погосподарської книги №5 встановлено, що 1/2 будинку АДРЕСА_1 рахуєтьсяза ОСОБА_3 та 1/2 - за ОСОБА_6, що підтверджується довідкою №1549 від 30.11.2017 року.

Окрім того, згідно довідки № 1594 від 08.12.2017 року, виданої виконавчим комітетом Межиріцької сільської ради Острозького району Рівненської області, встановлено, що згідно погосподарської книги №11 за 1991-1995р.р., в 1/2 частині будинку АДРЕСА_1 станом на 15 квітня 1991 рік була зареєстрована лише ОСОБА_6

ІНФОРМАЦІЯ_13 року ОСОБА_6 померла, про що 17 квітня 2001 року виконавчим комітетом Межиріцької сільської ради Острозького району Рівненської області було видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_5.

На момент смерті ОСОБА_6 фактично проживала та була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 в 1/2 частині будинку, а у іншій 1/2 частині будинку проживав та був зареєстрований спадкодавець ОСОБА_3, що підтверджується довідкою №216 від 09.02.2017 року, виданою виконавчим комітетом Межиріцької сільської ради Острозького району Рівненської області.

За життя ОСОБА_6 заповітів не складала та після її смерті спадкові справи не заводилися, що підтверджується Інформаційними довідками зі Спадкового реєстру №50962235, №50962232, які надані на запит суду приватним нотаріусом Острозького районного нотаріального округу Рівненської області Бернацькою І.М.

Відомості про інших спадкоємців відсутні.

У відповідності до ст.549 Цивільного кодексу Української PCP ОСОБА_3, будучи єдиним спадкоємцем за законом, фактично прийняв спадщину та вступив в управління спадковим майном після смерті матері - ОСОБА_4, та тітки - ОСОБА_6, оскільки на день їх смерті проживав та був зареєстрований в житловому будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, проте юридично спадщину не оформив.

Таким чином, на день смерті ОСОБА_3 фактично належав увесь житловий будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

Відповідно до листа КП "Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації" Рівненської обласної ради №12563 від 20.11.2017 року згідно реєстрових книг бюро право власності на житловий будинок не зареєстроване.

Окрім того, згідно Інформацій з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №106396604 та №106396245 від 06.12.2017 року інформація про зареєстровані об'єкти нерухомого майна (будинок, земельна ділянка) за адресою АДРЕСА_1 відсутня.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 виданого ІНФОРМАЦІЯ_11 встановлено, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_11 (актовий запис №5 від ІНФОРМАЦІЯ_11)

Після смерті ОСОБА_3 приватним нотаріусом Острозького районного нотаріального округу Бернацькою І.М., згідно поданої ОСОБА_1 заяви про прийняття спадщини за законом, було заведено спадкову справу №23/2017, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №46954760.

З Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №46954560 від 02.03.2017р. вбачається, що заповіти ОСОБА_3 не складались та від його імені не посвідчувались.

На день своєї смерті ОСОБА_3 був зареєстрований та проживав в АДРЕСА_1 в 1/2 частині будинку один, про що свідчить довідка Межиріцької сільської ради Острозького району Рівненської області від 09.02.2017 року.

Частиною 1 ст.1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.1265 ЦК України, у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Позивач ОСОБА_1 є двоюрідною сестрою ОСОБА_3, що підтверджується наявними в матеріалах спадкової справи витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, копіями свідоцтв про народження, витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища.

Відповідно до ч.1-3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

23.02.2017 року ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Острозького районного нотаріального округу Бернацької І.М. із заявою про прийняття спадщини.

Таким чином, відповідно до ст.1216, 1269 ЦК України позивач є такою, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3

З матеріалів спадкової справи №23/2017 встановлено, що інші спадкоємці за законом та за заповітом, а також спадкоємці, що мають право на обов?язкову частку в спадшині, після смерті ОСОБА_3 відсутні, таким чином єдиним спадкоємцем після його смерті є ОСОБА_1, двоюрідна сестра спадкодавця.

Після смерті ОСОБА_3 догляд за будинком в АДРЕСА_1 та земельною ділянкою здійснює позивач ОСОБА_1, що підтверджується довідкою №1556 від 30.11.2017 року.

Вказані докази по справі повністю узгоджуються з позовною заявою.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством.

За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

За життя ОСОБА_3 не виготовив необхідної технічної документації, не оформив та не зареєстрував право власності на садибний житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що розташовані в АДРЕСА_1 та не завершив оформлення своїх спадкових прав, як спадкоємець після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_6, що порушує передбачені законом права позивача ОСОБА_1, як спадкоємця за законом після його смерті.

Водночас, в судовому засіданні встановлено, що після звернення представника позивача до приватного нотаріуса Острозького районного нотаріального округу Бернацької І.М. за видачею свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 на садибний житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що розташовані в АДРЕСА_1, у такій видачі їй було відмовлено, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нього, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса Острозького районного нотаріального округу Бернацької І.М. №748/02-31 від 15.09.2017 року.

У спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до гл. 29 ЦК України. Якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, право розпорядження нерухомим майном виникає в нього з моменту державної реєстрації цього майна (ч.2 ст.1299 зазначеного Кодексу).

Відповідно до ч.4 ст.25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, а відповідно до п.11 ч.1 ст.346 ЦК України, право власності припиняється зі смертю власника, що перешкоджає реєстрації за ОСОБА_3 права власності на нерухоме майно, та враховуючи, що відповідно до норм ст.1269 ЦК України, ОСОБА_1 має право на спадщину після його смерті, позивач позбавлена можливості відновити свої права у позасудовому порядку, а тому її права підлягають судовому захисту, шляхом визнання за нею як спадкоємцем за законом, права власності на садибний житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, який знаходиться в АДРЕСА_1.

На підставі п. 4 ст. 25, п. 11 ч.1 ст. 346, ст.ст. 328, 1216, 1233-1235, 1269, 1299 ЦК України, ст. 123 ЦК УРСР, Закону України "Про власність", керуючись ст.ст. 2-4,10, 12,200, 258, 265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) як спадкоємцем за законом ОСОБА_3 право власності на садибний житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, які знаходяться в АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Рівненської області через Острозький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 21.03.2018р.

Суддя Острозького районного судуНазарук В.А.