АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа №643/6008/17ц Головуючий І інстанції Скотарь А.Ю.
Провадження № 22-ц/790/497/18 Суддя доповідач Кісь П.В.
Категорія: зняття арешту з майна
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2018 року Апеляційний суд Харківської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кіся П.В.,

суддів: - Бурлаки І.В.,

- Яцини В.Б.,

за участю секретаря - Пузікової Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Московського районного суду м.Харкова від 12 жовтня 2017 року (суддя Скотарь А.Ю.) у цивільній справі №643/600/17-ц за позовом ОСОБА_3 до Приватної фірми «ГАЛС», третя особа: Московський відділ Державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області про скасування ( зняття) арешту , -

встановив:

11.03.2017 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до Приватної фірми «ГАЛС», у якому з урахуванням уточнення позовних вимог, просив скасувати арешт з нерухомого майна ОСОБА_4 та скасувати заборону його відчуження, накладену постановою державного виконавця московського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1

В межах виконавчого провадження №41851652, постановою старшого державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Гусейновим А.П. від 28.01.2016р. при примусовому виконанні виконавчого листа №1-кп-643/375/13, виданого 14.10.2013р. Московським районним судом м. Харкова, про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПФ «ГАЛС» суми 21 816,45 грн., накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_4 в межах суми боргу, виконавчого збору та витрат виконавчого провадження - 24 148,10 грн.

Посилаючись на положення ст.59 Закону України « Про виконавче провадження», ОСОБА_3 просив суд зняти арешт з нерухомого майна його сина, який накладено постановою державного виконавця від 28.01.2016р.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 12 жовтня 2017 року позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_3 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає , що відповідно до положень ч. 3 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», арешт з нерухомого майна повинен бути знятий постановою начальника Московського ВДВС .

Зазначає, що у зв'язку наявністю арешту на нерухоме майно, яке належить померлому ОСОБА_4, він як спадкоємець, не має можливості отримати свідоцтво на право на спадщину.

Заперечуючи проти апеляційної скарги ПФ «ГАЛС» вказує, що вона є безпідставною та необґрунтованою, а рішення суду ухвалено у відповідності до вимог чинного законодавства України.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, вказуючи, що у зв'язку з накладенням арешту на майно сина, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, нотаріус відмовив йому і дочці у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників, які з'явилися у судове засідання, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, зважуючи на таке.

Згідно ч. 3 ст. 3 ЦПК України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_3 посилався на протиправність дій державних виконавців, як з приводу накладення арешту на майно померлої особи, так і з приводу відмови скасувати такий арешт.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено обставини, на які він посилався, як на підставу задоволення позовних вимог.

Апеляційний суд погоджується з рішення місцевого суду, оскільки воно ухвалене у відповідності із законом, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Правовою підставою захисту своїх порушених прав позивач визначив Закон України « Про виконавче провадження», зазначає,наявний арешт на все нерухоме майно його сина ОСОБА_4, накладений державним виконавцем Московського відділу Державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції Харківської області (далі Відділ ДВС) Гусейновим А.П. в межах ВП № 41851652 , порушує його право на оформлення свідоцтва на право на спадщину після смерті ОСОБА_4

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України ( в редакції, що діяла на час розгляду справи) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою ст. 15 ЦК України ( в редакції, що діяла на час розгляду справи) визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Ухвалюючи рішення, суд згідно з частиною першою статті 214 ЦПК України має визначити, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

При вирішенні справи суд враховує підстави (обставини, якими обґрунтовувались вимоги) та зміст позовних вимог (стаття 119 ЦПК).

Судовим розглядом встановлено, що державним нотаріусом П'ятої Харківської державної нотаріальної контори Абеленцевою Г.В., постановою від 27 березня 2017 року відмовлено ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після його сина ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, стосовно належного йому спадкового майна, а саме: частки в квартирі АДРЕСА_1 в зв'язку з арештом нерухомого майна на ім'я ОСОБА_4.

Арешт на нерухоме майно накладено в межах виконавчого провадження №41851652, постановою старшого державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Гусейновим А.П. від 28.01.2016р. при примусовому виконанні виконавчого листа №1-кп-643/375/13, виданого 14.10.2013р. Московським районним судом м. Харкова на виконання вироку цього ж суду відвід 11.09.2013 року в частині цивільного позову про стягнення з засудженого за ст.ст. 185 КК України ОСОБА_4 на користь ПФ «ГАЛС» суми 21 816,45 грн. в межах суми боргу, виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, а всього 24 148,10 грн..

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України (в редакції, що діяла на час розгляду справи) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Позивач, посилаючись на положення ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», просив зняти арешт з нерухомого майна померлого ОСОБА_4, накладений постановою ВП № 41851652 від 28.01.2016 р..

Відповідно до змісту статей 11,15 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільний прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення і реальної небезпеки такого порушення.

Способи захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів міститься в ст. 16 ЦК України.

Частиною 1 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Таким чином, особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено статтею 59 Закону України « Про виконавче провадження».

У інших випадках повинні застосовуватись інші відповідні способи судового захисту (наприклад, оскарження постанови державного виконавця про арешт майна у відповідності до ст. 383 ЦПК України, про припинення дії, яка порушує право, на підставі п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України, тощо).

Відповідно до ст. 60 ЦПК України (в редакції, що діяла на час розгляду справи) кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Позивачем не доведено, а матеріали справи не містять даних, які б свідчили про наявність у ОСОБА_3 права власності та порушення такого права власності на нерухоме майно, на яке накладено арешт постановою державної виконавчої служби, а також, що є підстави для задоволення вказаного ним способу захисту прав власника.

Арешт майна боржника є заходом, спрямованим на забезпечення виконання судового рішення суду, що набрало законної сили, яке є обов'язковим до виконання.

Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини.

Частиною 1 ст.1231 ЦК України передбачено, що до спадкоємця переходить обов'язок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкоємцем.

ОСОБА_3 не надано доказів, а матеріали справи не містять таких даних, які б свідчили, що спадкоємці виконали встановлений вироком суду від 11.09.2013 року обов'язок ОСОБА_4 (спадкодавця) відшкодувати заподіяні ПФ «Галс» збитки, та обов'язок зі сплати виконавчого збору, але Московський ВДВС порушує право власності ОСОБА_3 на арештоване державним виконавцем майно.

Рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому апеляційна скарга, відповідно до приписів ст.375 ЦПК України підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч.1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 12 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 19 березня 2018 року

Головуючий - П.В. Кісь

Судді: І.В. Бурлака

В.Б. Яцина