Справа № 202/6914/17
Провадження №2/202/455/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2018 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: Волошина Є.В.

за участю секретаря Шишляннікова О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

Звернувшись до суду, позивач зазначає, що 28 лютого 2012 року між ним і відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір позики, відповідно до якого він позичив відповідачу грошові кошти в розмірі 48000 грн., а відповідач зобов'язався повернути борг частинами по 1500 грн. щомісячно. Позивач передав грошові кошти у розмірі 48000 грн. відповідачу, що підтверджується розпискою ОСОБА_2 від 28 лютого 2013 року. Відповідач свої зобовязання не виконав, позику не повернув. За цих підстав позивач просить стягнути з відповідача на його користь грошові кошти у розмірі 91703 грн. 67 коп., з яких: 48000 грн. - заборгованість за договором позики, 4055,67 грн. 3% річних; 39648 грн. інфляційне збільшення.

В судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та у випадку неявки відповідача в судове засідання просить ухвалити заочне рішення по справі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність, відзив не подавав, у зв'язку із чим, суд, враховуючи заяву позивача, відповідно до ст.ст. 280 289 ЦПК України ухвалив проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду.

У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Суд, дослідивши докази, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 28 лютого 2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір позики, відповідно до якого ОСОБА_1О передав ОСОБА_2В у власність грошові кошти в розмірі 48000 грн., а останній зобовязався повернути таку ж суму грошових коштів частинами у розмірі 1500 грн. щомісячно, але не пізніше 30-го (тридцятого) числа кожного місяця (п. 2.2.1 вищезазначеного договору позики).

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення прав та обов'язків.

Статтею 627 ЦК передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.

Згідно ст. 629 ЦК договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

Статтею 610 ЦК України визначено що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до частини 2 статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Позивачем на підтвердження укладення між ним і відповідачем договору позики та отримання відповідачем грошових коштів у борг представлена розписка відповідача від 28 лютого 2013 року, яка відповідачем у судовому порядку не спростована, а тому в суду не виникає сумнівів щодо дійсності зобов'язання відповідача перед позивачем. Враховуючи, що відповідач свої зобов'язання за договором не виконав, позику в розмірі 48000 грн. у встановлений договором строк позивачу не повернув, суд приходить до висновку, що вказану суму слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Згідно положень пункту 2.2.1 договору позики від 28 лютого 2012 року сторони домовились, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцю позику (грошові кошти) у тій сумці та в тому порядку, що встановлені цим Договором. Повернення позики може проходити частинами, але не пізніше 30-го (тридцятого) числа кожного місяця.

Як видно з наведеного вище, відповідач порушив договірні зобов'язання, не оплатив суму боргу за договором позики в обумовлені сторонами строки.

Крім того, відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений поговором або законом.

Враховуючи, що відповідач свої зобов'язання перед позивачем не виконав, суми позики позивачу не повернув, прострочив виконання грошового зобовязання, суд вважає, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути інфляційне збільшення у розмірі 39648 грн. 00 коп. (48000 грн. x 1,019% x 1,030% x 1,031% x 1,053% x 1,108% x 1,140% x 1,02% x 1,004% x 0,990% x 0,992% x 1,023% x 0,987% x 1,020% x 1,007% x 1,009% x 0,996% x 1,010% x 1,035% x 1,001% x 0,998% x 0,999% x 0,997% x 1,018% x 1,028% x 1,018% x 1,009% x 1,010% x 1,010% x 1,018% x 1,009% x 1,013% x 1,016% x 1,002% - 48000 грн.)

Також, відповідач зобов'язаний сплатити позивачу 3% за період з 28.10.2014 року по 21.08.2017 року, що становить суму у розмірі 4055 гривні 67 копійок.

Отже, в підтвердження наявності заборгованості позивачем були надані відповідні розрахунки заборгованості відповідача, згідно з якими заборгованість відповідача становить 91703 грн. 67 коп., з яких: 48000 грн. заборгованість за договором; 4055,67 грн. 3% річних; 39648 грн. інфляційне збільшення.

Таким чином, оскільки відповідач не виконує свої зобов'язання за договором, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 917,04 грн.

Керуючись ст.ст. 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 509,549,612,614,625, 627,629, 1046, 1047 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позик задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2; ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; ІПН НОМЕР_2) заборгованість по договору позики від 28 лютого 2012 року у розмірі 91703 (девяносто одна тисяча сімсот три) грн. 67 коп., з яких: 48000 грн. заборгованість за договором; 4055,67 грн. 3% річних; 39648 грн. інфляційне збільшення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 917 (девятсот сімнадцять) грн. 04 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку шляхом подання протягом 30 днів апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Волошин Є.В.