Справа № 524/5843/17
Провадження №2/524/334/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.03.2018 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі: головуючого - судді - Нестеренка С.Г., при секретарі - Бельченко Н.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до органу опіки та піклування - виконавчого комітету Кременчуцької міської Ради про повернення дітей батькам, -

В С Т А Н О В И В

У серпні 2017 року до суду звернулися ОСОБА_1 та ОСОБА_4 з позовом до органу опіки та піклування - виконавчого комітету Кременчуцької міської Ради про повернення дітей батькам.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачі перебувають у фактичних шлюбних відносинах та мають від даних шлюбних відносин трьох неповнолітніх дітей - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3.

25 лютого 2016 року рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука частково задоволено позов органу опіки та піклування - виконавчого комітету Автозаводської районної Ради м. Кременчука в інтересах неповнолітніх дітей до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, стягнення коштів на утримання дітей та накладення заборони на відчуження житла та вирішено відібрати без позбавлення батьківських прав у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 дітей - сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та доньку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Діти влаштовані до Гадяцького дитячого будинку Полтавської обласної ради. Позивачі вказують, що відпали причини, що перешкоджали належному виконанню ними батьківських обов'язків по відношенню до своїх неповнолітніх дітей та створили належні умови для їх проживання та на підставі положень ч.3 ст.170 СК України просили повернути їм дітей.

У судове засідання позивачі ОСОБА_4, ОСОБА_1, представник відповідача - органу опіки та піклування - виконавчого комітету Кременчуцької міської Ради та представники третіх осіб - Кременчуцького міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді виконавчого комітету Кременчуцької міської Ради, - Центру соціально-психологічної реабілітації дітей Кременчуцької міської Ради, - Гадяцького дитячого будинку Полтавської обласної ради не прибули, були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. Позивачі позов підтримали, представники відповідача та третіх осіб проти задоволення позову не заперечували, просили розглянути справу за їх відсутності, про що подали письмові заяви.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне.

Відповідно ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання.

У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування.

Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім'ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

У виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров'я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків.

У цьому разі орган опіки та піклування зобов'язаний негайно повідомити прокурора та у семиденний строк після постановлення рішення звернутися до суду з позовом про позбавлення батьків чи одного з них батьківських прав або про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав.

З таким позовом до суду має право звернутися прокурор.

Якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини.

При задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину.

Положення частин першої - третьої цієї статті застосовуються до відібрання дитини від інших осіб, з якими вона проживає.

Згідно ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї.

Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

На підставі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов'язків щодо виховання дітей, захищає права сім'ї, сприяє розвитку системи послуг з підтримки сімей з дітьми та мережі дитячих закладів.

Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов'язку утримувати дітей.

Порядок і розміри відшкодування витрат на перебування дитини в прийомній сім'ї, сім'ї патронатного вихователя, дитячому будинку сімейного типу, будинку дитини, дитячому будинку, дитячому будинку-інтернаті, школі-інтернаті чи іншому закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, встановлюються законодавством.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону.

У разі відмови від надання дитині необхідної медичної допомоги, якщо це загрожує її здоров'ю, батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність згідно з законом. Медичні працівники у разі критичного стану здоров'я дитини, який потребує термінового медичного втручання, зобов'язані попередити батьків або осіб, які їх замінюють, про відповідальність за залишення дитини в небезпеці.

Статтею 14 цього Закону України передбачено, що діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.

Під час вчинення дій, пов'язаних з розлученням дитини з одним або обома батьками, а також інших дій, що стосуються дитини, в порядку, встановленому законом, судом заслуховується думка та побажання дитини.

Згідно ст. 23-1 Закону України «Про охорону дитинства» усі дії щодо дитини, яка перебуває у складних життєвих обставинах, спрямовуються на захист прав та інтересів дитини, усунення причин таких обставин і забезпечення безпечних умов її утримання та виховання, надання їй та її батькам комплексу необхідних послуг та соціальної допомоги.

Суб'єкти соціальної роботи з сім'ями, дітьми та молоддю в процесі своєї професійної діяльності здійснюють заходи з виявлення дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, надають їм комплекс послуг у межах повноважень, визначених законодавством, інформують інших суб'єктів, органи опіки та піклування в разі необхідності здійснення комплексних заходів щодо захисту прав та інтересів дитини та надання підтримки батькам чи притягнення їх до відповідальності.

У разі якщо у зв'язку із складними життєвими обставинами дитина тимчасово не проживає чи не може проживати із своїми батьками, іншими законними представниками, її утримання та виховання можуть здійснювати родичі, сім'я патронатного вихователя, центри соціально-психологічної реабілітації дітей, притулки для дітей служб у справах дітей, інші установи для дітей (незалежно від форми власності та підпорядкування), в яких створені належні умови для проживання, виховання, навчання та реабілітації дитини відповідно до її потреб.

Уповноважені органи, що здійснюють соціальну роботу з сім'ями, дітьми та молоддю, зобов'язані в максимально короткий термін запропонувати сім'ї дитини комплекс послуг, спрямованих на мінімізацію чи повне подолання складних життєвих обставин, та сприяти поверненню дитини до батьків, інших законних представників.

У разі якщо повернення дитини до батьків, інших законних представників є неможливим чи суперечить її інтересам, органи опіки та піклування здійснюють заходи щодо надання дитині статусу дитини-сироти чи дитини, позбавленої батьківського піклування, захисту її житлових та майнових прав, влаштування в одну із форм виховання, яка найбільше відповідає найкращим інтересам дитини.

Порядок діяльності органів опіки та піклування з питань захисту прав дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, визначається Кабінетом Міністрів України.

Судом достовірно встановлено, що позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перебувають у фактичних шлюбних відносинах.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_4 є батьками неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3. Діти перебувають на первинному обліку дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування в службі у справах дітей Автозаводської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської Ради.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 25 лютого 2016 року, яке набрало законної сили, позов органу опіки та піклування - виконавчого комітету Автозаводської районної Ради м. Кременчука в інтересах неповнолітніх дітей до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, стягнення коштів на утримання дітей та накладення заборони на відчуження житла було задоволено частково.

Відібрано у ОСОБА_1 та ОСОБА_2, без позбавлення їх батьківських прав, сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та доньку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Попереджено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про необхідність зміни ставлення до виховання дітей: сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Передано дітей ОСОБА_1 та ОСОБА_2: сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 - органу опіки та піклування для вирішення питання про їх влаштування.

Покладено на орган опіки та піклування контроль за виконанням ОСОБА_1 та ОСОБА_2 батьківських обов'язків стосовно дітей: сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відмовлено органу опіки та піклування - виконавчому комітету Автозаводської районної Ради м. Кременчука у задоволенні позову в іншій частині вимог.

На підставі рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської Ради Полтавської області за № 899 від 26 вересня 2016 року діти: ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 були влаштовані до Гадяцького дитячого будинку Полтавської обласної ради. Під час перебування дітей у даному закладі, позивачі - батьки ОСОБА_1 та ОСОБА_4 не втрачали зв'язок з дітьми, зокрема: 3-4 рази на тиждень телефонували дітям, відвідували дітей в оздоровчому таборі «Маяк», відвідували ОСОБА_9 у лікарні під час його лікуванні, приїздили та спілкувалися з дітьми, що підтверджується актом від 02 лютого 2018 року, складеним вихователями Гадяцького дитячого будинку Полтавської обласної ради.

Станом на день розгляду справи позивач ОСОБА_1 працює в ТОВ «ОКІН ФЕСІЛІТИ УА» на посаді прибиральника території з 01 лютого 2017 року, а позивач ОСОБА_4 працює в ПАТ «АвтоКрАЗ» та мають постійний дохід.

Позивачі ОСОБА_4 та ОСОБА_1 за місцем проживання та відповідно за місцем роботи характеризуються позитивно, на диспансерному обліку в Кременчуцькому обласному наркологічному диспансеру не перебувають.

Виконавчий комітет Кременчуцької міської Ради, як орган опіки та піклування, 29 травня 2017 року надав висновок № 470 про доцільність повернення неповнолітніх дітей - сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 батькам - ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 СК України якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини.

З викладеного судом встановлено, що батьки ОСОБА_1 та ОСОБА_4 після відібрання дітей змінили своє ставлення до виконання своїх батьківських обов'язків. Соціальними службами проведено роботу з батьками, що дало свої позитивні результати.

Крім того, суд враховує, що діти ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 виявили бажання повернутися до своїх батьків та проживати з ними, що підтверджується письмовими заявами дітей та актом від 02 лютого 2018 року, складеним вихователями Гадяцького дитячого будинку Полтавської обласної ради.

Положеннями ст.150 СК України встановлені обов'язки батьків по відношенню до своїх дітей. Так, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

При цьому батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини, мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам, мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства (ст. 151 СК України).

Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом (ст. 152 СК України).

Відповідно до положень ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків.

Отже є законодавчо обумовленими як права дитини на проживання разом з батьками, так і права батьків виховувати дитину особисто, тому будь-яке обмеження цих прав є недопустимим.

У принципі 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою та відповідальністю своїх батьків і у всякому випадку у атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не може, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлученою зі своєю матір'ю.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 163 СК батьки мають переважне право перед іншими особами на те, щоб малолітня дитина проживала з ними.

Суд може відмовити у відібранні малолітньої дитини і переданні її батькам або одному з них, якщо буде встановлено, що це суперечить її інтересам.

При розгляді справи судом не встановлені виключні обставини, які можуть бути підставою для висновку про те, що проживання дітей з позивачами створюватиме реальну небезпеку для їх життя та здоров'я або суперечитиме їх інтересам, навпаки, обставини, що були підставою відібрання дітей від батьків без позбавлення батьківських прав, які перешкоджали належному вихованню ними дітей, батьками усунуті.

Суд, враховуючи наведені обставини та аналізуючи здобуті докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню. Необхідно повернути ОСОБА_1 та ОСОБА_2 сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та доньку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Керуючись ст.ст. 164, 165, 170, 171 СК України, ст. ст. 4, 5, 10-13, 18, 76-81, 83, 258, 259, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 - задовольнити.

Повернути ОСОБА_1 та ОСОБА_2 сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та доньку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області через Автозаводський районний суд м. Кременчука протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення.

Рішення набирає законної сили у випадку закінчення строку подання апеляційної скарги або якщо рішення залишено в силі за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення виготовлено 29 березня 2018 року.

Суддя: