У Х В А Л А

19 березня 2018 року

м. Київ

справа № 522/11377/13-ц

провадження № 61-464св17

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Журавель В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі: ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_4, яка підписана представником ОСОБА_7, на рішення апеляційного суду Одеської області від 16 листопада 2017 року у складі судів: Вадовської Л. М., Ващенко Л. Г., Сєвєрової Є. С.,

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Верховного Суду від 29 грудня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі № 522/11377/13-ц.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

ОСОБА_4 звернувся 7 травня 2013 року до суду із позовом про визнання особи добросовісним набувачем. В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 16 квітня 2013 року придбав у відповідача ОСОБА_5 за 140 000 грн. автомобіль марки «Toyota» моделі «Rav 4», 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1. 16 квітня 2013 року РЕВ № 8 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області йому видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

22 квітня 2013 року при оформленні довіреності на право керування транспортним засобом від нотаріуса стало відомо про наявність в реєстрі запису від 29 жовтня 2012 року про реєстрацію договору застави від 28 вересня 2012 року, укладеного між ОСОБА_6 та публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» (далі - ПАТ «Ідея Банк») для забезпечення зобов'язань ОСОБА_6 перед ПАТ «Ідея Банк» за кредитним договором від 28 вересня 2012 року на суму кредиту 190 292 грн 20 коп. Позивач зазначив, що ОСОБА_6 без відома ПАТ «Ідея Банк» зняв транспортний засіб з реєстраційного обліку та продав такий ОСОБА_5, остання ж приховала інформацію щодо застави, продаючи транспортний засіб ОСОБА_4 За заявою ПАТ «Ідея Банк» стосовно ОСОБА_6 слідчим Портофранківського ВМ Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області порушено кримінальне провадження №0001996. Посилаючись на вказані обставини, належність транспортного засобу на час його придбання ОСОБА_5, добросовісність набуття ним транспортного засобу, позивач просив на підставі статті 388 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) визнати ОСОБА_4 добросовісним набувачем транспортного засобу автомобіля марки «Toyota» моделі «Rav 4», 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 29 липня 2013 року позов задоволено. Визнано ОСОБА_4 добросовісним набувачем автомобіля TOYOTA RAV4 2007 року випуску, сірого кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Рішення мотивовано тим, що відповідно до статті 330 ЦК якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. ОСОБА_4 придбав автомобіль TOYOTA RAV4 2007 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 у ОСОБА_5, яка мала право на його відчуження, оскільки була його власником на законних підставах, тому ОСОБА_4 слід визнати добросовісними набувачем, який законно набув право власності на спірний автомобіль.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 16 листопада 2017 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29 липня 2013 року скасовано. У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, за участю третьої особи ПАТ «Ідея Банк» про визнання особи добросовісним набувачем відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Ідея Банк» судові витрати в сумі 1 504 грн.

Рішення мотивовано тим, що норма статті 330 ЦК спрямована на захист інтересів добросовісних набувачів у випадку відчуження на їхню користь майна особою, яка не мала на це права. Власник такого майна має право вимагати повернення майна в порядку віндикації. У статті 388 ЦК встановлено межі віндикації, тобто випадки, коли власник не може вимагати повернення назад свого майна від добросовісних набувачів. Відповідно до вказаної статті, добросовісний набувач (який не знав і не міг знати, що набуває майно не від власника) набуває право власності на таке майно, зокрема, якщо майно набуте добросовісним набувачем за плату і якщо таке майно не було загублене, викрадене чи не вибуло поза волею в інший спосіб з володіння власника чи інших осіб, яким воно було передано.

Зобов'язання за Кредитним договором № 910.17115 від 7 серпня 2012 року не виконано, застава транспортного засобу, який переданий ПАТ «Ідея Банк» для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, є чинною. ПАТ «Ідея Банк» як заставодержателем згода на відчуження предмета застави не надавалась. Обтяження та відповідне право застави на спірний автомобіль виникло у ПАТ «Ідея Банк» з моменту укладення договору застави, договір застави є чинним, відомості про обтяження не виключені з реєстру обтяжень. На час реалізації транспортного засобу ОСОБА_4 існувало обтяження, яке припинено не було.

Суд апеляційної інстанції зробив висновок, що ОСОБА_4 набув рухоме майно, що було відчужене ОСОБА_6 як заставодавцем без згоди ПАТ «Ідея Банк» як заставодержателя та за наявності обтяження. Відповідно, ОСОБА_5 при відчуженні рухомого майна була особою, яка не мала на це права. Рухоме майно вибуло поза волею в інший спосіб ПАТ «Ідея Банк» як заставодержателя, майно може бути витребувано у ОСОБА_4, тому, правові підстави для набуття в порядку статті 330 ЦК права власності на транспортний засіб ОСОБА_4 як добросовісним набувачем відсутні.

5 грудня 2017 року ОСОБА_4 через свого представника ОСОБА_7 звернувся із касаційною скаргою на рішення апеляційного суду Одеської області від 16 листопада 2017 року, в якій просить оскаржене рішення скасувати і направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що відомості про обтяження спірного автомобіля внесені до Державного реєстру обтяжень рухомого майна тільки 29 жовтня 2012 року. Тому ОСОБА_5, придбавши автомобіль 20 жовтня 2012 року, є добросовісним набувачем спірного автомобіля. ОСОБА_4 вказує, що суд апеляційної інстанції не дослідив коли саме ОСОБА_6 чи його представник зняли автомобіль TOYOTA RAV4 2007 року випуску з реєстрації, коли цей автомобіль було продано ОСОБА_5 і чи були на цей момент відомості про обтяження спірного автомобіля внесені до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

У лютому 2018 року ПАТ «Ідея Банк» надало відзив на касаційну скаргу, в якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржене рішення без змін. Відзив мотивовано тим, що суд апеляційної інстанції належним чином встановлено обставини укладення між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_6 кредитного договору, договору застави транспортного засобу, і зроблено правильний висновок про відсутність правових підстав для визнання позивача добросовісним набувачем спірного автомобіля.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що процедура допуску скарг до розгляду та провадження виключно з питань права, на відміну від того, що стосується питань фактів, може відповідати вимогам статті 6 Конвенції, навіть якщо особі не була надана можливість бути особисто заслуханим апеляційним чи касаційним судом, за умови, якщо відкрите судове засідання проводилось у суді першої інстанції і якщо суди вищої інстанції не мали встановлювати факти справи, а тільки тлумачити відповідні юридичні норми (ZHUK v. UKRAINE, № 45783/05, § 32, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Заслухавши доповідь судді-доповідача про проведення підготовчих дій та обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, колегія суддів встановила відсутність підстав, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК. Тому колегія суддів, з урахуванням категорії та складності справи, призначає справу до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п'яти суддів.

Керуючись статтями 33, 34, 401 ЦПК, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

У Х В А Л И В :

Справу № 522/11377/13-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, за участю третьої особи публічного акціонерного товариства «Ідея Банк», про визнання особи добросовісним набувачем призначити до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п'яти суддів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

Н.О. Антоненко

В.І. Журавель