Справа № 526/233/18
Провадження № 2/526/253/2018
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

30 березня 2018 року м.Гадяч

Гадяцький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого Киричка С.А.

з участю секретаря Широколави О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Гадяч цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади Великобудищанської сільської ради Гадяцького району Полтавської області, третя особа : Гадяцька державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно,-

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до територіальної громади Великобудищанської сільської ради Гадяцького району Полтавської області, третя особа : Гадяцька державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно. Свій позов мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_2, яка була зареєстрована разом з чоловіком ОСОБА_3 та сином ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його батько ОСОБА_3, який був зареєстрований разом з позивачем. Після їх смерті залишилася спадщина у вигляді домоволодіння по АДРЕСА_1, на яке відсутні правоустановчі документи. Згідно довідки Великобудищанської сільської ради про склад двору, будинковолодіння , що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 згідно погосподарської книги №1 особовий рахунок НОМЕР_1 станом на 01.07.1990 року відносилося до типу колгоспного двору. Членами колгоспного двору станом на 01.07.1990 року були ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_1 Земельна ділянка площею 0,41 га не приватизована. Після смерті ОСОБА_2 позивач та його батько ОСОБА_3 прийняли спадщину фактичним проживанням та вступом в управління та володіння спадковим майном. Позивач як син померлого ОСОБА_3 звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Звернувшись до нотаріуса для оформлення спадщини позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на домогосподарство, а тому вона змушена звернутися до суду.

В судове засідання позивач не з'явився, надав заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник Великобудищанської сільської ради Гадяцького району Полтавської області в судове засідання не з'явився, до суду надійшла заява про розгляд справи без участі їхнього представника, проти позовних вимог не заперечують.

Представник Гадяцької державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, до суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника, проти позовних вимог не заперечують.

Відповідно до п. 1 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріли справи, приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до довідки, виданої виконкомом Великобудищанської сільської ради Гадяцького району Полтавської області від 12.02.2018 року № 49 будинковолодіння в АДРЕСА_1, згідно погосподарської книги №1 особовий рахунок НОМЕР_1 відносилось до типу колгоспного двору. Членами колгоспного двору станом на 01.07.1990 року були: ОСОБА_3 - голова двору, ОСОБА_2, ОСОБА_1 в рівних долях. Присадибна ділянка розміром 0,41 га для обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства не приватизована і належить до фонду земель запасу сільської ради .

Визначення суспільної групи господарства було урегульовано Технічними вказівками по веденню книжок погосподарського обліку в сільських радах, затвердженими Центральним статистичним управлінням при Раді Міністрів СРСР 27 червня 1972 року, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням при Раді Міністрів СРСР 13 квітня 1979 року № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених Центральним статистичним управлінням при Раді Міністрів СРСР 12 травня 1985 року № 5-24/26.

За змістом п. 20 Вказівок суспільна група господарства переважно встановлюється залежно від роду занять глави сім'ї. Глава сім'ї визначається в кожному конкретному випадку повнолітніми членами сім'ї за їхньою взаємною згодою. Залежно від роду занять глави сім'ї господарство відноситься до суспільної групи колгоспників, робочих, службовців, кустарів чи селян-одноосібників. Виняток із загального правила складають господарства, в яких проживають працюючі члени колгоспу. Такі господарства, незалежно від роду занять глави сім'ї, відносяться до господарства колгоспників.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Відповідно до ст. ст. 120, 123 ЦК України 1963 року, чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності.

Таким чином, суд приходить до висновку, що домоволодіння по АДРЕСА_1 станом на 01.07.1990 року належало ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в рівних частинах, тобто по 1/3 кожному.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2, про що в Книзі реєстрації актів про смерть 10.06.1996 року зроблено запис за №16, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини.

Оскільки ОСОБА_2 померла у 1996 році, відповідно до прикінцевих та перехідних положень ЦК України на вказані правовідносини поширюється дія ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Згідно статей 525, 548 ЦК Української РСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця; прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 524 ЦК Української РСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Згідно з ч. 2 ст. 524 ЦК Української РСР 1963 року спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Відповідно до довідки, виданої виконкомом Великобудищанської сільської ради Гадяцького району Полтавської області №54 від 13.02.2018 року ОСОБА_2, 1925 року народження була зареєстрована та проживала станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою АДРЕСА_1. На день смерті з нею були зареєстровані чоловік ОСОБА_3 та син ОСОБА_1

За положеннями п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року вважається що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 проживаючи на день смерті з спадкодавцем, прийняли спадщину після її смерті, тобто кожному з них належало по 1/2 частині домоволодіння.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3, про що в Книзі реєстрації смертей 04.07.2005 року зроблено запис за №14, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3.

Відповідно до довідки, виданої виконкомом Великобудищанської сільської ради Гадяцького району Полтавської області №53 від 13.02.2018 року ОСОБА_3, 1938 року народження був зареєстрований та проживав станом на ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою АДРЕСА_1. На день смерті з ним були зареєстровані син ОСОБА_1, невістка ОСОБА_5, ОСОБА_6, онука ОСОБА_2

Відповідно до листа Гадяцької державної нотаріальної контори № 74 від 14.03.2018 р після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 із заявами про прийняття спадщини ніхно не звертався, спадкова справа не заводилася. Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 із заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався, спадкова справа №180/2006 заведена на підставі фактичного прийняття. 15.03.2006 року на його ім'я видавалось свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку (пай), 25.11.2008 року видавалось свідоцтво про право на спадщину на майновий пай, а 23.01.2009 року свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай). Відомості про інших спадкоємців відсутні.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Згідно до ст. 1222 ч. 1 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини.

Інвентаризаційна оцінка домоволодіння в цілому була проведена 31.01.2018 року, про що свідчить копія Технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1, проведеної МПТІЕ «ІНВЕНТАРИЗАТОР».

Відповідно до п. 4.15 ст.4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті свого батька та набув права власності на вищезазначене домоволодіння, на яке відсутні правовстановлюючі документи , що унеможливлює оформлення спадщини на майно, яке підлягає реєстрації, то суд приходить до висновку, що позов є таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 3,4, 5, 12, 13, 19, 81, 259,263-265, 273 ЦПК України, суд, -

вирішив :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до територіальної громади Великобудищанської сільської ради Гадяцького району Полтавської області, третя особа : Гадяцька державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно- задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності вцілому на домоволодіння, яке складається з житлового будинку -А-1,а, загальною площею - 78,2 кв.м., житлова площа - 25,3 кв.м., сараю- Б, сараю з погребом- В, сараю - Г, літньої кухні - Д, сараю - Е, огорожі №1, колодязю -№2, що знаходиться по АДРЕСА_1 на земельній ділянці, що належить до фонду земель Великобудищанської сільської ради.

Рішення може бути оскаржено позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 30.03.2018 року.

Головуючий: С. А. Киричок