Справа № 154/2487/16 Головуючий у 1 інстанції: Лященко О.В.
Провадження № 22-ц/773/303/18 Категорія: 48 Доповідач: Данилюк В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2018 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Данилюк В. А.,

суддів Киці С. І., Шевчук Л. Я.,

з участю:

секретаря судового засідання Черняк О. В.,

представника відповідача адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2, поданим його представником ОСОБА_3, до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_4 на ухвалу Володимир-Волинського міського суд Волинської області від 14 грудня 2017 року,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 в особі свого представника ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя.

Ухвалою Володимир-Волинського міського суд Волинської області від 14 грудня 2017 року в даній справі з метою забезпечення позову вжито заходів забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя шляхом накладення арешту на легковий автомобіль марки «Peugeot 208», 2013 року випуску, кузов № НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2, що зареєстрований на ім'я ОСОБА_2 та передачі його на зберігання представнику позивача ОСОБА_3, 43010, АДРЕСА_1. Копію ухвали для негайного виконання направлено начальнику відділу ДВС Володимир-Волинського міськрайонного управління юстиції.

Не погоджуючись з даною ухвалою суду, відповідач ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій вказує, що судом першої інстанції безпідставно вжито вказаних вище заходів забезпечення позову, оскільки автомобіль, на який накладено арешт, є спільною сумісною власністю подружжя - ОСОБА_2 та ОСОБА_4, а вжиття заходів забезпечення позову фактично позбавляє її права користування зазначеним автомобілем.

Таким чином, покликаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, відповідач ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу Володимир-Волинського міського суд Волинської області від 14 грудня 2017 року.

В суді апеляційної інстанції представник відповідача ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу з підстав у ній наведених.

Інші особи в судове засідання не з'явились.

Апеляційний суд в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Задовольняючи заяву представника позивача про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову в даній справі може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду з огляду на наступне.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог (Постанова Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову).

За ч. 1 ст. 151 ЦПК України, у редакції чинній на час постановлення ухвали судом першої інстанції, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Згідно ч. 3 ст. 152 ЦПК України, у редакції чинній на час постановлення ухвали судом першої інстанції, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Аналогічні норми містяться в ч. 1 ст. 149, ч. 3 ст. 150 ЦПК України у редакції, що діє на час розгляду апеляційної скарги.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 4 своєї Постанови № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства про розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З матеріалів справи вбачається, що шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 розірвано рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 29 липня 2015 року, яке набрала законної сили 11 серпня 2015 року (а.с. 107).

26 вересня 2016 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про поділ спільного майна подружжя.

Самостійно згоди про поділ майна подружжя сторони не досягнули.

Як вбачається із змісту позовних вимог з врахуванням заяви від 20.02.2017 року про зміну позовних вимог (а.с. 78-79), позивач просить суд виділити у власність ОСОБА_2, зокрема, автомобіль марки «Peugeot 208», 2013 року випуску, кузов № НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2.

В судовому засіданні під час розгляду справи в суді першої інстанції представник позивача ОСОБА_3 подав заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на вказаний автомобіль та передачі його на зберігання представнику позивача (а.с. 114, 115, 121, 141-142).

За таких обставин суд апеляційної інстанції в складі колегії суддів вважає, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, вид забезпечення позову є співмірним із заявленими позивачем вимогами, оскільки розгляд даної справи судом є триваючим у часі, а відповідач після звернення позивача з позовом до суду фактично користувалась автомобілем, на виділення якого йому у власність претендує позивач, що призводить до його зношення та може утруднити виконання можливого рішення суду.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки відповідач в апеляційній скарзі вказує, що автомобіль, щодо якого вжито заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту та передачі його на зберігання представнику позивача, є спільною сумісною власністю подружжя, користувалась ним фактично відповідач для здійснення підприємницької діяльності, а значить доводи заяви про забезпечення позову представника позивача є обґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що вона не довіряє представнику позивача, на зберігання якому передано автомобіль, не ґрунтуються на вимогах чинного цивільно-процесуального законодавства, яким не заборонено застосовувати такий вид забезпечення позову як передача спірного майна представнику сторони. Враховуючи, що позивач перебуває за межами України, суд першої інстанції обґрунтовано вважав за доцільне передати спірний автомобіль представнику позивача, забезпечивши таким чином виконання в майбутньому рішення суду.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням вимог закону, підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 Апеляційний суд Волинської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу Володимир-Волинського міського суд Волинської області від 14 грудня 2017 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий

Судді

Повний текст постанови складено 13 березня 2018 року.