РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 березня 2018 року Хмельницький міськрайонний суд в складі:

головуючого - судді Карплюка О.І.

при секретарі Скоринському В.В.

з участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Хмельницькому справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів,

встановив:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів в сумі 38000 грн., які він сплатив відповідачу 24 жовтня 2012 року в рахунок погашення заборгованості за договором позики, за яким він 7 жовтня 2011 року позичив у ОСОБА_3 30000 доларів США, які зобов'язувався повернути до 31 грудня 2011 року. Рішенням Городоцького районного суду від 11 квітня 2014 року вирішено стягнути з нього на користь відповідача заборгованість за цим договором в сумі 401935 грн. 41 коп. Постановою державного виконавця відділу ДВС Городоцького районного управління юстиції ОСОБА_4 від 19 липня 2016 року виконавче провадження з примусового виконання цього судового рішення закінчено в зв'язку з перерахуванням боржником всієї суми боргу згідно платіжного доручення №1097 від 5 липня 2016 року. Однак, ОСОБА_3 не повідомив державного виконавця про сплату ним грошових коштів в сумі 38000 грн., в зв'язку з чим виникла переплата на вказану суму.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав.

Відповідач в судове засідання не з'явився без поважних причин, повідомлений про дату, час і місце судового засідання належним чином, направивши на адресу суду заяву, в якій просить розглянути дану справу за його відсутності, проти позову заперечує, посилаючись на вимоги ст. 534 ЦК України, відповідно до якої у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов'язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов'язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу. Таким чином, грошові кошти в сумі 38000 грн. були перераховані позивачем в рахунок сплати відсотків за користування позикою. Крім того, ОСОБА_3 просить суд застосувати строки позовної давності, оскільки з моменту переказу спірних грошових коштів минуло понад три роки.

Заслухавши учасника процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Так, відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до вимог ст. 1048 ч. 1 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до вимог ст. 625 ч. 2 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що 7 жовтня 2011 року ОСОБА_2 позичив у ОСОБА_3 30000 доларів США, які зобов'язувався повернути до 31 грудня 2011 року.

Рішенням Городоцького районного суду від 11 квітня 2014 року вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором позики в сумі 30000 доларів США, три проценти річних від простроченої суми в розмірі 1978 доларів США, а всього: 31978 доларів США, що еквівалентно 401935 грн. 41 коп.

Постановою державного виконавця відділу ДВС Городоцького районного управління юстиції ОСОБА_4 від 19 липня 2016 року виконавче провадження з примусового виконання цього судового рішення закінчено в зв'язку з перерахуванням боржником грошових коштів на вказану суму згідно платіжного доручення №1097 від 5 липня 2016 року.

Відповідно до вимог ст. 534 ЦК України у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов'язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов'язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу.

Як з'ясовано судом, позивач 24 жовтня 2012 року переслав ОСОБА_3 через ПАТ КБ Приватбанк грошові кошти в сумі 38000 грн.

Таким чином, відповідач вправі вимагати від боржника сплатити проценти за користування позикою.

Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є не обгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 534, 625 ч. 2, 1046, 1048 ЦК України, суд

вирішив:

У позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів в сумі 38000 грн. відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя:

07.03.2018