Єдиний унікальний номер 341/628/17
Номер провадження 2/341/35/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2018 року Галицький районний суд Івано-Франківської області, в складі:

головуючого судді - Максимчина Ю.Д.

секретаря судових засідань - ОСОБА_1

в м. Галичі у відкритому судовому засіданні, розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання малолітньої дитини,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 та просить суд розірвати шлюб між ним, який зареєстровано 01 серпня 2013 року у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1680. В шлюбі народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання якого позивач просить визначити разом з нею.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що сімя фактично розпалась, відсутнє взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, протягом тривалого часу не підтримують подружні відносини, проживають близько року роздільно.

В судове засідання позивачка ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_5 не з'явилися. Позивачка подала письмові пояснення, де додатково зазначила, що з чоловіком спільно не проживають з листопада 2016 року. З цьго періоду вона проживає за своїм місцем реєстрації в с. Дубівці Галицького району Івано-Франківської області. Крім того відповідач від народження сина відмовлявся зареєструвати його за місцем своєї реєстрації в м. Києві, відтак до 22.11.2016 р. не був ніде зареєстрований. На даний час вона працевлаштована в м. Івано-Франківську, а син ОСОБА_6 з 13.02.2017 р. відвідує дитячий садок «Віночок» № 36 в м. Івано-Франківську. Позивачка подала клопотання про розгляд справи без її участі, просила позов задовольнити повністю.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_7 в судові засідання не з'являлися. Відповідачем подано до суду письмові пояснення, де зазначив, що бажає щоб дитина росла в повноцінній сім'ї, крім того у нього у власності є квартира де створені всі умови для проживання дитини. Зазначив, що реєстрація місця проживання дитини в с. Дубівці, Галицького району, Івано-Франківської області проведена з порушенням законодавства (без згоди батька) та на даний час скасована. Малолітній син ОСОБА_6 утримується виключно за рахунок його доходів, що підтверджується відповідними квитанціями, доданими до матеріалів справи. Просив позов в частині позовної вимоги про визначеня місця проживання дитини залишити без розгляду.

Дослідивши та перевіривши зібрані по справі докази суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Судом встановлено, що сім'я ОСОБА_3 та ОСОБА_2 фактично розпалася, оскільки протягом тривалого часу сторони не підтримують подружні відносини, не ведуть спільного господарства. За клопотанням відповідача, судом надавався сторонам строк для примирення терміном 2 (два) місяці з метою збереження сім'ї, однак примирення не відбулося.

А тому, враховуючи наведені обставини, суд вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе, воно буде суперечити інтересам сторін, тому шлюб слід розірвати.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини.

Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Частиною 1 ст. 150 СК України визначені головні напрями виховного процесу, який мав би зосереджуватися на основних суспільних цінностях повазі до інших людей, любові до членів своєї сім`ї, родини.

Згідно ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Згідно відповіді Служби у справах дітей Івано-Франківської обласної державної адміністрації № 1-02 від 09.02.2018 р. ОСОБА_2 разом з сином ОСОБА_4 винаймає квартиру в м. Івано-Франківську, умови проживання задовільні. Малолітній ОСОБА_4 відвідує дитячий садок «Віночок» № 36 в м. Івано-Франківську. ОСОБА_2 працевлаштована. На обліку дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах служби у справах дітей Галицької райдержадміністрації та виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради ОСОБА_4 не перебуває.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку особистості потребує любові і розуміння. ОСОБА_1 повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Тим більш, що поняття "розлучення" не співпадає з поняттям "визначення місця проживання", оскільки батько дитини у разі визначення місця проживання дитини з матірю не обмежений у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з матірю дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням.

Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про аморальну поведінку позивачки, відсутність можливості матеріально та морально забезпечити дитину.

Наведені вище правові норми та інші обставини справи свідчать про можливість позивачки забезпечувати нормальний всебічний розвиток дитини.

При цьому, встановлені судом обставини в цій справі, у розумінні положень статті 161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини, по відношенню зі сторони матері до малолітньої дитини, свідчать про можливість проживання дитини разом з нею.

З огляду на викладене, враховуючи, що позивачка не має протипоказань щодо проживання з сином, має стабільний дохід, можливість утримувати малолітню дитину матеріально, забезпечує дитині належні умови для проживання, суд приходить до висновку про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, разом із матірю ОСОБА_2.

Керуючись ст.ст. 258-259, 280-289 ЦПК України, ст.ст.110-112 СК України, суд,

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання малолітньої дитини - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, який зареєстровано 01 серпня 2013 року у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1680.

Після розірвання шлюбу відновити позивачці дошлюбне прізвище «Сахній».

Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з матірю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя:ОСОБА_8