Справа № 236/387/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2018 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді - Бікезіної О.В.,

за участю: секретаря - Плаксіної Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лиман Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_2, до Об"єднаної територіальної громади м. Лиман в особі Лиманської міської ради, про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

20 лютого 2018 року до Краснолиманського міського суду Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1, яка діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_2, до Об"єднаної територіальної громади м. Лиман в особі Лиманської міської ради, про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті ОСОБА_3.

В обгрунтування своїх вимог позивач зазначила, що вона є донькою ОСОБА_3, який помер 24 січня 2017 року в м. Донецьку. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із грошового вкладу з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією. ОСОБА_2 є єдиною спадкоємицею після смерті ОСОБА_3 У лютому місяці 2018 року ОСОБА_1, як представник ОСОБА_2, звернулася до державного нотаріуса для оформлення спадкових прав ОСОБА_2 Однак постановою державного нотаріуса Лиманської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 від 06 лютого 2018 року у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено, оскільки вона у встановлений законом строк не подала заяву про прийняття спадщини.

Позивач вважає, що є спадкоємцем першої черги та не прийняла спадщину у встановлений законом строк з поважних причин, оскільки ОСОБА_3 помер на тимчасово окупованій території України, де органи державної влади не здійснюють свої повноваження, позивачу треба було на підконтрольній державній владі України території встановити факт смерті батька та оформити спадкові права. Однак, в зв"язку з тим, що ОСОБА_2 працює за межами України, свідоцтво про смерть ОСОБА_3 було отримано лише 02 лютого 2018 року. Тому позивач вважає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними та просить встановити їй додатковий строк для прийняття спадщини.

Представник позивача ОСОБА_1 належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибула, надала суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, просила справу розглянути без її участі (42).

Представник відповідача, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув, надав суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, рішення просив ухвалити на розсуд суду (а.с. 40).

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії ІІ-НО № 018295, виданого Лиманським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області 02 лютого 2018 року (а.с. 13), ОСОБА_3 помер 24 січня 2017 року в м. Донецьк Донецької області.

Після смерті ОСОБА_3 залишилася спадщина, яка складається із із грошового вкладу з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією, оскільки на ім"я ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в ТВБВ 10004/0149 філії Донецьке обласне управління АТ "Ощадбанк" (м. Лиман Донецької області) відкрито поточний рахунок № 4636, що підтверджується довідкою, наданою керуючим ТВБВ 10004/0149 філії Донецьке обласне управління АТ "Ощадбанк" ОСОБА_5 12 грудня 2016 року (а.с. 21).

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця, в тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Позивач ОСОБА_2 є донькою померлого ОСОБА_3, що підтверджується наданою позивачем копією свідоцтва про народження ОСОБА_2 серії VІІ-НО № 367774, виданого 27 квітня 1988 року, де батьком записаний російською мовою "Шкарупа Олег Алексеевич" (а.с. 12).

Таким чином, позивач ОСОБА_2 як донька померлого ОСОБА_3 має право на спадкування у першу чергу.

Згідно до вимог ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Згідно відомостей, наданих 21 березня 2018 року державним нотаріусом Лиманської державної нотаріальної контори ОСОБА_4, після смерті ОСОБА_3 спадкові справи не заводилися, із заявами про прийняття спадщини чи відмову від її прийняття до Лиманської нотаріальної контори ніхто не звертався (а.с. 39).

В лютому місяці 2018 року ОСОБА_1, як представник ОСОБА_2 (єдиної спадкоємиці після смерті ОСОБА_3О.), звернулася до Лиманської державної нотаріальної контори для оформлення спадкових прав, однак, постановою державного нотаріуса Лиманської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 від 06 лютого 2018 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з тим, що спадкоємцем пропущений встановлений законом строк для прийняття спадщини (а.с. 20).

Відповідно до статті 41 Конституції України, частини першої статті 319, частини першої статті 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Право приватної власності є непорушним.

У статті першій Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 17 Закону України від 23.02.2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Як зазначено в рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Будченко проти України», «найважливішою вимогою статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання органу влади у мирне володіння майном має бути законним».

На теперішній час законні підстави для втручання органу влади у мирне володіння майном, а саме, для припинення (обмеження) можливості ОСОБА_2 користуватися та розпоряджатися грошовими коштами (грошовим вкладом з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією), які за життя належали померлому, входять до спадкового майна та належать позивачу в порядку спадкування, відсутні.

Частина 3 статті 1272 ЦК України передбачає, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Щодо поважності причин пропуску встановленого законом строку для прийняття спадщини суд встановив наступне.

ОСОБА_3 померл в м. Донецьк Донецької області. Місто Донецьк області з його населеними пунктами згідно з Розпорядженням КМУ від 07.11.2014 року № 1085-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення" в редакції розпорядження КМУ від 07 лютого 2018 року № 79-р входить до переліку населених пунктів, на теритрії яких органи державної влади України не здійснюють свої повноваження.

Для реєстрації смерті ОСОБА_3 та отримання свідоцтва про його смерть позивач змушена була встановлювати факт смерті свого батька на підконтрольній державній владі території України.

Оскільки позивач працює за межами України, свідоцтво про смерть ОСОБА_3 вона отримала тільки 02 лютого 2018 року (а.с. 13).

Отже, причини пропуску позивачем строку, встановленого для прийняття спадщини, суд визнає поважними.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що в судовому засіданні добуто достатньо доказів тому, що позивач пропустила встановлений законом строк для прийняття спадщини з поважних причин.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_2 про надання додаткового строку достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов'язані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи.

Керуючись ст. ст. 1268-1270, 1272 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 81, 263-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити повністю.

Визначити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 24 січня 2017 року в м. Донецьк Донецької області, терміном шість місяців з моменту набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через Краснолиманський міський суд Донецької області в Апеляційний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.15 ч. 1 розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя