Постанова

Іменем України

6 березня 2018 року

м. Київ

справа № 365/683/15-ц

провадження № 61-2743 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого Стрільчука В. А.,

суддів: Карпенко С. О., Погрібного С. О.,

СтупакО. В. (суддя-доповідач), Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - Фермерське господарство «Денис»,

відповідачі: ОСОБА_3, Товариство з обмеженою відповідальністю «Ван Хоф Юкрейн ЛТД»,

треті особи: відділ Державного геокадастру у Згурівському районі Київської області, Реєстраційна служба Згурівського районного управління юстиції у Київській області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ван Хоф Юкрейн ЛТД» на рішення апеляційного суду Київської області від 18 травня 2016 року у складі колегії суддів: Поліщука М. А., Антоненко В. І., Ігнатченко Н. В.,

ВСТАНОВИВ :

У серпні 2015 року Фермерське господарство «Денис» (далі - ФГ «Денис») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю «Ван Хоф Юкрейн ЛТД» (далі - ТОВ «ВанХоф Юкрейн ЛТД»), треті особи: відділ Державного геокадастру у Згурівському районі Київської області (далі - ВДГК у Згурівському районі Київської області), Реєстраційна служба Згурівського районного управління юстиції у Київській області (далі - РС Згурівського РУЮ у Київській області), про визнання недійсним договору оренди.

Позов мотивовано тим, що 2 квітня 2008 року між ФГ «Денис» та ОСОБА_3 укладено договір оренди землі, згідно з умовами якого позивач прийняв у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території с. Аркадіївка Згурівського району Київської області, орієнтовною площею 3,11 га, що належить орендодавцю ОСОБА_3 на підставі державного акта на право власності на землю серії ЯА № НОМЕР_1, строком на 10 років, зі сплатою орендної плати у грошовій формі в розмірі 450 грн за кожен рік. Указаний договір оренди зареєстровано 2 квітня 2008 року у ВДГК у Згурівському районі Київської області; строк дії цього договору не закінчений і він є чинним. Із часу укладення цього договору ФГ «Денис» обробляє земельну ділянку належним чином та виплачує ОСОБА_3 орендну плату. Договір оренди відповідає вимогам чинного законодавства на час його укладення. Крім того, зазначено, що під час реєстрації вказаного договору оренди до Книги реєстрації було внесено кадастровий номер іншої земельної ділянки, яка також належить ОСОБА_3, а саме НОМЕР_2, хоча земельна ділянка площею 3,1073 га має інший кадастровий номер - НОМЕР_3, тобто державним реєстратором допущено технічну помилку, оскільки земельній ділянці площею 3,1073 га відповідає кадастровий номер НОМЕР_3. У листопаді 2014 року позивачу стало відомо, що 2 квітня 2014 року на цю ж земельну ділянку без вирішення питання при припинення дії попереднього договору оренди землі укладено новий договір оренди між ОСОБА_3 і ТОВ «ВанХоф Юкрейн ЛТД», що вважає порушенням вимог цивільного законодавства, Закону України «Про оренду землі» та порушенням своїх прав.

Уточнивши під час розгляду справи позовні вимоги, ФГ «Денис» остаточно просило визнати недійсним договір оренди землі від 2 квітня 2014 року, укладений між ТОВ «Ван Хоф Юкрейн ЛТД» та ОСОБА_3, на земельну ділянку площею 3,1073 га, кадастровий номер НОМЕР_4, яка розташована в с. Аркадіївка Згурівського району Київської області та належить ОСОБА_3; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 2 квітня 2014 року, індексний № 12106135, та скасувати запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером об'єкта нерухомого майна 19, номер запису про інше речове право 5198459 від 2 квітня 2014 року про право оренди земельної ділянки орендарем ТОВ «Ван Хоф Юкрейн ЛТД» земельної ділянки загальною площею 3,1073 га, кадастровий номер НОМЕР_3, що перебуває у власності орендодавця ОСОБА_3; скасувати державну реєстрацію іншого речового права - права оренди ТОВ «Ван Хоф Юкрейн ЛТД» земельної ділянки площею 3,1073 га, кадастровий номер НОМЕР_4, яка розташована в с. Аркадіївка Згурівського району Київської області та належить ОСОБА_3

Представник відповідачів ОСОБА_3 та ТОВ «Ван Хоф Юкрейн ЛТД» проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що укладення та реєстрація договору оренди між ОСОБА_3 та ФГ «Денис» спростовується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 19 березня 2014 року серії НВ-014, відповідно до якого станом на 19 березня 2014 року, тобто до укладення оспорюваного договору на земельну ділянку площею 3,1073 га кадастровий номер НОМЕР_3, відсутні будь-які зареєстровані права третіх осіб, у тому числі права оренди. Відповідно до листа відділу Держземагентства у Згурівському районі від 1 квітня 2014 року № 392 станом на 1 квітня 2014 року на ім'я відповідача ОСОБА_3 договорів оренди земельної ділянки площею 3,1073 га, кадастровий № НОМЕР_3, що розташована на території Аркадіївської сільської ради, у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди та в електронному реєстрі договорів оренди на земельні ділянки не зареєстровано. Вважає, що довідка та документи про орендну плату, надані ФГ «Денис», які нібито підтверджують отримання відповідачем ОСОБА_3 протягом 2011-2013 років від ФГ «Денис» орендної плати за використання земельної ділянки, не можуть вважатися належними доказами, оскільки не відповідають Положенню про ведення касових операцій у національній валюті України, затвердженому постановою правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року № 637. Посилаючись на викладене, вважає позов необґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню.

Рішенням Згурівського районного суду Київської області від 29 лютого 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення місцевого суду мотивовано тим, що указаний позов не доведено й не обґрунтовано належним чином, оскільки позивачем ФГ «Денис» не надано доказів того, що між ОСОБА_3 та ТОВ «ВанХоф Юкрейн ЛТД» був укладений договір оренди земельної ділянки із таким кадастровим номером, як зазначено в позовній заяві, а саме: НОМЕР_4, а також доказів щодо реєстрації права оренди на вказану земельну ділянку. Посилаючись на викладене, суд вважав відсутніми підстави для задоволення позовних вимог про визнання недійсним оспорюваного договору оренди землі та похідних позовних вимог про скасування рішення про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки за орендарем ТОВ «Ван Хоф Юкрейн ЛТД» земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_3.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 18 травня 2016 року рішення Згурівського районного суду Київської області від 29 лютого 2016 року скасовано, позов ФГ «Денис» задоволено.

Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки від 2 квітня 2014 року, укладений між ОСОБА_3 та ТОВ «Ван Хоф Юкрейн ЛТД», щодо земельної ділянки площею 3,1073 га, кадастровий номер НОМЕР_4, із цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, який зареєстрований у РС Згурівського РУЮ Київської області 2 квітня 2014 року, індексний № 12106135, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна - 19.

Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, проведене державним реєстратором прав на нерухоме майно РС Згурівського РУЮ у Київській області від 2 квітня 2014 року № 12106135, яким проведено державну реєстрацію іншого речового права - права оренди земельної ділянки, кадастровий № НОМЕР_4, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з реєстраційним № 19, що розташована на території Аркадіївської сільської ради Згурівського району Київської області, за ТОВ «ВанХоф Юкрейн ЛТД».

Скасовано державну реєстрацію іншого речового права - права оренди ТОВ «Ван Хоф Юкрейн ЛТД» земельної ділянки площею 3,1073 га, кадастровий № НОМЕР_4, із цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в с. Аркадіївка Згурівського району Київської області і належить на праві власності ОСОБА_3, проведену державним реєстратором прав на нерухоме майно РС Згурівського РУЮ у Київській області від 2 квітня 2014 року, номер запису про інше речове право 5198459, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 19.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що незазначення в укладеному між ОСОБА_3 і ФГ «Денис» договорі оренди від 2 січня 2008 року кадастрового номера земельної ділянки не суперечить статті 15 Закону України (в редакції, чинній станом на час укладення договору оренди землі між від 2 січня 2008 року). При цьому апеляційний суд вважав, що місце розташування, площа земельної ділянки, відомості про власника (орендодавця) свідчать про те, що об'єкт оренди оспорюваного договору оренди від 2 квітня 2014 року співпадає із об'єктом оренди чинного на час вирішення спору договору оренди від 2 січня 2008 року. Також суд виходив із того, що договір оренди від 2 січня 2008 року виконується сторонами, земельна ділянка використовується ФГ «Денис» за цільовим призначенням, а ОСОБА_3 сплачується орендна плата. Посилаючись на вказане, апеляційний суд вважав, що оспорюваний договір оренди землі від 2 квітня 2014 року, укладений між ОСОБА_3 та ТОВ «Ван Хоф Укрейн ЛТД», порушує права ФГ «Денис» як орендаря цієї земельної ділянки, а тому підлягає визнанню недійсним із підстав, передбачених статтями 203, 215 ЦК України. Разом із тим апеляційний суд дійшов висновку, що та обставина, що в прохальній частині позовної заяви допущена помилка в зазначенні кадастрового номера земельної ділянки, а саме: позивачем вказано № НОМЕР_4, тоді як текст позовної заяви (пункт 2 прохальної частини) та докази у справі стосуються земельної ділянки з кадастровим № НОМЕР_3, не може бути достатньою правовою підставою для відмови в задоволенні позову, і ці підстави, на думку апеляційного суду, свідчать лише про допущену позивачем описку.

У червні 2016 року ТОВ «Ван Хоф Юкрейн ЛТД» подано до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на вказане рішення апеляційного суду, яке заявник просить скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційну скаргу мотивовано тим, що апеляційний суд не надав оцінки доказам у справі, а саме: витягу з Державного земельного кадастру від 19 березня 2014 року НВ - 014, відповідно до якого на час укладення оскаржуваного договору оренди земельної ділянки площею 3,1073 га, кадастровий № НОМЕР_3, тобто станом на 2 квітня 2014 року, відсутні будь-які зареєстровані права третіх осіб, у тому числі права оренди. Крім того, апеляційним судом не враховано та не досліджено відсутність у справі будь-яких належних доказів на підтвердження позиції позивача, а саме: на підтвердження державної реєстрації у встановленому законом порядку договору оренди землі, укладеного між позивачем та відповідачем ОСОБА_3; відсутність відповідного витягу з Державного земельного кадастру або Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, крім того, не досліджено факту відмови позивача на неодноразові вимоги відповідачів та суду надати оригінал договору оренди землі, який би підтвердив автентичність підписів у ньому та печатки органу, який начебто здійснив державну реєстрацію договору. Також посилається на те, що апеляційним судом не надано оцінки та не враховано листа ВДГК у Згурівському районі Київської області від 1 квітня 2014 року № 392, відповідно до якого станом на 1 квітня 2014 року на ім'я відповідача ОСОБА_3 договорів оренди земельної ділянки площею 3,1073 га, кадастровий № НОМЕР_3, що розташована на території Аркадіївської сільської ради, у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі та в електронному реєстрі договорів оренди землі не зареєстровано. Натомість судом надано оцінку поданій позивачем фотокопії листа ВДГК у Згурівському районі Київської області від 13 листопада 2014 року, не завіреного належним чином, оригінал чи завірена належним чином копія якого суду не була надана, відповідно до якого при проведенні державної реєстрації договору оренди земельної ділянки, укладеного 2 січня 2008 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_3, працівником ВДГК у Згурівському районі Київської області допущено помилку та зазначено кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2, тоді як земельній ділянці площею 3,1073 га відповідає кадастровий № НОМЕР_3. Судом не враховано той факт, що в наданій позивачем копії договору оренди землі, оцінки якого взагалі не надано судом, відсутній кадастровий номер земельної ділянки, у зв'язку з чим інформація у вказаному листі не відповідає дійсності. Крім того, посилається на положення Порядку ведення державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року № 1051 (далі - Порядок № 1051), щодо виявлених помилок та можливих шляхів їх виправлення. У зв'язку з цим зазначає, що апеляційним судом не встановлено, чи вживалися позивачем або третьою особою - ВДГК у Згурівському районі Київської області дії, передбачені вищевказаним Порядком № 1051, чи направлялися відповідні повідомлення, чи вживалися заходи щодо виправлення такої помилки, чи містяться у справі належні докази на підтвердження вчинення вказаних дій. Вважає, що позивачем не надано жодного належного доказу щодо виникнення у встановленому законом порядку права оренди оспорюваної земельної ділянки, його державної реєстрації, щодо обробітку такої земельної ділянки та сплати орендної плати за неї, що, на думку заявника, взагалі не було враховано судом під час ухвалення рішення. Надані позивачем відомості щодо оплати ним відповідачу орендної плати за 2011-2013 роки не відповідають вимогам, установленим у формі додатку 1 до Положення про ведення касових операцій у національній валюті України, затверджених постановою Національного банку України від 15 грудня 2004 року № 637. Вказані документи в оригіналі не надавалися суду, тому не є належними доказами у справі, що також залишилося поза увагою апеляційного суду. Крім того, відповідач ОСОБА_3 наголошував на тому, що підпис у наданому позивачем договорі оренди землі йому не належить, відомості щодо його державної реєстрації в Державному земельному кадастрі та Державному реєстрі прав на нерухоме майно відсутні, вказаний договір є нікчемним, оскільки спрямований на порушення конституційних прав і свобод щодо розпорядження своїм майном, а також знищення майна відповідача ТОВ «Ван Хоф Юкрейн ЛТД» як юридичної особи, яка використовує земельну ділянку. У свою чергу посилається на те, що відповідачами надано належні докази щодо сплати орендної плати за землю та податків, що відповідають установленій законодавством формі, та докази, що підтверджують факт використання земельної ділянки відповідачем ТОВ «Ван Хоф Юкрейн ЛТД», що не було враховано апеляційним судом.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 7 липня 2016 року відкрито касаційне провадження у вищевказаній справі, а ухвалою від 10 листопада 2016 року справу призначено до судового розгляду.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон від 3 жовтня 2017 року), за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону від 3 жовтня 2017 року касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У січні 2018 року до Верховного Суду передано вищевказану цивільну справу.

Від ФГ «Денис» надійшли заперечення на касаційну скаргу ТОВ «Ван Хоф Юкрейн ЛТД», в яких заявник просить відхилити вказану касаційну скаргу та залишити без змін оскаржуване рішення апеляційного суду, яке ухвалено з додержанням вимог чинного законодавства. Заперечення мотивовано тим, що викладені в касаційній скарзі доводи не відповідають дійсним обставинам справи та вимогам статей 295, 309 ЦПК України. Посилається на те, що сторонами визнавався факт відсутності відомостей про реєстрацію на спірну земельну ділянку у зв'язку з допущеною державним реєстратором технічною помилкою. Державним реєстратором через необачність було зазначено кадастровий номер земельної ділянки площею 1,1076 га, кадастровий № НОМЕР_2. Крім того, під час розгляду справи не порушувалося питання щодо надання оригіналу договору оренди, більше того, стверджує, що на вимогу суду надавався оригінал цього договору. Заявник вважає такими, що не відповідають дійсності, доводи касаційної скарги про те, що судом надано оцінку поданій позивачем фотокопії листа ВДГК у Згурівському районі Київської області від 13 листопада 2014 року, не завіреного належним чином, оригінал чи завірена належним чином копія якого суду не була надана, посилаючись на те, що за клопотанням позивача були витребувані для огляду матеріали цивільної справи № 365/80/15-ц, в якій міститься оригінал указаного листа, який оглядався судом. Крім того, вважає, що не заслуговують на увагу доводи касаційної скарги щодо відсутності в договорі кадастрового номера земельної ділянки, оскільки на момент укладення між ФГ «Денис» та ОСОБА_3 договору оренди землі Законом України «Про оренду землі» не було передбачено вимоги щодо зазначення кадастрового номера як умови для укладення договору оренди. Стосовно посилання заявника в касаційній скарзі на вжиття заходів для виправлення помилки, то ФГ «Денис» вважає, що звернення з питанням виправлення помилки є його правом, а не обов'язком, та жодним чином не впливає на правовідносини, які виникли між сторонами у справі, та на право захисту своїх інтересів у судовому порядку. Також посилається на те, що на теперішній час неможливо виправити помилку в Державному реєстрі земель, так як він припинив своє функціонування та не підлягає редагуванню. Крім того, звернення до Державного земельного кадастру з питанням про виправлення технічної помилки можливе лише після перенесення відомостей про реєстрацію договору оренди землі між ФГ «Денис» та ОСОБА_3 з Державного реєстру земель до Державного земельного кадастру, але заявник позбавлений права перенести ці відомості, так як на земельну ділянку із кадастровим № НОМЕР_3 вже зареєстрований між відповідачами у справі договір оренди. Вважає також безпідставними доводи касаційної скарги щодо невідповідності вимогам чинного законодавства наданих позивачем доказів про сплату відповідачу ОСОБА_3 орендної плати, оскільки під час розгляду справи жодна сторона не вимагала подання оригіналів цих документів, а подання цих документів у копіях не заборонено статтею 64 ЦПК України. Більше того, стороною відповідача ОСОБА_3 жодного разу не заперечувався факт отримання орендної плати. Посилається на надуманість доводів касаційної скарги щодо непідписання відповідачем ОСОБА_3 наданого позивачем договору оренди землі, оскільки такою підставою представник останнього не обґрунтовував заперечень проти позову. Також вважає необґрунтованим посилання заявника у касаційній скарзі на нікчемність цього договору.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, арішення апеляційного суду - без змін, оскільки його ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Рішення апеляційного суду відповідає вимогам статей 213, 214, 316 ЦПК України 2004 року (у редакції, чинній станом на час ухвалення рішення) щодо законності та обґрунтованості.

Ухвалюючи рішення у справі апеляційний суд вважав установленим, що ОСОБА_3 згідно з державним актом на право власності на землю серії ЯА № НОМЕР_1 належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 4,2149 га, яка розташована на території Аркадіївської сільської ради Згурівського району Київської області та складається з двох земельних ділянок: ділянки НОМЕР_6 площею 1,1076 га, кадастровий № НОМЕР_2, та ділянки НОМЕР_5 площею 3,1073 га, кадастровий № НОМЕР_3.

2 січня 2008 року між ОСОБА_3 та ФГ «Денис» укладено договір оренди земельної ділянки, за яким ОСОБА_3 передав в оренду ФГ «Денис» належну йому земельну ділянку площею 3,11 га, розташовану на території Аркадіївської сільської ради Згурівського району Київської області, і який 2 квітня 2008 року зареєстрований у Згурівському відділі Київської регіональної філії № 12 Центру Державного земельного кадастру (далі - ЗВКРФ № 12 ЦДЗК) за № 414.

Відповідно до пунктів 2, 3 вказаного договору в оренду передається земельна ділянка загальною площею 3,11 га, договір укладено на 10 років, а в пункті 4 цього договору визначено порядок та розмір орендної плати.

У вказаному договорі оренди кадастровий номер земельної ділянки не зазначено.

Того самого дня між ОСОБА_3 та ФГ «Денис» укладено акт приймання-передачі земельної ділянки, який є невід'ємною частиною договору.

Також апеляційний суд вважав установленим, що під час проведення державної реєстрації договору оренди, укладеного 2 січня 2008 року між ОСОБА_3 та ФГ «Денис», працівником ЗВКРФ № 12 ЦДЗК допущено помилку та зазначено кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2, тоді як земельній ділянці площею 3,1073 га, стосовно якої укладено договір оренди, відповідає кадастровий номер НОМЕР_3, що підтверджується листом відділу Держземагентства у Згурівському районі Головного управління Держземагентства у Київській області від 13 листопада 2014 року № 1551 (т. 1, а. с. 49).

ОСОБА_3 протягом 2011-2013 років отримував від ФГ «Денис» орендну плату за використання земельної ділянки (т. 1, а. с. 50- 53).

2 квітня 2014 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Ван Хоф Юкрейн ЛТД» укладено договір оренди земельної ділянки, за яким ОСОБА_3 передав, а ТОВ «Ван Хоф Юкрейн ЛТД» прийняло в оренду земельну ділянку площею 3,1073 га, розташовану на території Аркадіївської сільської ради Згурівського району Київської області, кадастровий номер НОМЕР_3, та за ТОВ «Ван Хоф Юкрейн ЛТД» зареєстровано право оренди цієї земельної ділянки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, що підтверджується копією договору оренди землі, копією акта приймання-передачі земельної ділянки за договором оренди землі, копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, копією реєстраційної справи.

Згідно з частиною першою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства.

Відповідно до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою, шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею 152 ЗК України визначено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані із позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, у тому числі, шляхом визнання угоди недійсною (частина третя).

Відповідно до статті 27 Закону України «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.

Згідно зі статтею 15 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, чинній станом на час укладення 2 січня 2008 року між ОСОБА_3 та ФГ «Денис» договору оренди землі) істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону.

Виходячи з викладеного, апеляційний суд правильно вважав, що незазначення у вищевказаному договорі оренди від 2 січня 2008 року кадастрового номера земельної ділянки не суперечить статті 15 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, чинній станом на час укладення 2 січня 2008 року між ОСОБА_3 і ФГ «Денис» договору оренди землі).

За таких обставин та з підстав, передбачених вищевказаними нормами матеріального права, правильним є висновок апеляційного суду про доведеність та обґрунтованість заявлених позовних вимог ФГ «Денис», оскільки станом на час укладення 2 квітня 2014 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Ван Хоф Укрейн ЛТД» оспорюваного договору оренди земельної ділянки площею 3,1073 га, кадастровий № НОМЕР_3, був чинним і діяв договір оренди щодо цієї самої земельної ділянки, укладений 2 січня 2008 року між ОСОБА_3 та ФГ «Денис», який 2 квітня 2008 року зареєстрований у ЗВКРФ № 12 ЦДЗК.

При цьому на підставі наявних у справі доказів апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку і правильно вважав установленим, що місце розташування, площа земельної ділянки, відомості про власника (орендодавця) свідчать про те, що об'єкт оренди, зазначений в оспорюваному договорі від 2 квітня 2014 року, співпадає з об'єктом оренди, зазначеним у чинному на час вирішення спору договорі оренди від 2 січня 2008 року.

Разом із тим апеляційний суд правильно виходив із того, що договір оренди від 2 січня 2008 року виконується сторонами, земельна ділянка використовується ФГ «Денис» за цільовим призначенням і ОСОБА_3 сплачується орендна плата.

Вищевказані обставини апеляційний суд правильно вважав такими, що не спростовані відповідачами належними та допустимими доказами.

Із посиланням на статтю 204 ЦК України, згідно з якою правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним, апеляційний суд належно оцінив ту обставину, що договір оренди від 2 січня 2008 року не припинений, не розірваний, не визнаний недійсним, що відповідає приписам щодо презумпції правомірності правочину.

Посилаючись на викладене, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку, що оспорюваний договір оренди землі від 2 квітня 2014 року, укладений між ОСОБА_3 та ТОВ «Ван Хоф Укрейн ЛТД» стосовно оренди земельної ділянки площею 3,1073 га, кадастровий номер НОМЕР_3, що розташована на території Аркадіївської сільської ради Згурівського району Київської області, порушує права ФГ «Денис» як орендаря цієї земельної ділянки, а тому цей договір підлягає визнанню недійсним з підстав, передбачених статтею 203, частиною третьою статті 215 ЦК України.

При цьому апеляційний суд надав належну оцінку тій обставині, що зазначення позивачем із допущенням помилки в прохальній частині позовної заяви кадастрового номера земельної ділянки НОМЕР_4, тоді як текст позовної заяви (пункт 2 прохальної частини) та докази у справі стосуються земельної ділянки з кадастровим № НОМЕР_3, не може бути достатньою правовою підставою для відмови в задоволенні позову.

Оскільки встановлено наявність правових підстав для визнання недійсним договору оренди землі, то правильним є висновок апеляційного суду про задоволення похідних позовних вимог про скасування державної реєстрації прав та їх обтяжень, проведеної державним реєстратором прав на нерухоме майно РС Згурівського РУЮ у Київській областівід 2 квітня 2014 року № 12106135, яким проведено державну реєстрацію іншого речового права - оренди земельної ділянки, та скасування державної реєстрації іншого речового права - оренди ТОВ «Ван Хоф Юкрейн ЛТД» земельної ділянки площею 3,1073 га, кадастровий номер НОМЕР_3.

Статтею 212 ЦПК України 2004 року (у редакції, чинній станом на час розгляду справи в суді) установлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Оскаржуване рішення апеляційного суду містить висновки щодо результатів оцінки зібраних у справі доказів, відповідає вимогам статей 213-215, 316 ЦПК України 2004 року щодо законності й обґрунтованості.

Таким чином, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, апеляційний суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Наведені в касаційній скарзі доводи про те, що апеляційний суд не надав оцінки доказам у справі, а саме витягу з Державного земельного кадастру від 19 березня 2014 року НВ - 014, а також не врахував і не дослідив відсутність у справі будь-яких належних доказів на підтвердження позиції позивача, а саме: на підтвердження державної реєстрації у встановленому законом порядку договору оренди землі, укладеного між позивачем та відповідачем ОСОБА_3; відсутність відповідного витягу з Державного земельного кадастру або Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, крім того, апеляційний суд не надав оцінки та не врахував листа ВДГК у Згурівському районі Київської області від 1 квітня 2014 року № 392, натомість надав оцінку поданій позивачем фотокопії листа ВДГК у Згурівському районі Київської області від 13 листопада 2014 року, не завіреній належним чином, оскільки оригінал вказаного листа чи завірена належним чином копія суду не була надана; поза увагою апеляційного суду залишилося те, що позивачем не подавалися оригінали належних документів на підтвердження сплати орендної плати, зводяться до переоцінки доказів, що згідно з положеннями статті 400 ЦПК України не належить до повноважень суду касаційної інстанції.

Так, згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Посилання заявника в касаційній скарзі на те, що судом не враховано той факт, що в наданій позивачем копії договору оренди землі, оцінки якого взагалі не надано судом, відсутній кадастровий номер земельної ділянки, є помилковими, спростовуються змістом оскаржуваного рішення апеляційного суду, яке містить висновки щодо цих обставин, а саме: незазначення в договорі оренди від 2 січня 2008 року кадастрового номера земельної ділянки не суперечить статті 15 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, чинній станом на час укладення 2 січня 2008 року між ОСОБА_3 і ФГ «Денис» договору оренди землі), що правильно вважав апеляційний суд.

Доводи касаційної скарги ТОВ «Ван Хоф Юкрейн ЛТД» щодо автентичності підпису ОСОБА_3 на договорі оренди та посилання на непідписання останнім цього договору, його нікчемність, є безпідставними, оскільки суд касаційної інстанції не може перевіряти правильність і законність рішення суду стосовно осіб, які касаційну скаргу на таке рішення не подавали, крім того, із цих підстав ОСОБА_3 не подавав відповідного позову, а згідно зі статтею 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Крім того, не впливають на правильність висновків апеляційного суду посилання заявника в касаційній скарзі на положення вищевказаного Порядку № 1051 щодо виявлених помилок та можливих шляхів їх виправлення.

Таким чином, наведені в касаційній скарзі доводи не спростовують висновків апеляційного суду та не дають підстав вважати, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення апеляційного суду - без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.

Керуючись статтями 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ван Хоф Юкрейн ЛТД» залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Київської області від 18 травня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук

Судді: С. О. Карпенко

С.О. Погрібний

О.В. Ступак

Г.І. Усик