Номер провадження 6/643/104/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2018 Московський районний суд м.Харкова в складі: судді Букреєвої І.А., за участю секретаря Саілян Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові подання приватного виконавця виконавчого округу Харківської області ОСОБА_1 про примусове проникнення до житла боржника,-

В С Т А Н О В И В:

Приватний виконавець виконавчого округу Харківської області ОСОБА_1 звернувся до суду з поданням про примусове проникнення у житлове приміщення. Своє подання обґрунтовує тим, що на виконанні Приватного виконавця виконавчого округу Харківської області ОСОБА_1 перебуває виконавче провадження №55443302, по примусовому виконанню виконавчого листа виконавчого листа № 643/15175/16-ц від 07.07.2017 року про стягнення з ОСОБА_2 (ІПН - НОМЕР_1) на користь ПАТ КБ «Приватбанк» суму заборгованості за кредитним договором № б/н від 31.03.2008 року в розмірі 74638,19 грн.

26.12.2017 року відкрито виконавче провадження з виконання вищезазначеного виконавчого документа, та 27.12.2017 року постанова про відкриття виконавчого провадження надіслана боржнику ОСОБА_2 рекомендованим листом. Боржником в порушення вимог п.3 ч.5 ст.19 ЗУ «Про виконавче провадження», не надано декларацію про доходи та майно. За відомостями Державної фіскальної служби України, на імя боржника відкриті розрахункові рахунки відсутні.

07.03.2018 року приватним виконавцем здійснено виїзд по місцю реєстрації боржника АДРЕСА_1, проте двері ОСОБА_2 не відчинив, про що приватним виконавцем складено відповідний акт.

Вказує, що подальше примусове виконання виконавчого листа № 643/15175/16-ц від 07.07.2017 року, виданого Московським районним судом м.Харкова неможливе без примусового проникнення до житла боржника, а тому просить надати такий дозвіл.

Приватний виконавець ОСОБА_1 зазначив в поданні про розгляд справи за його відсутності.

Дослідивши матеріали подання, суд дійшов до наступного.

У ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» закріплено право державного виконавця на звернення до суду з поданням про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб.

Реалізація цього права закріплена у ст. 439 ЦПК України, згідно якої питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Із доданого до подання акту не вбачається часу проведення виконавчих дій, які могли проводитись у час перебування боржника на роботі, лікуванні, у відпустці, тому вказаний акт не може вважатися належним і допустимим доказом для надання дозволу на примусове проникнення в житло боржника.

Крім того, фіксування державним виконавцем у акті того факту, що двері закриті, не дають підстав вважати, що йому чинились перешкоди для проникнення в приміщення.

Дані обставини, у своїй сукупності не можуть бути безумовними доказами ухилення боржника від виконання рішення суду.

Згідно ст.30 Конституції України кожному гарантується недоторканість житла. Не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Право приватного виконавця на звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла боржника виникає лише у разі ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобовязань, тобто наявність лише самого зобовязання не надає державному виконавцю право на звернення до суду з вказаним поданням.

При вирішенні подання про надання дозволу на примусове проникнення до володіння боржника суд має переконатися, що боржник перешкоджає виконанню рішення суду, що унеможливлює його примусове виконання, чим порушує права стягувача.

Таким чином, суд вважає, що приватним виконавцем не надано достатніх доказів, які б свідчили ухилення боржника від виконання рішення суду, у зв'язку з чим подання задоволення не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.260, 353-355, 439 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання - відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Харківської області протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, може подати апеляційну скаргу до Апеляційного суду Харківської області протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя І.А. Букреєва