Номер провадження: 22-ц/785/2838/18
Головуючий у першій інстанції Шенцева О. П.
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

27.03.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Кононенко Н.А.,

Цюри Т.В.,

за участю секретаря Цихиселі Л.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_3 про залучення до участі правонаступника позивача у цивільній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 листопада 2016 року за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановила:

26 серпня 2016 року позивач - Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Порто-Франко» (далі - ПАТ АБ «Порто-Франко») звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що між АБ «Порто-Франко» та ОСОБА_4 14 березня 2014 року був укладений кредитний договір № 166/1-14, за умовами якого АБ «Порто-Франко» надало ОСОБА_4 кредит, під зобов'язання щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 28% річних, а також здійснювати щомісячне погашення кредиту у строк до 11.03.2016 року (далі - Кредитний договір).

В подальшому, а саме ПАТ АБ «Порто-Франко» уклав договір уступки права вимоги з Товариством з обмеженою відповідальністю «АЛЬЯНС ФІНАНС» (далі - ТОВ «АЛЬЯНС ФІНАНС») за кредитним договором та договором забезпечення виконання зобов'язань, у тому числі і за Кредитним договором № 166/1-14 від 14 березня 2014 року.

26.01.2016 року ТОВ «АЛЬЯНС ФІНАНС» та ОСОБА_5, згідно зі ст.ст. 512-519 ЦК України уклали Договір про відступлення права вимоги, шляхом відступлення прав вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення виконання зобов'язань, у тому числі і за Кредитним договором № 166/1-14 від 14 березня 2014 року, згідно якого первісний кредитор передав новому кредитору право вимоги виконання боржником ОСОБА_4 зобов'язань за Кредитним договором № 166/1-14 від 14 березня 2014 року з усіма додатками та доповненнями, а також за іпотечним договором та договором застави.

Посилаючись на те, що відповідач порушив умови зобов'язань, що випливають із Кредитного договору, у нього виникла заборгованість у розмірі 867 654,69 грн., позивач просив його вимоги задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 16.11.2016 року позовні вимоги ОСОБА_5 були задоволені.

В апеляційній скарзі від 14.12.2016 року представник ОСОБА_4 - ОСОБА_6 ставить питання про скасування зазначеного судового рішення, та ухвалення нового - про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Разом тим, 13.02.2018 року до суду апеляційної інстанції від ОСОБА_3 надійшла заява про процесуальне правонаступництво, в якій ОСОБА_3 ставить питання про заміну позивача у справі - із ОСОБА_5 на ОСОБА_3, посилаючись на договір про відступлення права вимоги, укладений між ними 20.11.2017 року.

Перевіривши законність і обґрунтованість заявленого клопотання, заслухавши доповідача, доводи заявника, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення клопотання, виходячи з наступних підстав.

Звертаючись до суду з позовом, позивач посилався на те, що відповідно до кредитного договору № 166/1-14, укладеного 14 березня 2014 року між ПАТ АБ «ПОРТО-ФРАНКО» та ОСОБА_4, Банк надав Позичальнику кредит розмірі 720 000 грн., а ОСОБА_4 зобов'язався щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 28% річних, а також здійснювати щомісячне погашення кредиту у строк до 11.03.2016 року.

17 листопада 2015 року між ПАТ АБ «ПОРТО-ФРАНКО» та ТОВ «ФК «ФАКТОР ПЛЮС» був укладений договір про відступлення права вимоги, у тому числі, за вищевказаним Кредитним договором № 166/1-14 від 14 березня 2014 року.

25 листопада 2015 року між ТОВ «ФК «ФАКТОР ПЛЮС» та ТОВ «АЛЬЯНС ФІНАНС», згідно зі ст.ст. 512-519 ЦК України, був укладений Договір про відступлення права вимоги, у тому числі і за Кредитним договором № 166/1-14 від 14 березня 2014 року.

26 січня 2016 року відповідно до договору про відступлення права вимоги між ТОВ «АЛЬЯНС ФІНАНС» та ОСОБА_5, до ОСОБА_5 перейшло право вимоги, у тому числі, і за Кредитним договором № 166/1-14 від 14 березня 2014 року, а також за іпотечним договором та договором застави від 14 березня 2014 року.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 23 червня 2016 року у зв'язку із відступленням прав вимоги за кредитним договором, було замінено позивача ПАТ АБ «ПОРТО-ФРАНКО» на ОСОБА_5 за позовними вимогами до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості кредитним договором.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 16.11.2016 року позовні вимоги ОСОБА_5 були задоволені.

В апеляційній скарзі від 14.12.2016 року представник ОСОБА_4 - ОСОБА_6 ставить питання про скасування зазначеного судового рішення, та ухвалення нового - про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Разом тим, 13.02.2018 року до суду апеляційної інстанції від ОСОБА_3 надійшла заява про процесуальне правонаступництво, в якій ОСОБА_3 ставить питання про заміну позивача у справі - із ОСОБА_5 на ОСОБА_3, посилаючись на договір про відступлення права вимоги за кредитним договором, за іпотечним договором і за договором застави, укладеними між ними 20.11.2017 року (а.с.4-11).

Враховуючи, що матеріали справи не містять доказів того, що дані договори про відступлення права вимоги оспорені, або визнані у встановленому законом порядку недійсними, то колегія суддів вважає за необхідне здійснити заміну позивача ОСОБА_5 на його процесуального правонаступника - ОСОБА_3

При цьому колегія суддів виходить із того, що відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредитору є належним виконанням.

Таким чином, законодавець не пов'язує заміну кредитора в зобов'язанні зі згодою боржника, а повідомлення останнього про заміну кредитора у зобов'язанні має на меті виключно захист інтересів нового кредитора, який бере на себе ризики щодо несприятливих для себе наслідків у зв'язку із таким не повідомленням боржника про заміну кредитора у зобов'язанні, в тому числі і у випадку виконання зобов'язання боржником первісному кредитору. Тобто, неповідомлення боржника про заміну кредитора в зобов'язанні лише створює новому кредитору настання несприятливих для нього наслідків, але не є підставою для відмови у заміні стягувача.

Відповідно до статей 512, 514 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесії), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Вказані правові висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України в постанові від 20 листопада 2013 року (справа № 6-122 цс-13), яка є обов'язковою для застосування, як то було передбачено ст. 360-7 ЦПК України, в редакції, чинній на час постановлення оскаржуваної ухвали.

За змістом ст. 514 ЦК України для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у справу, обов'язкові тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне замінити позивача у даній цивільній справі.

Керуючись ст.ст. 55, 381 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Заяву ОСОБА_3 задовольнити.

Замінити позивача у цивільній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 листопада 2016 року за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, із ОСОБА_5 на ОСОБА_3.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено: 02.04.2018р.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

Н.А. Кононенко

Т.В. Цюра