Єдиний унікальний номер №225/1314/18
Номер провадження № 2-о/225/181/2018
УХВАЛА

30 березня 2018 року м.Торецьк

Суддя Дзержинського міського суду Донецької області Качаленко Є.В. розглянув матеріали заяви представника заявника адвоката ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1), який діє в інтересах ОСОБА_2 (місце реєстрації: Донецька область, м.Торецьк, вул.Сєднєва, буд.3 «а»), заінтересована особа Головне управління державної міграційної служби України в Донецькій області (місцезнаходження: Донецька область, м. Маріуполь, вул.Георгіївська, 30 «а») про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

До Дзержинського міського суду Донецької області від представника заявника ОСОБА_1, який діє в інтересах заявника ОСОБА_2, для розгляду в окремому провадженні надійшла заява про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту добровільного набуття громадянином України ОСОБА_2 громадянства іншої держави.

Заявник обгрунтовує свої вимоги тим, що у 2014 році добровільно звернувся до Управління Федеральної міграційної служби Свердловської області з проханням прийняти до громадянства ОСОБА_3 Федерації. За результатами розгляду його прохання 26.10.2016 року йому було видано паспорт громадянина ОСОБА_3 Федерації. З приводу припинення громадянства України у звязку з добровільним набуттям громадянства іншої держави заявник звернувся до Посольства України в Росії, де йому було відмовлено, мотивуючи тим, що йому треба повернутись на територію України для оформлення права на постійне місце проживання за кордоном, окрім цього було запропоновано оформити клопотання про залишення на постійне місце проживання в РФ, заплативши консульський збір. Вважає, що працівником посольства було грубо порушено вимоги чинного законодавства. У звязку з чим він вимушений звернутись до суду із заявою про встановлення юридичного факту добровільного набуття ним громадянства іншої держави.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд зауважує наступне.

Так, відповідно до ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Статтею 315 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які підлягають розгляду судом у порядку окремого провадження.

Частиною другою ст.315 ЦПК України передбачено, що в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо за законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Аналіз даних норм дає підстави для висновку, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належить до юрисдикції суду за таких умов: 1) факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них повинні залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; 2) встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право; 3) заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, що засвідчує факт, що має юридичне значення; 4) чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Заявник, посилаючись на частину другу ст.315 ЦПК України, просить встановити інший юридичний факт, а саме добровільне набуття ним, громадянином України, громадянства ОСОБА_3 Федерації.

Разом з тим, у заяві не обгрунтовано мету звернення до суду за встановленням юридичного факту.

Натомість, у доданих до заяви письмових поясненнях від імені заявника ОСОБА_2, останній стверджує, що невідомий працівник Посольства України в Росії протиправно відмовив йому у підготовці подання про втрату громадянства, тобто вчинив злочин. І за таких обставин заявник вважає сумнівним знову звертатись до Посольства чи Консульства України, оскільки вони не приймають заяв.

Натомість заявник вважає належним механізмом реалізації своїх прав саме звернення до суду із заявою про встановлення юридичного факту добровільного набуття громадянства іншої держави.

Суд відмічає, що згідно ст.19Закону України «Про громадянство» однією з підстав для втрати громадянства України є добровільне набуття громадянином України громадянства іншої держави, якщо на момент такого набуття він досяг повноліття.

Питання встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедури подання цих документів та провадження за ними врегульовано Законом України «Про громадянство України», а також Указом Президента України від 27.03.2001 року №215/2001 «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України», яким затверджений Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень.

За змістом Розділу І наведеного Порядку, для виходу з громадянства України особа, яка постійно проживає за кордоном, особисто подає заяву, а також інші документи, передбачені розділом II цього Порядку - до дипломатичного представництва чи консульської установи України за місцем постійного проживання особи.

Порядком визначено, що дипломатичні представництва чи консульські установи України готують та направляють для розгляду подання про втрату громадянства України. Державна міграційна служба України розглядає подання про втрату громадянства України та подані разом із ним документи. У разі підтвердження наявності підстави для втрати громадянства України Державна міграційна служба України затверджує подання про втрату громадянства України та надсилає його разом із поданими документами до Комісії при Президентові України з питань громадянства. За результатами розгляду Комісія приймає рішення про внесення пропозицій Президентові України щодо задоволення заяв про прийняття до громадянства України, про вихід з громадянства України, подань про втрату громадянства України та документів про припинення громадянства України за підставами, передбаченими міжнародними договорами України.

Аналізуючи наведені положення Закону України «Про громадянство України», а також Указу Президента України від 27.03.2001 року №215/2001 «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України», суд констатує, що чинним законодавством чітко врегульовано порядок реалізації процедури втрати громадянства на підставі добровільного набуття громадянства іншої держави повнолітнім.

Наявність чітко визначеного законом порядку встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, відповідно до змісту частини другої ст.315 ЦПК України виключає можливість звернення до суду за встановленням іншого юридичного факту у окремому провадженні.

Разом з тим, відповідно до ст. 26, 27 Закону України «Про громадянство», рішення з питань громадянства, дії та бездіяльність посадових і службових осіб, які порушують порядок та строки розгляду справ про громадянство і виконання рішень з питань громадянства, можуть бути оскаржені у судовому та адміністративному порядку.

Статтею 5 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

При цьому під "субєктом владних повноважень" розуміється орган державної влади, їх посадова чи службова особа, інший субєкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг. Тобто до таких належать і субєкти, повноваження яких визначені згаданим Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень.

З огляду на викладене, оскільки заявник вважає, що його права порушені протиправною відмовою субєкта владних повноважень, належним способом захисту буде оскарження рішень, дій чи бездіяльності до суду у порядку адміністративного судочинства.

А тому суд вважає, що звернення із заявою про встановлення юридичного факту добровільного набуття громадянства іншої держави, у даному випадку не є належним способом судового захисту прав заявника, та не може бути предметом розгляду окремого провадження.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст.186, 293, 315 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження за заявою представника заявника адвоката ОСОБА_1 (місце знаходження: АДРЕСА_2), який діє в інтересах ОСОБА_2 (місце реєстрації: Донецька область, м.Торецьк, вул.Сєднєва, буд.3 «а»), заінтересована особа Головне управління державної міграційної служби України в Донецькій області (місце знаходження: Донецька область, м.Маріуполь, вул.Георгіївська, 30 «а») про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту добровільного набуття громадянином України громадянства іншої держави.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Апеляційного суду Донецької області протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу (п. 15.5 ч. 1 Розділу XIІІ Перехідних Положень ЦПК України).

Суддя: