Номер провадження 22-ц/775/108/2018 Доповідач Корчиста О.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 березня 2018 року м. Бахмут

Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Корчистої О.І.,

суддів: Азевича В.Б., Дундар І.О.

за участі секретаря: Ситнік Д.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Донецької області в м. Бахмуті цивільну справу №234/15246/16-ц за позовною заявою ОСОБА_1 до Прокуратури Донецької області, Головного управління національної поліції в Донецькій області про визнання бездіяльності незаконною та відшкодування моральної шкоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1,

на ухвалу Краматорського міського суду Донецької області від 12 січня 2018 року, постановлену в приміщенні суду в м. Краматорську Донецької області,

встановив:

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Прокуратури Донецької області, Головного управління національної поліції в Донецькій області про визнання бездіяльності незаконною та відшкодування моральної шкоди, посилаючись на тривале розслідування кримінального провадження про вчинений проти нього злочин, чим йому заподіяно моральної шкоди, яку він оцінив у 20 000 гривень.

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 12 січня 2018 року провадження по даній справі за позовом ОСОБА_1 в частині визнання бездіяльності незаконною, закрито.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, оскільки ухвала суду першої інстанції є незаконною, постановленою з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Висновок суду про те, що зазначена справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства є помилковим.

У наданому апеляційному суду відзиві Головне управління національної поліції в Донецькій області зазначає, що апеляційна скарга необґрунтована та не підлягає задоволенню, ухвала суду відповідає вимогам чинного законодавства України, судом враховані фактичні обставини справи, в межах, наданих суду, повноважень та вірно застосовано норми матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні апеляційного суду в режимі відеоконференції представник Прокуратури Донецької області просив апеляційну скаргу відхилити, ухвалу суду залишити без змін.

В судове засідання апеляційного інші суду сторони не зявились, повідомлялись належним чином про час та місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч.2 ст. 376 ЦПК України, неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Закриваючи провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 в частині визнання бездіяльності прокуратури Донецької області і Головного управління Національної поліції в Донецькій області при розгляді заяв-повідомлень про злочини та недотримання розумних строків їх розгляду, недбалість працівників правоохоронних органів незаконною, суд першої інстанції виходив з того, що такі вимоги не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Такі висновки суду відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Пунктом 28 рішення Європейського суду з прав людини по справі "Сокуренко і Стригун проти України" (Заяви N 29458/04 та N 29465/04) від 20 липня 2006 року передбачено, що внаслідок перевищення судом повноважень, які були чітко викладені у процесуальному кодексі національний суд не може вважатися судом, встановленим законом у значенні п. 1 ст. 6 Конвенції.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

У статті 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні виходити з того, що відповідно до статей 19, 20 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 19), Господарським процесуальним кодексом України (статті 2, 20), Кримінальним процесуальним кодексом України або Кодексом України про адміністративні правопорушення віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

У зв'язку з наведеним суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб'єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Як вбачається з позовної заяви, позивач просив визнати бездіяльність Краматорської міської прокуратури Донецької області і слідчого відділу Краматорського відділу поліції ГУНП в Донецькій області при розгляді заяв-повідомлень про злочини та недотримання розумних строків їх розгляду, недбалість працівників правоохоронних органів та відшкодування заподіяної моральної шкоди.

Таким чином, позивач оскаржує бездіяльність посадових осіб Краматорського відділу поліції ГУНП в Донецькій області щодо проведення досудового слідства за його заявами про вчинення кримінальних правопорушень та посадових осіб прокуратури, на яких покладено обов'язки процесуального керівництва при здійснені досудового розслідування.

Порядок проведення досудового розслідування, повноваження органу досудового розслідування та прокурора при здійсненні нагляду за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва регламентовано кримінальним процесуальним кодексом України.

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування регулюється § 1 гл. 26 КПК України.

Тобто, скарги сторін кримінального провадження на протиправну бездіяльність осіб, які здійснюють досудове розслідування чи прокурора розглядаються в порядку кримінального судочинства, а не цивільного.

Згідно із ст. 20 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Суд першої інстанції зазначені вимоги закону врахував, вірно визначився із характером спірних правовідносин, предметом заявлених вимог, та закрив провадження у справі за вимогою, яка підлягає розгляду за правилами кримінального судочинства.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Ухвала постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, ухвалу без змін.

Керуючись ст. 374, 375, 382 ЦПК України апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Краматорського міського суду Донецької області від 12 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий Судді:

Повний текст постанови складений 22 березня 2018 року.

Головуючий