Справа № 203/595/17
Провадження № 2/0203/94/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.03.2018 року Кіровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Єдаменка С.В.,

при секретарі Пилипенко А.С.,

за участю:

позивача за первісним

позовом (відповідача за

зустрічним позовом) ОСОБА_1

представника позивача

за первісним позовом

(відповідача за зустрічним

позовом) ОСОБА_2

відповідача за первісним

позовом (позивача за

зустрічним позовом) ОСОБА_3

представника відповідача

за первісним позовом

(позивача за зустрічним

позовом) ОСОБА_4

відповідачів за зустрічним

позовом ОСОБА_5О, ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог Дніпровська міська рада про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, за зустрічним позовом ОСОБА_3, діючої в своїх інтересах, а також в інтересах малолітнього ОСОБА_7, до ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особи без самостійних вимог Управління-служба у справах дітей Центральної районної у місті Дніпрі ради, про визнання причин відсутності в житловому приміщенні поважними та вселення, встановлення порядку користування житловим приміщенням, зобовязання утриматись від вчинення дій

встановив:

16 лютого 2017 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог Дніпровська міська рада, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову зазначено, що позивач є співвласником квартири АДРЕСА_1. За вказаною адресою зареєстрована його колишня дружина ОСОБА_3 У вересні 2014 року між позивачем та відповідачкою були припинені подружні стосунки, у вересні 2015 року відповідачка зібрала своїх речі та разом з дитиною повернулась жити до своїх батьків. 04 квітня 2016 року рішення суду було розірвано шлюб між позивачкою та відповідачем. Тобто фактично відповідачка за власним бажанням не проживає за зареєстрованим місцем свого проживання. В добровільному порядку відповідачка знятись з реєстрації відмовляється. Позивач просить визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщеннями квартирою № 65 в будинку № 21 по просп. Пилипа Орлика (просп. Ілліча) в м. Дніпро. (а.с.2-4)

В судовому засіданні 08 листопада 2017 року за клопотанням ОСОБА_3 до участі у справі було ухвалено залучити в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Управління-служба у справах дітей Центральної районної у місті Дніпрі ради, оскільки правовідносини стосуються також прав неповнолітньої особи ОСОБА_7 (а.с. а.с. 70, 73)

В судовому засіданні позивач за первісним позовом свої позовні вимоги підтримав, позов просив задовольнити.

Представник позивача за первісним позовом в судовому засіданні просив задовольнити первісний позов в повному обсязі з мотивів зазначених у позовній заяві.

Відповідачка за первісним позовом просила в задоволенні первісного позову відмовити, через те, що батьки позивача за первісним позовом вигнали її та її сина з квартири.

Представник відповідачки за первісним позовом в судовому засіданні проти задоволення первісного позову заперечував.

Представники третіх осіб без самостійних вимог в судові засідання не зявились, про місце, час та дату розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі.

29 червня 2017 року в судовому засіданні відповідачкою ОСОБА_3 було подано зустрічну позовну заяву ОСОБА_3, діючої в своїх інтересах, а також в інтересах малолітнього ОСОБА_7, до ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання причин відсутності в житловому приміщенні поважними та вселення, встановлення порядку користування житловим приміщенням, зобовязання утриматись від вчинення дій, яку було прийнято судом до спільного розгляду з первісним позовом згідно ухвали від 29 червня 2017 року. (а.с. а.с. 38-40, 42-43). 11 жовтня 2017 року позивачем за зустрічним позовом було подано уточнену зустрічну позовну заяву яку було прийнято судом згідно ухвали від 11 жовтня 2017 року. (а.с.66-68)

В обґрунтування зустрічного позову з урахуванням змін та доповнень зазначено, що позивачка за зустрічним позовом проживала в квартирі з відповідачем за зустрічним позовом ОСОБА_1 ще з 2004 року та була там зареєстрована. В 2004 році у ОСОБА_3 та ОСОБА_1 народився син ОСОБА_7 В 2008 році квартира була приватизована на чотирьох осіб ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_1, ОСОБА_7 З 2015 року відносини з ОСОБА_1 погіршились. В серпні 2015 року ОСОБА_1 поїхав у тривале відрядження а до квартири переїхали його батьки які почали створювати для позивачки за зустрічним позовом та дитини умови за яких дуже важко було проживати спільно. В вересні 2015 року позивачку разом із сином батьки чоловіка вигнали з квартири тому вона переїхала до своїх батьків. Ніяких угод щодо оплатного або безоплатного користування житловим приміщенням між нею та ОСОБА_1 чи іншими співвласниками не укладалось. ОСОБА_1 та його батьки самовільно позбавили позивачку за зустрічним позовом та її сина прав та обовязків наймача житлового приміщення. Позивачка просить визнати її з сином відсутність в квартирі АДРЕСА_2 в якості членів сімї відповідачів понад один рік поважною, такою яка не залежала від нашої волі, а була наслідком дій (бездіяльності) самих відповідачів (на момент винесення позивачка була також членом сімї позивачка була також членом сімї відповідача), вселити позивачку та її сина ОСОБА_7 в кватиру № 65 у будинку № 21 по просп. Ілліча в м. Дніпро, встановити порядок користування житловим приміщенням, а саме закріпити за позивачкою за зустрічним позовом та її сином право користування в квартирі ізольованою кімнатою площею 12,8 кв.м., залишивши за відповідачами кімнати: прохідну площею 20,3 кв.м., ізольовану 10,9 кв.м. Залишити в загальному користуванні позивачки за зустрічним позовом та її сином: кухню 5,8 кв.м., вбиральню 3,0 кв.м., та коридор 3,1 кв.м., зобовязати відповідачів не чинити перешкод позивачці за зустрічним позовом та її сину даним житловим приміщенням, стягнути з відповідачів на користь позивачки за зустрічним позовом судовий збір. (а.с. 38-40, 60-62)

В судовому засіданні позивачка за зустрічним позовом свої позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі.

Представник позивачки за зустрічним позовом в судовому засіданні просив задовольнити зустрічний позов в повному обсязі з мотивів зазначених у позовній заяві.

Відповідачі за зустрічним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судовому засіданні не заперечували проти того, щоб ОСОБА_7 проживав в вказаній вище квартирі, проти решти позовних вимог заперечували.

В судовому засіданні ОСОБА_6 також пояснила, що між нею та ОСОБА_3 дійсно виникали конфлікти через те, що ОСОБА_3 в час перебування у шлюбі з ОСОБА_1 вела особисті стосунки з ОСОБА_8 Дій які б робили неможливим проживання у квартирі не вчиняла.

Представники третіх осіб без самостійних вимог в судові засідання не зявились, про місце, час та дату розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі.

Дослідивши матеріали даної цивільної справи, вислухавши пояснення сторін та їх представників, показання свідків, суд приходить до наступних висновків, з таких підстав.

Власниками квартири АДРЕСА_3 (колишня назва просп. Ілліча) у м. Дніпро є ОСОБА_5 ? частина квартири, ОСОБА_1 ? частина квартири, ОСОБА_6 ? частина квартири, ОСОБА_7 ? частина квартири, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 10 липня 2008 року, № 5/116-08 та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 20563933 від 14 жовтня 2008 року. (а.с. 13-15)

З матеріалів справи вбачається, що за адресою м. Дніпро, просп. Пилипа Орлика (колишня назва просп. Ілліча) АДРЕСА_4 зареєстровані ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_5, що підтверджується довідкою № 1118 від 07 лютого 2017 року, яка видана КП «Житлове господарство Кіровського району» ДМР та довідкою № 7108 про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, яка видана 07 серпня 2017 року відділом обліку проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур ДМР. (а.с. а.с. 11, 64)

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 квітня 2016 року по цивільній справі № 203/533/16-ц шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, зареєстрований 12 червня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Бабушкінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис № 290 було розірвано. (а.с.18) Рішення 15 квітня 2016 року набрало законної сили (а.с.18) Вказаним рішенням було встановлено, що сторони з вересня 2014 року припинили подружні стосунки. Від шлюбу сторони мають дитину ОСОБА_7 (а.с.18)

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права и обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них. Згідно до ч.1 ст. 382 ЦК України квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання.

Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. (ч.1 ст.383 ЦК України).

Згідно ст. 405 Цивільного кодексу України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 156 Житлового кодексу Української РСР члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 64 Житлового кодексу Української РСР до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

В ході розгляду справи було встановлено, що ОСОБА_3 фактично з 2015 року не проживає за вище вказаною адресою, що було підтверджено допитаними в ході розгляду справи свідками та також актами про не проживання складені сусідами сторін. (а.с.16-17) Доказів, що між сторонами існують якісь домовленості щодо наявності в ОСОБА_3 права на проживання в вказаній квартирі до справи не надано. В судовому засіданні ОСОБА_3 вказала, що фактично не має наміру самостійно проживати у спірній квартирі, натомість заявила позов з метою захисту права на проживання в квартирі їх спільного з позивачем за первісним позовом сина. Слід також зауважити, що в ході розгляду справи свідок ОСОБА_8 підтвердив, що вони наразі проживають спільно з ОСОБА_3 та повязані спільним побутом та господарством. Таким чином наразі відсутні будь-які правові підстави для збереження за ОСОБА_3 право користування вказаною квартирою. За цих обставин суд приходить до висновку, що вимоги позивача за первісним позовом обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо вимог за зустрічним позовом відносно ОСОБА_7 суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права и обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них. Згідно до ч.1 ст. 382 ЦК України квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання.

Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. (ч.1 ст.383 ЦК України).

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Як вже було встановлено ОСОБА_7 є власником 1/4 частини квартири АДРЕСА_5. (а.с.3-5)

Загальна площа вказаної квартири становить 58,9 кв.м., житлова площа 44,0 кв.м, квартира складається з: житлової кімнати площею 20,3 кв.м. (поз. 4 на плані), кімнати площею 10,9 кв.м (поз. 5 на плані), кімнати площею 12,8 кв.м. (поз. 8 на плані), коридору площею 3,1 кв.м. (поз. 1 на плані), кухні площею 5,8 кв.м (поз. 3 на плані), вбиральні (суміщеної) 3,0 кв.м (поз. 2 на плані), квартира також обладнана балконом (терасою) 0,8 кв.м. що підтверджується технічним паспортом на приватизовану квартиру АДРЕСА_6. (а.с.12)

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

В ході розгляду справи було встановлено, що ОСОБА_7 користувався та проживав у кімнаті (позиція 5 на плані квартири) площею 10,9 кв.м., що було підтверджено ОСОБА_1, ОСОБА_5 та ОСОБА_6

З огляду на викладене, враховуючи, що ОСОБА_7 проживав у кімнаті (поз. 5 на плані квартири) суд вважає за необхідне встановити порядок користування житловим приміщенням квартирою № 65 в будинку № 21 по проспекту Пилипа Орлика в місті Дніпрі: а саме закріпити за ОСОБА_7 право користуванням ізольованою кімнатою 10,9 кв.м. (поз. 5 на плані), при цьому залишивши в загальному користуванні кухню 5,8 кв.м. (поз. 3 на плані), вбиральню 3,0 кв.м. (поз. 2 на плані), коридор 3.1. кв.м. (поз. 1 на плані).

Вирішуючи питання щодо визнання відсутності ОСОБА_3 в квартирі понад рік поважною, яка не залежала від її волі, а була наслідком дій (бездіяльності) відповідачів за зустрічним позовом суд виходить з наступного.

Згідно ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В ході розгляду справи, як зазначила ОСОБА_5 між нею та ОСОБА_3 були певні непорозуміння внаслідок яких виникали конфлікти, через те, що ОСОБА_3 коли перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6, який знаходився в Збройних силах України, почала особисті стосунки зі своїм кумом ОСОБА_8

Доказів того, що ОСОБА_7 та ОСОБА_3 вчиняли дії які унеможливлювали проживання у вказаній квартирі ОСОБА_3 та ОСОБА_7 до справи не надано. Натомість в ході розгляду справи було встановлено, що у ОСОБА_3 та ОСОБА_8 дійсно були особисті стосунки, та вона дійсно виїхала з квартири належній відповідачам за зустрічним позовом та переїхала жити до ОСОБА_8 Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 підтвердив факт стосунків з ОСОБА_6, вказав, що вони з ОСОБА_3 проживають спільно у нього вдома.

Інших доказів за допомогою яких можливо б було встановити, що відповідачі за зустрічним позовом вчиняли дії спрямовані на унеможливлення користування ОСОБА_3 квартирою до справи не надано.

З огляду на викладене враховуючи, що в ході розгляду справи не було доведено, що відповідачами за зустрічним позовом вчинялись дії які б унеможливлювали користування ОСОБА_3 квартирою, суд приходить до висновку, що вказана частина вимог не підлягає задоволенню.

Що ж до позовних вимог про визнання причин відсутності ОСОБА_7 в спірній квартирі поважними, суд виходить з його статусу як співвласника квартири, права якого жодним чином не залежать від проживання чи не проживання в ній, у звязку з чим заявлені вимоги не є належним способом захисту прав співвласника нерухомого майна.

Вирішуючи питання щодо вселення ОСОБА_3 суд виходить з того, що оскільки підстави для збереження за ОСОБА_3 право користування вказаною квартирою відсутні то відсутні й підстави для її вселення в вказану квартиру тому вказані вимоги задоволенню не підлягають. Разом з тим, при вирішенні вимог щодо вселення ОСОБА_7 в квартиру, суд враховує, що доказів того, що його виселяли з квартири не надано, судом встановлено право користування квартирою з урахуванням його інтересів, його право на користування квартирою є складовою частиною його права власності, у звязку з чим суд приходить до висновку що вказана частина вимог є необґрунтованою а тому задоволенню не підлягає. Суд також зауважує, що у разі встановлення перешкод у користуванні своєю власністю власник вправі заявити позов про усунення відповідних перешкод.

Щодо вимог про зобовязання відповідачів за зустрічним позовом не чинити перешкод у користуванні житловим приміщення суд виходить з того, що в ході розгляду справи не було доведено факт, що відповідачі за зустрічним позовом чинили або забороняли позивачам за зустрічним позовом користуватись квартирою, самі відповідачі за стрічним позовом вказану обставину заперечують, підстави вважати, що відповідачі за зустрічним позовом будуть вчиняти перешкоду в користування майном ОСОБА_7 якому судом було встановлено порядок користування квартирою, з урахуванням того, що ОСОБА_7 є онуком ОСОБА_6, ОСОБА_5 та сином ОСОБА_1 відсутні, за цих підстав суд приходить до висновку, що вказані вимоги необґрунтовані та задоволенню не підлягають.

Вирішуючи питання щодо судових витрат по справі суд виходить з наступного.

Позивачем за зустрічним позовом з урахуванням доповнень було заявлено три вимоги немайнового характеру, проте було сплачено судовий збір лише в розмірі 640 грн., разом з тим, відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції яка станом на день подання зустрічного позову до суду) за подання заяви немайнового характеру яку подано фізичною особою судовий збір справляється в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» (в редакції яка станом на день подання зустрічного позову до суду) у разі коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. Тобто фактично позивачем за зустрічним позовом необхідно було сплатити судовий збір в загальному розмірі 1 920 грн.

Згідно п.28 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» якщо факт недоплати судового збору з'ясовано судом у процесі розгляду прийнятої заяви (скарги), суд залежно від конкретних обставин справи може стягнути належну суму судового збору за результатами вирішення спору.

З огляду на викладене суд вважає за необхідне в порядку розподілу судових витрат за результатами розгляду справи з урахуванням положень ст. 141 ЦПК, стягнути з відповідачки за первісним позовом на користь позивача за первісним позовом 640 грн. у звязку із повним задоволення вимог первісного позову, стягнути з відповідачів за зустрічним позовом на користь позивачки за зустрічним позовом 640 грн. у звязку із задоволенням однієї вимоги немайнового характеру, стягнути з позивачки за зустрічним позовом недоплачену нею суму судового збору в розмірі 1 280 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.41 Конституції України, ст.ст.317, 319, 321, 355-356, 358, 379, 382, 383, 405 ЦК України, ст.ст.64, 156 Житлового кодексу Української РСР, ст.ст. 12, 76-78, 141, 263-265, ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 такою, що втратила право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_7 (просп. Ілліча) в місті Дніпрі (м. Дніпропетровську).

Зустрічний позов ОСОБА_3, діючої в своїх інтересах, а також в інтересах малолітнього ОСОБА_7, до ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання причин відсутності в житловому приміщенні поважним та вселення, встановлення порядку користування житловим приміщенням, зобовязання утриматись від вчинення дій задовольнити частково.

Встановити порядок користування житловим приміщенням квартирою № 65 в будинку № 21 по проспекту Пилипа Орлика (просп. Ілліча) в місті Дніпрі (м. Дніпропетровську): закріпити за ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_7 право користуванням ізольованою кімнатою 10,9 кв.м. (поз. 5 на плані), залишивши в загальному користуванні кухню 5,8 кв.м. (поз. 3 на плані), вбиральню 3,0 кв.м. (поз. 2 на плані), коридор 3.1. кв.м. (поз. 1 на плані).

В решті зустрічного позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8, номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 (шістсот сорок) грн.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8, номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 213 (двісті тринадцять) грн. 33 коп.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 витрати по сплаті судового збору 213 (двісті тринадцять) грн. 33 коп.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3, 28.05.ІНФОРМАЦІЯ_9, номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 213 (двісті тринадцять) грн. 33 коп.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на користь держави судовий збір в розмірі 1 280 (одна тисяча двісті вісімдесят) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська, а з дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до апеляційного суду. Строк подання апеляційної скарги 30 днів з дня складання повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено 12.03.2018.

Суддя С.В. Єдаменко