Справа № 405/8696/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2018 року Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі

головуючої судді: Шевченко І.М.

при секретарі : Фришко А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом, в якому просив визнати зведений в період з 2003 по 2005 рік будинок НОМЕР_3 з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1, на який рішенням виконавчого комітету Кіровоградської міської ради № 335 від 17.04.2012 року оформлено право власності та видано свідоцтво про право власності на ім»я ОСОБА_2, об»єктом права спільної сумісної власності подружжя нажитого в період шлюбу; поділити вищезазначений будинок вартістю 1 335 000 грн., що еквівалентно 50 000 доларів США, в ідеальних частках, визначивши ідеальну частку кожного з подружжя в розмірі ? частина домоволодіння; визнати за ним та за відповідачем право власності на ? частину вказаного домоволодіння та стягнути з відповідача на його користь судові витрати по справі.

Позов обґрунтовує тим, що він перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 21.10.2000 року до 21.02.2011 року. Від шлюбу мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після одруження вони проживали в домоволодінні НОМЕР_3 його родини, по АДРЕСА_1, що належала на праві приватної власності його бабусі ОСОБА_4 (архівна довідка БТІ № 104731 та договір купівлі-продажу від 07.12.1990 року № 338). Його родина дозволила їм звести власне житло (будинок) на території домоволодіння, що належало на праві приватної власності бабусі, що підтверджується технічним паспортом на домоволодіння та листом № 844 від 04.04.2012 року управління архітектури та містобудування про присвоєння окремої адреси вул. Колодязна 56-а житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами відповідно до декларації про готовність об'єкта до експлуатації.

На території домоволодіння НОМЕР_3, по АДРЕСА_1, в листопаді 2000 року вони почали зводити новий будинок. Закінчили будівництво в 2005 році з того часу проживали окремо від його рідних у власному будинку. Зведення будинку проводилося як самочинне будівництво, без оформлення належних документів та дозволів. Життєві обставини складалися так, що належне оформлення документів на будинок затяглося в часі. Він мав забезпечувати сім'ю та віддавати борги отримані від знайомих та близьких на зведення будинку, для цього мав часто виїжджати у відрядження, їздити на заробітки за кордон. В ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син ОСОБА_3, то ж , для належного оформлення дозволів, в нього часу взагалі не залишалося. З 2006 року почала тяжко хворіти бабуся, з 2008 року тяжко захворіла мама, згодом вони померли, він мав займатися похоронами, оскільки є єдиний чоловік в родині, також мав заробляти гроші на утримання своєї сім'ї.

У зв'язку з вищеозначеними сімейними обставинами, займатися процедурою узаконення самовільного будівництва почала дружина. Будинок було зведено в 2005 році. Відповідно до декларації про готовність об'єкта до експлуатації будівництво житлового будинку по АДРЕСА_2 було розпочато в 2003 році, закінчено будівництво в 2005 році, тобто в період спільного нашого з відповідачем проживання в період шлюбу, який було розірвано 21.02.2011 року. Оскільки, обов'язок по оформленню документів на будинок взяла на себе відповідач всі документи на оформлення права власності знаходилися в неї. Коли, між нами на ґрунті взаємних непорозумінь почали виникати сварки, що призвели до припинення шлюбних відносин, вони домовились про те, що будинок, який було зведено нами в період шлюбу, вони продадуть, грошові кошти поділять. В період після розірвання шлюбу ніхто з них в будинку проживати не буде. Одну частину домовленості відповідач виконала, зокрема вона виїхала з будинку, він перейшов жити до родичів, будинок порожній. Однак, другу частину щодо спільного розпорядження - продажу будинку, відповідач виконувати не бажає і не ставлячи його до відома, вирішила продати будинок, а грошові кошти за нього забрати собі. Коли він дізнався про наміри відповідача, вона однозначно заявила про небажання виконувати дану частину договору і всі грошові кошти від продажу будинку хоче залишити собі.

Враховуючи вказані обставини, посилаючись на норми діючого законодавства, просив задовольнити позов.

Під час розгляджу справи позивач збільшив позовні вимоги, відповідно до заяви про зміну позовних вимог просить: визнати зведений в період з 2003 по 2005 роки спірний будинок вартістю 1 335 000 грн. об»єктом права спільної сумісної власності подружжя нажитого в період шлюбу, відійти від рівності часток кожного з подружжя та визнати за ним право власності на 2/3 частин вказаного будинку, припинити право власності відповідача на 2/3 частини вказаного будинку та стягнути з відповідача судові витрати на користь держави. Обгрунтовує заяву тим, що в період з 2011 по 2013 роки ним продовжувалось будівництво та благоустрій будинку, витрачено значні кошти в сумі 186 806 грн. на придбання як будівельних так і розхідних матеріалів для зведення та благоустрою будинку, деякі роботи ним проводились і після розлучення.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, виходячи з підстав, викладених в позові та заяві про зміну позовних вимог.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнавав, суду подані письмові заперечення, виходячи з підстав, які в них викладені просив відмовити в задоволенні позову.

В судове засідання, призначене на 15.03.2018 року сторони та їх представники не з»явились, про час та місце слухання справи повідомлені, представники сторін подали суду заяви про розгляд справи без їх участі, представник позивача позов підтримала, представник відповідача проси відмовити в його задоволенні.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 21.10.2000 року, який розірвано рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21.02.2011 року.

Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Як встановлено в судовому засіданні після одруження, в листопаді 2000 року сторони, на території домоволодіння НОМЕР_3 , по АДРЕСА_1, що належало родині позивача, почали зводити новий будинок. Закінчили будівництво в 2005 році. Зведення будинку проводилося як самочинне будівництво, без оформлення необхідних документів та дозволів. Відповідно до Декларації про готовність об'єкта до експлуатації будівництво житлового будинку по АДРЕСА_2 було розпочато в 2003 році, закінчено будівництво в 2005 році, тобто в період спільного проживання сторін в період шлюбу. Вказане стверджується декларацією про готовність об'єкта до експлуатації.

Рішенням виконавчого комітету Кіровоградської міської ради № 335 від 17.04.2012 року надано дозвіл ОСОБА_2 на оформлення права власності з видачею свідоцтв про право власності на житловий будинок по АДРЕСА_2.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом приймаються до уваги пояснення позивача про те, що оформленням документів на будинок займалась відповідач та те, що в період 2011-2013 років позивач продовжував будівництво та благоустрій будинку. На вказані цілі в зазначений період, ним було витрачено 186 806 грн. Визначений розмір витрат позивача підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, кожна квитанція підтверджує факт вкладення позивачем грошових коштів у будівництво спірного об'єкту.

Надані до матеріалів справи та досліджені в судовому засіданні документи: рішення про розірвання шлюбу, в якому зазначено період спільного проживання подружжя, Декларація про готовність об'єкта в якій зазначено початок та кінець будівництва, квитанції на придбання матеріалів, договори підряду, довідки БТІ вказують на допустимість, належність наданих стороною позивача доказів.

В шлюбі сторони перебували з 2000 року по 2011 рік. Таким чином, дана обставина підтверджує той факт, що будинок зведено в період шлюбу та спільного проживання однією сім'єю. Вказані обставини в судовому засіданні не спростували і представники відповідача будь-яких заперечень з даного приводу не надала і відповідач особисто.

Відповідно до статті 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. При тому, що не має значення за ким зареєстровано таке майно, оскільки спільна сумісна власність розповсюджується на майно і у тому випадку, коли право власності на нього майно зареєстровано лише за одним з подружжя.

Статтею 69 Сімейного кодексу України закріплено право чоловіка та дружини на поділ майна яке належить їм на праві спільної сумісної власності, причому такий поділ можливо здійснити без розірвання шлюбу. Поділ може здійснюватись за взаємною згодою шляхом укладення договору про поділ майна подружжя або в судовому порядку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майно, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 71 СК України, майно, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі, а у випадку, коли дружина та чоловік не домовилися між собою про порядок поділу майна, спір може бути вирішено судом.

Зважаючи на вищевикладені обставини та враховуючи норми Сімейного кодексу, правову позицію Верховного Суду України викладену в Постанові від 07.09.2016 року по справі № 6-47цс16, згідно якої правовий аналіз статей 60, 63, 69 СК України та статей328, 331, 368, 372 ЦК України дозволяє дійти висновку про те, що об'єкт незавершеного будівництва, зведений за час шлюбу, може бути визнаний об'єктом права спільної сумісної власності подружжя із визначенням часток.

За позовом дружини, членів сім'ї забудовника, які спільно будували будинок, а також спадкоємців суд має право здійснити поділ об'єкта незавершеного будівництва, якщо, враховуючи ступінь його готовності, можна визначити окремі частини, що підлягають виділу, і технічно можливо довести до кінця будівництво зазначеними особами».

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_5 з визнанням будинку НОМЕР_3 з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по вулиці Колодязна в м. Кропивницький об»єктом права спільної сумісної власності сторін, визнанням за сторонами права власності на ? частину будинку НОМЕР_3 з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по вулиці Колодязна в м. Кропивницький за кожним.

Згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України суд стягує судові витрати з відповідача на користь позивача в розмірі понесеного ним судового збору в сумі 551,20 грн. та на користь держави в сумі 6 338,80 грн., виходячи із ставок судового збору на момент звернення позивача в суд (грудень 2016 року).

Керуючись ст. ст. ст.ст. 7, 12, 17, 18, 76, 141, 259, 263-265 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задовольнити частково.

Визнати будинок НОМЕР_3 з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 об»єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину будинку НОМЕР_3 з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1

Визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частину будинку НОМЕР_3 з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2) судовий збір в сумі 551,20 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на користь держави судовий збір в розмірі 6 338,80 грн.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Ленінського районного

суду м. Кіровограда І. М. Шевченко