Справа № 206/4753/17
Провадження № 2/206/113/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

12 березня 2018 року

Самарський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого - судді Зайченко С.В., при секретареві Дубовик Г.Е., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дружини, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на її користь на її утримання в розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, починаючи стягувати від дня прийняття рішення суду про розірвання шлюбу на протязі трьох років.

Свої вимоги обґрунтувала тим, що 14 липня 2006 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу вони мають двох дітей: доньку ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2. На протязі останнього року сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин з травня 2017 року. Відповідач постійно нехтував сімейними цінностями, такими, як повага до дружини, піклування про створення в сімї доброзичливої сприятливої морально-психологічної атмосфери. З його ініціативи між ними постійно виникали сварки, свідками яких нерідко ставали їх діти. На даний момент ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання остаточно припинено. За її глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, вважає, що їх шлюб необхідно розірвати. Також, враховуючи, що вона не працює, перебуває на обліку як безробітна та проходить навчання за денною формою у Дніпропетровському центрі професійно-технічної освіти державної служби зайнятості за професією «Молодша медична сестра з догляду за хворими» та фактично залишилась без засобів до існування, вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти на її утримання.

Ухвалою суду від 28 вересня 2017 року провадження у справі було відкрито та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою суду від 21 листопада 2017 року було направлено доручення Фрунзенському районному суду м. Харкова про виклик і допит відповідача ОСОБА_2

Позивач у судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутності, з посиланням на підтримання позовних вимог. Не заперечувала проти розгляду справи в заочному порядку.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання призначене на 01 листопада 2017 року не зявився, в телефонному режимі просив перенести засідання на іншу дату у звязку з зайнятістю на роботі. Будучи повідомленим телефонограмою про час та дату наступного судового засідання призначеного на 21 листопада 2017 року в судове засідання знову не зявився, про причини неявки суд не повідомив. Судове доручення про його допит також виконано не було. Отже, враховуючи, що відповідач будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явився, причини своєї неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, тому суд на підставі ч.1 ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у ній доказів (ухвалює заочне рішення).

Так дослідив матеріали, дав їм оцінку в їх сукупності, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено, що 14 липня 2006 року сторони зареєстрували шлюб в Самарському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції , актовий запис № 221(а.с.6).

Від шлюбу сторони мають двох дітей: доньку ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.7,8).

Вiдповiдно до частини другої статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Згідно частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя i збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення.

Таким чином, оцінивши зiбранi по справі докази, з'ясувавши дійсні причини позову про розірвання шлюбу, фактичні взаємини позивача та відповідача,суд вважає, що шлюб мiж сторонами слід розірвати і бере до уваги той факт, що сторони з травня 2017 року припинили подружні стосунки, стали проживати окремо один від одного. Задовольняючи позов, суд враховує, що позивач має категоричне небажання подальшого спільного життя з відповідачем, сторони створити міцної сім'ї за час спільного проживання не змогли, внаслiдок чого шлюб фактично розпався, подальше спільне життя подружжя i збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, інтересам їх дітей.

Щодо вимог про стягнення аліментів на утримання дружини, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.4 ст.76 СК України, якщо у зв'язку з вихованням дитини, веденням домашнього господарства, піклуванням про членів сім'ї, хворобою або іншими обставинами, що мають істотне значення, один із подружжя не мав можливості одержати освіту, працювати, зайняти відповідну посаду, він має право на утримання у зв'язку з розірванням шлюбу і тоді, якщо є працездатним, за умови, що потребує матеріальної допомоги і що колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання в цьому випадку триває протягом трьох років від дня розірвання шлюбу.

Аналіз вищезазначеної норми матеріального права дає підстави для висновку, що аліментні зобов'язання на утримання після шлюбу можуть бути призначені за наявності таких юридичних складових як непрацездатність або втрата можливості у зв'язку з сімейним станом одержати освіту, працювати, зайняти відповідну посаду, та за наявності обов'язкових умов:потреба позивача у матеріальній допомозі та можливість відповідача надавати таку матеріальну допомогу.

За вимогами ст.81 ЦПК кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Однак, матеріали справи не містять належних, допустимих та достатніх доказів того, що відповідач ОСОБА_2 має можливість надавати матеріальну допомогу колишній дружині.

В матеріалах справи взагалі відсутні будь-які доказу щодо розміру доходу отриманого відповідачем.

Таким чином, виходячи з викладеного та враховуючи, що матеріали справи не містять доказів, того що позивач ОСОБА_1 є непрацездатною або потребує матеріальної допомоги в розумінні положень ч.4 ст.76 СК України, вимоги щодо стягнення аліментів на її утримання після розірвання шлюбу задоволенню не підлягають.

Таким чином, вимоги позивчаа підлягають частковому задоволенню.

Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати у розмірі 640,00 грн.

Відповідно до ч.3 ст.247 ЦПК України за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Керуючись ст.ст. 259, 263-265, 281,282 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дружини - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2 (дошлюбне Гудименко) ОСОБА_3, (ІПН НОМЕР_1), яка проживає за адресою: м. Дніпро, вул. 20-річчя Перемоги,31/67 і ОСОБА_2 (паспорт ЕК858497), який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований в Самарському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації про шлюб 14 липня 2006 року зроблено запис за № 221 - розірвати.

В іншій частині позову про стягнення аліментів на утримання дружини - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір в сумі 640 гривень.

ОСОБА_1, яка змінила прізвище під час державної реєстрації шлюбу, залишити прізвище «Фоміна».

Шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Повний текст судового рішення складено 12 березня 2018 року.

Заочне рішення може бути переглянуто Самарським районним судом м. Дніпропетровська за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: С.В. Зайченко