Справа № 2/593/123/2018
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Бережанський районний суд Тернопільської області

"27" лютого 2018 р.

в особі: судді Німко Н.П.

при секретарі Саламон Ю.О.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м.Бережани Тернопільської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Бережанського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ :

Позивачка ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом до відповідача ОСОБА_2 сільської ради Бережанського району Тернопільської області про визнання за нею права власності на спадкове майно.

В обґрунтування позову зазначила, що у будинковолодінні, що в с.Нараїв по вул. Кордон, 21 Бережанського району Тернопільської області проживало двоє осіб: ОСОБА_3 - батько позивачки та ОСОБА_4 мати позивачки. Оскільки їх двір відносився до категорії колгоспних дворів, то вони були його співвласниками по 1/2 частині кожен. 08 грудня 1997 року помер батько позивачки ОСОБА_3, не залишивши заповіту. Після його смерті майно померлого успадкувала мати позивачки ОСОБА_4, так як на час смерті спадкодавця постійно з ним проживала. За життя ОСОБА_4 склала заповіт на все належне їй майно в користь позивачки. 09 березня 2014 року ОСОБА_4 померла. Все майно після матері успадкувала позивачка, оскільки постійно проживала разом із нею на час її смерті, а також після смерті спадкодавиці звернулась із письмовою заявою про прийняття спадщини в Бережанську держнотконтору. З приводу успадкування будинковолодіння, що належало її померлій матері позивачка зверталася в Бережанську держнотконтору, але у видачі свідоцтва їй було відмовлено по причині відсутності правовстановлюючого документу на будинковолодіння, що змусило позивачку звернутись до суду.

Позивачка ОСОБА_1 у підготовче судове засідання не з'явилася, її представником ОСОБА_5 подано на адресу суду письмову заяву, у якій просить справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради про визнання права власності на спадкове майно розглядати у його відсутність, наполягає на задоволенні позовних вимог.

У підготовче судове засідання представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Бережанського району Тернопільської області не з'явився, надіслав на адресу суду заяву, в якій визнав заявлені позовні вимоги, просить позов розглянути без участі представника відповідача.

Відповідно до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, взявши до уваги заяву представника позивачки, заяву про визнання позову сторони відповідача, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступних підстав.

Згідно ч.3, 4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Частиною 4 ст.206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийняття визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). У відповідності зі ст. ст. 1217, 1220, 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; спадкування здійснюється за заповітом або за законом, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ст.1261 ч.1 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 549 ЦК України, який діяв до прийняття Цивільного Кодексу України від 01 січня 2004 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном…,, де зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Виходячи з норм п.4, 5 Прикінцевих та перехідних Положень ЦК України( 01.01 2004 року), Цивільний Кодекс Українизастосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного Кодексу України, застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Судом встановлено наступне,-

ОСОБА_3 помер 08 грудня 1997 року, за життя не залишивши заповіту. Після його смерті відкрилася спадщина у виді права померлого, як члена колгоспного двору на 1/2 частину житлового будинку із відповідною часткою у надвірних будівлях, що знаходиться по вул. Кордон, 21 в с.Нараїв Бережанського району Тернопільської області, якою той правомірно володів за життя. Його спадкоємцями першої черги за законом були дружина ОСОБА_4, яка прийняла згадану спадщину, оскільки в строк до 6-ти місяців після його смерті вступила в управління спадковим майном і донька ОСОБА_1, яка звернулася в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини й отримала свідоцтво про право на частину спадкового майна грошові вклади. Спадкоємці не оформили своє право власності на згадане вище нерухоме майно спадкодавця по причині відсутності правовстановлюючих документів на ім»я померлого на таке майно. Однак, на зазначених підставах, кожен із спадкоємців набув право власності на 1/4 частину житлового будинку із відповідними частками у надвірних будівлях.

ОСОБА_4 померла 09 березня 2014 року, залишивши заповіт. За життя спадкодавиця правомірно, як член колгоспного двору, володіла 1/2 частиною житлового будинку із відповідною часткою у надвірних будівлях по вул.Кордон, 21 у с.Нараїв Бережанського району Тернопільської області, а 1/4 частину згаданого нерухомого майна вона успадкувала після чоловіка ОСОБА_3 за вищевказаних обставин. Після смерті спадкодавиці відкрилася зазначена спадщина. Позивачка, як спадкоємець померлої за заповітом, у визначений законом спосіб та строк прийняла таку спадщину, звернувшись до нотаріуса із відповідною заявою та отримала свідоцтво про право на спадщину на зазначене у позові нерухоме майно. Реалізувати своє право власності на спадкове майно позивачка не має змоги, оскільки на імя померлої відсутні правовстановлюючі документи відповідного зразку.

Зазначені судом факти доведені в судовому засіданні письмовими поясненнями позивачки, викладеними нею у позовній заяві, визнанням позову стороною відповідача, свідоцтвами про смерть ОСОБА_3, ОСОБА_4, копією заповіту, довідками ОСОБА_2 сільської ради Бережанського району Тернопільської області та іншими доказами по справі, які суд приймає до уваги як належні та допустимі.

Відповідно до положень ч.1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

У суду не виникло обґрунтованого сумніву щодо достовірності обставин, визнаних стороною відповідача, як і щодо добровільності їх визнання і таке визнання знайшло своє відображення у заяві відповідача по суті справи.

Отже судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1, як спадкоємець першої черги за законом фактично прийняла спадкове майно після померлого 08 грудня 1997 року ОСОБА_3, яке складається із 1/4 частини будинковолодіння із відповідною часткою у надвірних будівлях по вул. Кордон, 21 в с.Нараїв Бережанського району Тернопільської області, яким той правомірно володів за життя, як член колгоспного двору, а також, що ОСОБА_1, як спадкоємець за заповітом, прийняла спадкове майно після померлої ОСОБА_4 у виді 3/4 частин будинковолодіння із відповідною часткою у надвірних будівлях по вул. Кордон, 21 в с.Нараїв Бережанського району Тернопільської області.

Строку для прийняття спадщини позивачка не пропустила, спадщину після спадкодавців прийняла у визначений законом спосіб та строк; фактично перешкодою в реалізації прав позивачки на спадкове майно стала відсутність на ім'я померлих правовстановлюючих документів визначеного зразка на згадане спадкове майно.

З огляду на вищевикладене, керуючись ст. ст. 10, 12, 60, 200, 206, 213, 215 ЦПК України, ст. ст. 1216, 1217, 1220, 1223,1261 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1.

Визнати за ОСОБА_1, як за спадкоємцем першої черги за законом, право власності на спадкове майно у виді 1/4 частини житлового будинку із відповідною часткою у надвірних будівлях, що по вул.Кордон, 21 в с.Нараїв Бережанського району Тернопільської області, яке залишилося після померлого 08 грудня 1997 року ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_1, як за спадкоємцем за заповітом право власності на спадкове майно у виді 3/4 частин житлового будинку із відповідною часткою у надвірних будівлях, що по вул.Кордон, 21 в с.Нараїв Бережанського району Тернопільської області, яке залишилося після померлої 09 березня 2014 року ОСОБА_4.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції Апеляційного суду Тернопільської області.

Суддя Бережанського районного суду

Тернопільської області ОСОБА_6