Справа № 673/1290/17
Провадження № 2/673/57/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2018 р. м. Деражня

Деражнянський районний суд

Хмельницької області

в складі: головуючий суддя Дворнін О.С.

при секретарі судового засідання Болишевій М.О.,

з участю представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3, а також третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, з участю ОСОБА_4 та ОСОБА_6 в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, про визнання заповіту недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2017 року ОСОБА_5 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання недійсним заповіту, вчиненого померлим ОСОБА_7 та посвідченого секретарем Новосілецької сільської ради Деражнянського району Хмельницької області 23.02.2017 року, відповідно до якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, а також належні майнові права та його обовязки на час смерті і взагалі все те, що належатиме йому на день його смерті і на що він за законом матиме право, померлий заповів ОСОБА_2.

В обґрунтування позовних вимог позивач, котрий є сином померлого ОСОБА_5, вказав, що вказаний заповіт не відповідає вимогам, встановленим Порядком вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, оскільки в ньому не вказано місце його укладення. Так, заповіт було складено поза приміщенням органу місцевого самоврядування, а саме, у будинку спадкодавця, за адресою с. Підлісне Деражнянського району Хмельницької області, вул. Варшавська, 25, проте в посвідчувальному написі на документі і в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій місце вчинення нотаріальної дії та причина, з якої вона вчинялася поза приміщенням органу місцевого самоврядування, не зазначено. ОСОБА_1 того, позивач посилається на те, що при укладенні заповіту волевиявлення спадкодавця не було вільним і не відповідало його волі, а тому просив визнати такий заповіт недійсним.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали із підстав, наведених у позовній заяві, та просять їх задовольнити.

Відповідачка та її представник позову не визнали, вважаючи його необґрунтованим.

При цьому, відповідачка ОСОБА_2, яка була допитана судом в якості свідка, пояснила, що з 2013 року вона проживала із ОСОБА_5 однією сімєю як подружжя та вела із ним спільне господарство по вул. Варшавській, 25 в с. Зяньківці Деражнянського району. На момент складення заповіту ОСОБА_5 все розумів, був при здоровому глузді і твердій памяті, не був лежачим та міг ходити, проте їхати в сільську раду для складання заповіту не хотів, а тому заповіт був посвідчений секретарем сільської ради в будинку за місцем його проживання. Вважаючи позовні вимоги необґрунтованими, відповідачка просила відмовити в задоволенні позову.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача секретар Новосілецької сільської ради Деражнянського району Хмельницької області ОСОБА_4 в задоволенні позову заперечила, вважаючи його необґрунтованим.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватний нотаріус Деражнянського районного нотаріального округу ОСОБА_6 в судове засідання не зявилася, заявила клопотання про розгляд справи за її відсутності, вказавши, що рішення по даній справі не може вплинути на її права та обовязки, у звязку з чим вона не може брати участь у справі в якості третьої особи.

Заслухавши пояснення сторін, їх представників та дослідивши матеріали справи, суд вважає позов необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає.

Так, згідно із ч.2 ст. 1257 Цивільного кодексу України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Відповідно до ч.2 п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» заповіт є правочином, тому на нього поширюються загальні положення про правочин, якщо в Книзі шостій ЦК немає відповідного правила.

Відповідно до ч. 1 ст. 225 Цивільного кодексу України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Ця норма стосується того випадку, коли особа, яка хоча й не була визнана за життя недієздатною, однак, внаслідок функціональних розладів психіки, порушення фізіологічних процесів в організмі або інших хворобливих явищ, не може розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними. Воля особи при вчиненні правочину в таких випадках або взагалі відсутня, або настільки спотворена, що абсолютно не відповідає тій волі, яка була би у цієї особи якщо б вона знаходилася при здоровому глузді і твердій памяті.

Положення цивільного законодавства, які поширюються на заповіт як на односторонній правочин, передбачають, що дії заповідача спрямовані на досягнення певного результату, мають обєктивно відображати його внутрішню волю і що таке волевиявлення повинно бути вільним.

Встановлення такого стану особи здійснюється на підставі фактичних даних, які дозволяють дійти висновку, що в момент правочину особа знаходилася в такому стані, коли вона була здатною розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

Як зясовано судом із пояснень відповідача ОСОБА_2, на момент складення заповіту 20.02.2017 року психічний стан ОСОБА_5 був таким, що він повністю усвідомлював правильність своїх дій та наслідки, які могли настати після них, вільно висловлював свої думки, тобто волевиявлення заповідача було вільним та відповідало його внутрішній волі.

Відсутність неадекватного стану у ОСОБА_5 підтвердили також свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 Остання, крім того, підтвердила, що ОСОБА_5 у розмові з нею висловлював своє бажання заповісти належне йому майно його дружині ОСОБА_2

Оцінюючи вказані докази в їх сукупності, суд приходить до переконання в тому, що волевиявлення заповідача було вільним і відповідало його внутрішній волі.

Що стосується доводів позивача в тому, що при складенні заповіту ОСОБА_5 було порушено вимоги закону щодо процедури посвідчення заповіту, то суд не приймає їх до уваги, виходячи з такого.

Відповідно до норм Цивільного Кодексу України заповіт є особистим розпорядженням і складається від імені однієї фізичної особи.

Вимоги до форми заповіту та порядку його посвідчення встановлені ст. 1247 ЦК України, згідно з якою загальними вимогами до форми заповіту є складання заповіту в письмовій формі із зазначенням місця та часу його складання, заповіт повинен бути особисто підписаний заповідачем. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251, 1252 цього Кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Стаття 1257 ЦК України передбачає вичерпний перелік підстав для визнання заповіту недійсним, в якій передбачено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

В судовому засіданні секретар Новосілецької сільської ради Деражнянського району Хмельницької області ОСОБА_4, котра була допитана судом в якості свідка, пояснила, що в середині лютого 2017 року спадкодавець ОСОБА_5 цікавився у неї порядком складення заповіту, оскільки хотів скласти заповіт саме на ОСОБА_2, з котрою він проживав однією сімєю як подружжя. В подальшому, 20.02.2017 року ОСОБА_4 за проханням ОСОБА_5 прибула до нього за місцем його проживання, оскільки ОСОБА_5 скаржився на біль у животі та не хотів розголосу про складання ним заповіту. Там вона встановила особу спадкодавця за паспортом, визначила його дієздатність та розяснила йому чинне законодавство з питань спадкування. При цьому, ОСОБА_5 перебував у адекватному психічному стані,

ясно усвідомлював свої дії, висловлювався чітко та зрозуміло. Він категорично не хотів заповідати своє майно дітям, вказавши, що вони за ним не доглядають, не провідують його та не цікавляться його життям. Заповіт був записаний нею зі слів ОСОБА_5, складений у двох оригінальних примірниках, які після прочитання ОСОБА_5 були ним підписані. Один примірник був виданий ОСОБА_5, а другий - залишений у Новосілецькій сільській раді. Заповіт був зареєстрований у спадковому реєстрі і реєстрація його була оплачена державним митом.

Таким чином, судом встановлено, що форма заповіту відповідає вимогам ст. 1247 ЦК України, а його посвідчення вчинене відповідно до Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування та Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських рад народних депутатів України, які були чинними на час складення заповіту.

Відсутність же у тексті заповіту запису про те, що він складався і посвідчувався поза приміщенням органу місцевого самоврядування суд не вважає істотними порушеннями, які б могли бути підставою для визнання заповіту недійсним.

В той же час, жодної з передбачених статтею 1257 ЦК України обставин, в ході судового розгляду не встановлено. При цьому заповіт по формі та змісту відповідає вимогам чинного законодавства, а його зміст не викликає сумніву щодо дійсного волевиявлення заповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи наведене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, а також те, що позивач не надав достатніх доказів, які б підтвердили позовні вимоги, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання недійсним заповіту, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 225, 1247, 1257 ЦК України, ст.ст. 10, 23, 81, 258, 259, 263-268, 273 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволені позову з кожної заявленої вимоги відмовити.

Складання повного рішення було відкладено на строк не більш як десять днів з дня закінчення розгляду справи, у звязку з чим строк апеляційного оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Хмельницької області через Деражнянський районний суд.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складене 15.03.2018 року.

Повне найменування сторін та інших учасників справи, які при проголошенні рішення суду суддя не оголошує:

Позивач ОСОБА_5, зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса для листування: 01042, м. Київ, Тверський тупик, 4; паспорт серії НВ за № 318134, виданий Деражнянським РВ УМВС України в Хмельницькій області 22.06.2004 року;

Відповідач ОСОБА_2, адреса: вул. Варшавська, 25, с. Підлісне, Деражнянського району Хмельницької області, реєстраційний номер облікової картки платника податків та номері і серія паспорта не відомі.

Треті особи, які на заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_4, секретар Новосілецької сільської ради, адреса: 32240, вул. Подільська, 24, с. Новосілка, Деражнянського району Хмельницької області, реєстраційний номер облікової картки платника податків та номері і серія паспорта не відомі ОСОБА_6, приватний нотаріус, адреса: 32200, м. Деражня Деражнянського району Хмельницької області, вул. Миру, 72, реєстраційний номер облікової картки платника податків та номері і серія паспорта не відомі.

Суддя: ОСОБА_10