Віньковецький районний суд Хмельницької області
Справа № 670/488/17
Провадження № 2/670/9/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2018 року смт Віньківці

Віньковецький районний суд Хмельницької області у складі головуючого судді Потапова О.О.,

з участю секретаря Корчової А.І.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

представника співвідповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Віньківці справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Віньковецької селищної ради Віньковецького району Хмельницької області про поділ будинковолодіння та встановлення порядку користування земельною ділянкою,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому вказує, що їй належить частина будинковолодіння № 2 по вул. Миру в смт. Віньківці на праві власності. Ця частина домоволодіння набута нею у спадок після смерті батька - ОСОБА_6. Він являвся власником 1/2 частини будинку на підставі свідоцтва про право «особистої» власності від 23.06.1962 року.

За рішенням зборів колгоспників від 29.01.1991 року позивачці передано в користування з номepa ОСОБА_7 земельну ділянку площею 0.15 га.

Будинковолодіння № 2 по вул. Миру в смт. Віньківці складається з житлового будинку площею 35,1 кв. м загальною площею 65,8 кв.м сараю під літерою «В», сараю під літерою «Б».

Між співвласниками фактично встановлено порядок користування житловим будинком, зокрема, позивачка користується кімнатою площею 9,4 кв. м, передпокоєм 12,9 кв. м, кухнею 5,7 кв. м, верандою 7,0 кв. м всього 34.5 кв. м. Відповідачка користується кімнатою 9,4 кв. м, кухнею 5,2 кв. м, прихожою 12,9 кв. м, верандою 4,7 кв. м. Дані обставини підтверджуються копією технічного паспорта.

З урахуванням уточнених позовних вимог, позивачка бажає залишити вже існуючий порядок користування житловими приміщеннями загальною площею 65,8 кв. м і виділити їй у власність 1/2 частину домоволодіння № 2 по вул. Миру в смт. Віньківці, в яке входить кімната площею 9,4 кв. м, передпокій 12,9 кв. м, кухня 5,7 кв. м, веранда 7,0 кв. м, всього 34.,5 кв. м, а також сарай під літерою «Б».

Відповідачу ОСОБА_5 виділити в користування приміщення - коридор площею 5,0 кв. м, кімната площею 12,6 кв. м, кімната 9,6 кв. м, господарську споруду сарай під літерою «В».

Стягнути з відповідача ОСОБА_5 на її, ОСОБА_4, користь грошову компенсацію у звязку з відступом від ідеальних часток в сумі 8625 грн.

Визначити порядок користування земельною ділянкою по вул. Миру, 2 в смт. Віньківці згідно варіанту № 2 висновку судової будівельно-технічної експертизи № 53/17 від 28 грудня 2017 року пропорційно часткам в будинку 1/2 до 1/2, тобто по 0.17595 га кожному.

Стягнути з відповідача ОСОБА_5 понесені позивачем судові витрати, а саме сплачений судовий збір та витрати за проведення судової будівельно-технічної експертизи згідно квитанцій, що долучені до матеріалів справи.

Повідомляє, що експертом надається проектна пропозиція розподілу житлового будинку з врахуванням наявних будівель та прибудов, по загальній площі будинку 106, 7 кв. м, проте вказані будівлі є самочинними і підлягають знесенню.

Сторони у судове засідання не зявились, їх представники згоди не дійшли.

В судовому засіданні представник позивача підтримала висунуті у позові вимоги, просить їх задовольнити. Наголосила, що земельна ділянка використовується сторонами для обслуговування житлового будинку. ЇЇ мати має право на половину цієї ділянки, але користується площею 8 соток, тому що ОСОБА_8 завжди повідомляв про те, що в нього існують документи на спірну земельну ділянку, тому маму обмежував у площі землі. Просила не брати до уваги показання свідків, які дають неправдиві свідчення і притягнути їх до відповідальності. Звернула увагу суду на те, що документально не підтверджено, що ділянка 37 соток виділялась ОСОБА_8 саме по вул. Жданова, 2. Він міг її отримувати і в іншому місці.

Представник відповідача заперечувала проти позову. Повідомила, що ОСОБА_8 був членом колгоспу і отримав земельну ділянку 37 соток. В 1962 році половину будинку по вул. Миру в смт. Віньківці він виділив ОСОБА_6, а той передав її у спадок відповідачці. ОСОБА_8 працював в колгоспі, тому земельну ділянку йому наділили більшу, а ОСОБА_6, хоча і працював в колгоспі, але його спадкоємці мали не колгоспний, а службовий номер, тому він користувався меншою площею землі, а саме 8 соток. Цією площею 8 соток землі користувались вони постійно, тому позивачка не має права на більшу ділянку. Просила застосувати варіанта розподілу № 7 показаний у висновку експерта. Також вона просить суд застосувати до правовідносин трирічний строк позовної давності звернення до суду позивачки зазначений у ст. 257 ЦК України.

Заслухавши позицію учасників, представника Віньковецької селищної ради, який послався на розсуд суду, дослідивши представлені ними докази, суд приходить до наступних висновків.

Встановлено судом і не опорюється учасниками справи, що ОСОБА_5 і ОСОБА_4 являються власниками 1/2 частини домоволодінні № 2 по вул. Миру в смт. Віньківці. ОСОБА_4 і ОСОБА_5 постійно користуються присадибними земельними ділянками відповідно 8 та 27 соток. Між їх батьками, а пізніше між ними визначено такий порядок користування частинами жилого будинку та землі. Кожна з цих половинок будинку з виокремленим входом та ділянкою. До будинку підведено газопостачання.

В квітні 1992 році ОСОБА_4, відповідно до свідоцтва Новоушицької нотаріальної контори про право на спадщину після смерті ОСОБА_6, набула право приватної власності на 1/2 частину спірного домоволодіння № 2 по вул.. Миру (колишня вул. Жданова) в смт. Віньківці. як спадкоємець за законом (а.с.7) згідно ст.ст. 14,15 ЗУ «Про власність» (1991 року).

Вона користується половиною цього житлового будинку, зокрема, кімнатою площею 9,4 кв. м, передпокоєм 12,9 кв. м, кухнею 5, 2 кв. м, верандою 7,0 кв. м, всього 34,5 кв. м. Відповідачка користується кімнатою 9,4 кв. м, кухнею 5,2 кв. м, прихожою 12,9 кв. м, верандою 4,7 кв. м та сараєм, що не оспорюється відповідачем і підтверджуються копією технічного паспорта.

До 1992 року ОСОБА_4 користувалась і до цього часу користується земельною ділянкою для обслуговування жилого будинку площею 8 соток, що також не оспорюється.

Іншою половиною цього ж будинку користується на праві власності ОСОБА_5 Вона, згідно погосподарської книги за 1986-1990 року записана як донька ОСОБА_9 (а.с. 45). Суспільний двір колгоспний. Права власника на 1/2 будинку вона зареєструвала на свою частку в 2011 році (а.с. 107). До цього володіла частиною будинку та обробляла ділянку землі 27 соток. Вона в 2011 році оформила частину дому № 2 як окреме домоволодіння (а.с.107), проте рішенням суду Апеляційної інстанції в 2014 році встановлено, що вона займає окрему 1/2 частину цього ж домоволодіння № 2 по вул. Миру (а.с. 231 справа 2-366/11). Воно складається із кімнати 9,4 кв. м, кухні 5,2 кв. м, прихожій 12,9 кв. м, веранди 4,7 кв. м. Також нею самовільно добудовані: тамбур площею 3,8 кв. м, кімната площею 14,3 кв. м, веранда 7,6 кв. м, кухня 7,2 кв. м, прихожа 12,1 кв. м., про що зазначив експерт.

Вона набула права на земельну ділянку 27 соток, оскільки згідно витягу з погосподарської книги за 1986-1995 роки (а. с. 45, 47, 49) зареєстрована як член сімї ОСОБА_10 в погосподарській книзі. Суспільна група колгоспний двір. ОСОБА_10 в 1952 році отримав 37 соток землі (а. п. 59) в смт. Віньківці як колгоспник, що підтверджено архівною довідкою від 12.05.2014 року № 433/01.01-12/2014 як присадибну ділянку.

На імя ОСОБА_4 в 29.01.1991 року колгосп «Шлях до комунізму» перевів 0,15 га землі, якою раніше користувався ОСОБА_6 (а.с. 62).

І позивачка і відповідачка в період 1991 1995 років (час розпаду колгоспів) фактично користувались кожна окремо присадибними земельними ділянками. ОСОБА_4 обробляла свої 8 соток, а ОСОБА_5 разом з ОСОБА_8 27 соток.

Враховуючи, що земельні ділянки виділялись колгоспом - вони мали статус колгоспних. Проте статус «присадибної» ділянки зазначено тільки щодо ОСОБА_8 (а.с.59), щодо ділянки ОСОБА_4 такого статусу не вказано (а.п.62). Навпаки в погосподарських книгах ОСОБА_4 значиться службове (а.с. 42-49).

Відповідно до ст. 125 ЦК УРСР (розподіл колгоспного двору) в період 1991-1996 років склався певний порядок користування як частками в домоволодінні так і земельною ділянкою. ОСОБА_4 володіла 1/2 частиною будинку та ділянкою 8 соток, а ОСОБА_5 отримала свою частку як член колгоспного двору ОСОБА_10, на вказаний період, але вона її фактично не виділяла до того часу, поки не помер ОСОБА_10Ф в 2006 році.

Порядок користування землею і будинком зберігається сторонами до цього часу, що не оспорюється.

Представником відповідачки лише наголошується, що всі говорили про те, що ОСОБА_10 має документи на земельну ділянку і тому мама не піднімала питання повязане з фактичним її використанням. Взнала про це вона в 2014 році, коли Апеляційний суд Хмельницької області прийняв рішення про виділення ОСОБА_5 1/2 частини спірного домоволодіння. Тому матір не пропустила строк звернення до суду за захистом свого права на земельну ділянку.

Хоча у сторін немає рішення Віньковецької селищної ради (власника), про видачу їм в користування вказаних земельних ділянок, але ці ділянки вони використовують більше 25 років, кожна свою. Користуються вони ділянками правомірно. Представник Віньковецької селищної ради не оспорював їх право на ці ділянки.

Відповідно до п. 7 Перехідних положень діючого ЗК України, громадяни, що одержали у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки.

Виходячи із цієї правової норми ОСОБА_4 та ОСОБА_11 на момент прийняття ЗК України, тобто на 2001 рік (на той час ще жив ОСОБА_10Ф.) зберегли права користувачів на свої ділянки, відповідно 8 та 27 соток.

Кожна з них може реалізувати право приватної власності на ці ділянки в силу ст. 119 ЗК України за набувальною давністю тому, що користуються ними добросовісно, відкрито понад 15 років, що не оспорюється ними та не заперечувалось представником Віньковецької селищної ради.

З аналізу наведених доказів за ними зберігається встановлений ними ж порядок користування як будинком так і прибудинковою земельною ділянкою, що визначено експертом як варіант № 7.

Статтею 257 ЦК України встановлена загальна позовна давність до спірних правовідносин 3 роки. З моменту набуття прав власника на домоволодіння і прав користувача земельної ділянки (свідоцтво спадкове на домоволодіння ОСОБА_4 видано 25.04.1992 року), а земельна ділянка надана в користування в 1991 році - пройшло більше 27 років. Після смерті ОСОБА_10 пройшло зверх 11 років. Статус земельних ділянок сторін не змінився.

Посилання представника ОСОБА_4 на те, що мама з 1991 року не знала і не могла взнати, про порушення її прав на земельну ділянку і взнали лише після отримання архівної довідки, судом не приймаються, оскільки саме представник позивача представив суду витяг з рішення колгоспних зборів уповноважених на імя ОСОБА_4, де зазначено, що 29.01.1991 року колгосп «Шлях до комунізму» перевів 0,15 га землі, якою користувався ОСОБА_6, на імя ОСОБА_4 (а. с. 62).

Відповідно до ст. 267 ч.4 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої зазначено стороною у спорі є підставою для відмови у позові, тому в задоволені позову ОСОБА_4 суд відмовляє в частині вимоги щодо розподілу земельної ділянки.

Щодо домоволодіння строк давності не сплив, оскільки судове рішення щодо ОСОБА_5 ухвалено 15 липня 2014 року, а позивачка звернулась до суду 04.07.2017 року, до спливу трирічного строку.

Відповідно до рішення суду апеляційної інстанції (а.с.12) за відповідачкою визнано право на 1/2 частину житлового будинку № 2 по вул. Миру в смт Віньківці. На таку ж 1/2 частину визнано право позивачки згідно нотаріального свідоцтва. Позивачка повідомляє, що фактично користується частиною приміщень і відповідачка не оспорює її право на них, тому перешкод для реєстрації прав власника половини будинку не існує.

За висновком експерта № 53/17 ринкова вартість домоволодіння становить 229 886 грн. Враховуючи, що сторони бажають залишити існуючий порядок користування житловими приміщеннями в домоволодінні № 2 по вул.. Миру, який не протирічить закону, суд погоджується з цим та залишає у власність обом, виходячи із рішення апеляційного суду про вже отриману 1/2 частку приміщення ОСОБА_5 у власність.

ОСОБА_4 передати приміщення: поз. І - веранду площею 7,0 кв .м, поз. 1-1 - кухню площею 5,2 кв. м, поз. 1-2 - передпокій площею 12,9 кв.м, поз. 1-3 - кімнату площею 9,4 кв. м, та господарську будівлю: літ. "Б" - сарай .

ОСОБА_5 передати приміщення: поз. 2-1 - коридор площею 5,0 кв. м, поз. 2- кімнату площею 12,6 кв. м, поз. 2-3 - кімнату площею 9,6 кв. м, та господарську споруду: літ. "В" - сарай.

При цьому варіанті відступ від ідеальних часток по вартості становить для 1-го співвласника 1/2 частки - на 8 625 грн. менше; для 2-го співвласника 1/2 частки - на 8 625 грн. більше. Тому різницю слід стягнути з відповідача.

Стороною позивача не наведено достатніх доказів, щодо порушення свідками вимог ст. 384, 385 КК України, тому підстав для винесення окремої ухвали в цій частині не добуто, їх показання не аналізувались в судовому рішенні.

Згідно ст. 141 ЦПК України на користь позивачки з ОСОБА_5 слід стягнути половину вартості проведеної експертизи 1980 грн. 80 коп. = 3961,60:2.

Керуючись ст. 5, 8 ,12, 18, 77, 78, 82, 89, 258-265, 266, 268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Залишити існуючий між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 порядок користування житловими приміщеннями в домоволодінні № 2 по вул. Миру в смт Віньківці.

ОСОБА_4 виділити у власність 1/2 частину домоволодіння № 2 по вул. Миру в смт. Віньківці, в яке входить кімната площею 9,4 кв. м, передпокій 12,9 кв. м, кухня 5,7 кв. м, веранда 7,0 кв. м, всього 34,5 кв. м, а також сарай під літерою «Б».

ОСОБА_5 залишити у власності приміщення - коридор площею 5,0 кв. м, кімната площею 12,6 кв. м, кімната 9,6 кв. м, господарська споруда сарай під літерою «В», як 1/2 частину домоволодіння № 2 по вул. Миру в смт. Віньківці.

Стягнути з відповідача ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 грошову компенсацію у звязку з відступом від ідеальних часток в сумі 8625 грн. та половину вартості експертизи в розмірі 1980 грн. 80 коп.

У задоволені інших вимог позивачці відмовити за спливом строків позовної давності.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення через Віньковецький районний суд до Апеляційного суду Хмельницької області.

Суддя О.О. Потапов