Справа № 311/294/18
Провадження № 2/311/365/2018
Р І Ш Е Н Н Я

ІMЕНЕM УКРАЇНИ

22 лютого 2018 року м. Василівка

Василівський районний суд Запорізької області у складі:

Головуючого судді Сидоренко Ю.В.,

при секретарі: Осінцевій Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Василівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради Запорізької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 державна нотаріальна контора Запорізької області, про визнання права власності на спадкове майно за заповітом,

В С Т А Н О В И В :

29 січня 2018 року до Василівського районного суду Запорізької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради Запорізької області, про визнання права власності на спадкове майно за заповітом, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, 10.12.1999 року помер її батько ОСОБА_3. При житті ОСОБА_3 склав заповітне розпорядження, відповідно до якого, житловий будинок, який знаходиться в м.Василівка Запорізької області вул.Тополина буд.51 заповів ОСОБА_1 На день смерті з ОСОБА_3 проживала його дружина ОСОБА_4, що вважається такою, що прийняла спадщину в цілому, однак за життя не встигла оформили спадщину. 11.01.2018 року ОСОБА_1 звернулася до ОСОБА_2 державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом, проте їй було відмовлено в вчиненні нотаріальної дії, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, що посвідчують право власності на спірне спадкове майно. Тому вона вимушена звернутися до суду з даним позовом, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок літ. А, з господарськими будівлями та спорудами: Б літня кухня, Г погріб, Є гараж, Ж сарай, №1 огорожа, №2 водогін, розташованими по вулиці Тополина будинок № 51 в м. Василівка Запорізької області в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_4, яка померла 15 березня 2017 року.

Ухвалою Василівського районного суду Запорізької област від 31.01.2018 року провадження у даній справі відкрито та призначено до розгляду за правилами загального позового провадження.

Позивач ОСОБА_1 та їх представник ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи були повідомлені судом своєчасно та належним чином, проте суду надано заяву, в якій просять розглянути справу у їх відсутність, заявлені позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять задовольнити позов за підставами, викладеними у позовній заяві (а.с.55).

Представник відповідача ОСОБА_2 міської ради Запорізької області в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином, проте надав суду заяву, в якій просить розглянути справу у відсутність їх представника, з вирішенням позову на розсуд суду. Відзиву, заперечень проти заявлених позовних вимог відповідачем не надано (а.с.48, 53, 54).

Представник третьої особи ОСОБА_2 державної нотаріальної контори Запорізької області в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином, проте надав суду заяву, в якій просить розглянути справу у відсутність їх представника, проти задоволення позовних вимог не заперечують (а.с.37).

Повно та всебічно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом; , учасники сторін зобов'язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно положень ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Стаття 392 ЦК України визначає, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

В судовому засіданні встановлено, що 10 грудня 1999 року помер ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану ОСОБА_2 районного управління юстиції Запорізької області від 14.12.1999 року, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.11).

При житті, 28 грудня 1994 року, ОСОБА_3 склав заповіт, який посвідчений 28.12.1994 року державним нотаріусом ОСОБА_2 державної нотаріальної контори ОСОБА_6 та зареєстрований в реєстрі № 1-215, відповідно до якого ОСОБА_3 на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження, а саме: належний йому на праві приватної власності на житловий будинок з господарчими спорудами та побутовими будівлями та спорудами, що знаходяться в м. Василівці Запорізької області по вул. Тополиній будинок № 51 заповів своїй дочці ОСОБА_1 (а.с.12).

Згідно довідки Виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради Запорізької області від 27.01.2018 року за № 372, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживав та був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 в період часу з 09.10.1990 року до дня смерті 10.12.1999 року. На день смерті ОСОБА_3 за адресою: вул. Тополина буд. 51 в м. Василівка Запорізької області була зареєстрована його дружина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 13).

15 березня 2017 року померла мати позивачки - ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом її про смерть, виданим ОСОБА_2 районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 15.03.2017 року, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.14).

Той факт, що ОСОБА_1, позивачка по справі, є донькою ОСОБА_4 підтверджується свідоцтвом про її народження, де в графі «мати» значиться ОСОБА_4. Свідоцтво видано 18.04.1958 року серії № 329670 та копія якого міститься в матеріалах справи (а.с. 10). Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу, виданого 20.09.1975 року ОСОБА_2 РАЦС, актовий запис № 143, ОСОБА_7 уклала шлюб з ОСОБА_8, та після укладення шлюбу змінено прізвище на «Ворох», та копія доного свідоцтва міститься в матеріалах справи (а.с. 10).

При житті, 04.02.2014 року, ОСОБА_4 склала заповіт, який посвідчений 04.02.2014 року секретарем Підгірненської сільської ради Василівського району Запорізької області ОСОБА_9 та зареєстрований в реєстрі № 1, відповідно до якого ОСОБА_4 на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження, а саме: належний їй житловий будинок, я кий знаходиться в м.Василівка Василівського району Запорізької області по вул.Тополина, 51 та все належне їй майно, де б воно не було, із чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті, і на що за законом матиме право заповіла ОСОБА_1, яка народилася 17 березня 1958 року (а.с.15).

Даний заповіт не змінювався, не скасовувався та є чинним, про що свідчать відомості з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти / спадкові договори), сформованої ОСОБА_2 державної нотаріальної конторою від 13.02.2018 року (а.с.40).

Згідно довідки Виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради Запорізької області від 24.01.2018 року за № 373, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 проживала та була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 в період часу з 09.10.1990 року до дня смерті 15.03.2017 року. На день її смерті за адресою: вул. Тополина буд. 51 в м. Василівка Запорізької області реєстрація громадян відсутня (а.с. 17).

Постановою виконуючого обовязки завідувача ОСОБА_2 державної нотаріальної контори Запорізької області від 24 січня 2018 року за вих..№ 49/02-31 позивачці ОСОБА_1 було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок № 51, який знаходиться в м.Василівка вул.Тополина в Василівського району Запорізької області, після померлої ОСОБА_4 з тих підстав, що відповідно до п.4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, відповідно до яких видача Свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про право власності на майно. Спадкоємцем ОСОБА_1 не було надано оригіналу або дублікату правовстановлюючого документа на вказану земельну ділянку та рекомендовано звернутися до суду для вирішення питання про встановлення права власності на вищевказаний житловий будинок (а.с.18).

Відповідно до довідки, виданої районним комунальним підприємством «ОСОБА_2 бюро технічної інвентаризації» від 25.01.2018 року за вих.№ 33, право власності на житловий будинок, розташований за адресою: Запорізька область місто Василівка вул.Тополина буд.№ 51, зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі договору № 22 про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку від 13.04.1956 року, посвідченого Михайлівською державною нотаріальною конторою 26.12.1956 року, реєстровий № 2474. Даний правовстановлюючий документ зареєстрований на паперових носіях в реєстровій книзі № 17 за реєстровим № 2757 (а.с. 19).

13 квітня 1956 року між ОСОБА_2 міською радою Запорізької області та ОСОБА_3 було укладено Договір № 22 про надання в безстрокове користування земельної ділянки на будівництво індивідуального житлового будинку на праві особистої власності з кількістю кімнат від одної до пяти включно, відповідно до умов якого ОСОБА_3 надано в безстрокове користування земельну ділянку № 15 по вул. Чекістів в м. Василіка Запорізької області, площею 700 кв.м. згідно плану земельної ділянки, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с 49а - 49б).

Згідно технічного паспорту на житловий будинок № 51 по вулиці Тополина в м. Василівка Запорізької області, виготовленого РКП «ОСОБА_2 бюро технічної інвентаризації» станом на 18 травня 2017 року та Звіту про незалежну оцінку майна: житлового будинку, що розташований за адресою: Запорізька область Василівський район м. Василівка вул.Тополина буд.51, складеного ТОВ «Козацькі землі», вбачається, що станом на 19.01.2018 року вартість вищевказаного обєкту нерухомого майна становить 134791,00 грн. (а.с. 20-22, 23).

З матеріалів спадкової справи за № 04/2018, заведеної ОСОБА_2 державною нотаріальною конторою після смерті ОСОБА_4, яка померла 15.03.2017 року вбачається, що 11.01.2018 року представник ОСОБА_5, яка діє від імені ОСОБА_1, позивачки у справі, звернулася до ОСОБА_2 державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_4 у вигляді житлового будинку №51 по вул.Тополина в м.Василівка Запорізької області (а.с.41-42).

Відповідно до інформаційної довідки № 50891166 від 13 лютого 2018 року, виданої ОСОБА_2 державною нотаріальною конторою, 11.01.2018 року заведена спадкова справа № 04/2018 після смерті 15.03.2017 року ОСОБА_4, яка на теперішній час є чинною (а.с.39).

Згідно відповіді ОСОБА_2 державної нотаріальної контори Запорізької області від 13.02.2018 року за № 89/0116 та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) за № 50890849, сформованої ОСОБА_2 державною нотаріальною конторою Запорізької області 13.02.2018 року, спадкова справа після смерті ОСОБА_3, який помер 10.12.1999 року не заводилася, з заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався (а.с. 44-47).

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Таким чином, ОСОБА_4 вважається такою, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3, який помер 10.12.1999 року, будучи зареєстрованою за місцем його проживання (перебування), але своїх спадкових прав при житті ОСОБА_4 не оформила.

Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч.1 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст.1218 чинного Цивільного кодексу Україна до складу спадщини входять усі права і обовязки, що належали спадкодавцеві на момент смерті.

Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття.

Згідно ст.1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців.

За вимогами ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обовязковим, коли обєктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обовязковій державній реєстрації.

Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа.

В свою чергу, право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч.2 ст.1299 ЦК України).

Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на ім`я особи, яка померла, у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обовязків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Враховуючи, що позивач ОСОБА_1 не має можливості оформити спадкове майно за заповітом у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно у вигляді житлового будинку № 51 по вул.Тополина в м. Василівка Запорізької області, питання визначення належності цього майна має вирішуватись у судовому порядку, оскільки рішення суду буде правовстановлюючим документом для оформлення права на це майно.

Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права. При цьому, одним із способів захисту цивільного права є визнання права власності.

Згідно зі ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, враховуючи, що після смерті ОСОБА_4, яка померла 15 березня 2017 року, із заявою про прийняття спадщини зверталася 11 січня 2018 року в інтересах позивачки ОСОБА_1 її представник в особі ОСОБА_5, та позивачка ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті матері ОСОБА_4 на спадкове майно у вигляді житлового будинку, який розташований за адресою: вул. Тополина буд.51 в м.Василівка Запорізької області, яка фактично прийняла спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_3, але своїх спадкових прав не оформила, та крім того, інших спадкоємців після смерті ОСОБА_4 немає, первинна реєстрація вказаного обєкту нерухомого майна за померлими ОСОБА_3 та ОСОБА_4 своєчасно не проведена та правовстановлюючі документи на вказаний обєкт нерухомого майна - житловий будинок № 51 по вул.Тополина в м. Василівка Запорізької області, відсутні. Враховуючи ті обставини, що відповідачем по справі ОСОБА_2 міською радою позовні вимоги ОСОБА_1 не оспорюються та фактично визнані у повному обсязі, проти задоволення позову останні не заперечують, тому, враховуючи вищенаведені правові підстави, суд приходить до висновку, що заявлені позивачкою ОСОБА_1 позовні вимоги про визнання за нею права власності на вищевказаний житловий будинок в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_4, яка померла 15.03.2017 року, на спадкове майно у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по вулиці Топлина будинок № 51 в м.Василівка Запорізької області, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі за вищевикладеними підставами.

Враховуючи вищезазначене, керуючись ст.ст. 9, 12, 13, 81, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст.11,15,16,182,328,331,373-374,381,392,1216-1223,1225,1233-1236,1268-1270,1299 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 до ОСОБА_2 міської ради Запорізької області (, місце розташування: бул.Центральний буд.1 м.Василівка Запорізької області,), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 державна нотаріальна контора (код ЄДРПОУ-02884078, місце розташування: вул. Театральна буд. 14 м.Василівка Запорізької області), про визнання права власності на спадкове майно за заповітом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1, зареєстрована та проживає а адресою: вул.Миру буд.56 в селі Зелений Гай Василівського району Запорізької області) право власності на житловий будинок літ.А, з господарськими будівлями та спорудами: літ.Б літня кухня, літ.Г погріб, літ.Є гараж, літ.Ж сарай, №1 огорожа, №2 водогін, розташованими по вулиці Тополина будинок № 51 в місті Василівка Запорізької області - в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, яка померла 15 березня 2017 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Запорізької області через Василівський районний суд Запорізької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя

Василівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_10