Справа № 462/5568/13-ц Головуючий у 1 інстанції: Боровков Д.О.
Провадження № 22-ц/783/5328/17 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді - Шандри М.М.

суддів: Левика Я.А., Струс Л.Б.

секретаря: Симця В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Концерн Галнафтогаз» на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 08 січня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 08 січня 2014 року визнано мирову угоду, укладену між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про те, що:

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (далі - Сторони) керуючись ст. 175 Цивільного процесуального кодексу України, визнають, що ними за спільні кошти були набутті (збудовані) наступні об'єкти нерухомості: нежитлове приміщення по АДРЕСА_1, загальною площею 321,1 кв.м.; гараж АДРЕСА_2; житловий будинок по АДРЕСА_3, загальною площею 32 кв.м.; нежитлові приміщення комплексу автодорожнього сервісу, магазину по АДРЕСА_4 загальною площею 190,9 кв.м.; житловий будинок по АДРЕСА_7 загальною площею 25,2 кв.м; житловий будинок по АДРЕСА_6 загальною площею 26,1 кв.м.; будівля магазину під літ «А-1» по АДРЕСА_8, загальною площею 51,4 кв.м.; будівля магазину під літ «А-1» по АДРЕСА_5, загальною площею 66,6 кв.м.

Сторони спільно користуються та володіють об'єктами нерухомості, котрі зазначені у п. 2 даної Мирової угоди.

Сторони визнають, що об'єктами права спільної сумісної власності їх подружжя є наступне майно: нежитлове приміщення по АДРЕСА_1, загальною площею 321,1 кв.м.; гараж АДРЕСА_2; житловий будинок по АДРЕСА_3, загальною площею 32 кв.м.; нежитлові приміщення комплексу автодорожнього сервісу, магазину по АДРЕСА_4 загальною площею 190,9 кв.м.; житловий будинок по АДРЕСА_7 загальною площею 25,2 кв.м; житловий будинок по АДРЕСА_6 загальною площею 26,1 кв.м.; будівля магазину під літ «А-1» по АДРЕСА_8, загальною площею 51,4 кв.м.; будівля магазину під літ «А-1» по АДРЕСА_5, загальною площею 66,6 кв.м.

Вказане спільне майно подружжя поділено між сторонами наступним чином:

Визнано за ОСОБА_3 право власності на наступні об'єкти:

нежитлове приміщення по АДРЕСА_1, загальною площею 321,1 кв.м.;

гараж АДРЕСА_2;

будівлю магазину під літ «А-1» по АДРЕСА_5, загальною площею 66,6 кв.м.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на наступні об'єкти:

нежитлові приміщення комплексу автодорожнього сервісу, магазину по АДРЕСА_9 загальною площею 190,9 кв.м.;

житловий будинок по АДРЕСА_3, загальною площею 32 кв.м.;

будівлю магазину під літ «А-1» по АДРЕСА_8, загальною площею 51,4 кв.м.;

житловий будинок по АДРЕСА_7 загальною площею 25,2 кв.м;

житловий будинок по АДРЕСА_6 загальною площею 26,1 кв.м.

Ухвалу суду в частині визнання мирової угоди між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо визнання права власності ОСОБА_2 на нежитлове приміщення комплексу автодорожнього сервісу, магазину по АДРЕСА_9 загальною площею 190,9 кв.м. оскаржило Публічне акціонерне товариство «Концерн Галнафтогаз».

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали суду в оскаржуваній частині, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що ухвалою суду вирішено питання про його права та обов'язки.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційне провадження у даній справі слід закрити, виходячи з таких підстав.

Згідно ч.1 ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Виходячи зі змісту положень даної статті, особи, які не брали участі у розгляді справи, але звертаються з апеляційною скаргою, оскільки вважають, що суд вирішив питання про їх права та обов'язки, повинні довести, а апеляційний суд повинен з'ясувати наявність правового зв'язку між скаржником і сторонами у справі.

З матеріалів справи вбачається, що апелянт - ПАТ «Концерн Галнафтогаз» не брало участі у справі та в обґрунтування свого права на апеляційне оскарження ухвали посилається на те, що ПАТ «Концерн Галнафтогаз» є користувачем земельної ділянки по вул. Замарстинівська, 174 у м. Львові, що безпосередньо межує із земельною ділянкою, на якій знаходиться об'єкт нерухомого майна: нежитлове приміщення комплексу автодорожнього сервісу, магазину по АДРЕСА_9 загальною площею 190,9 кв.м., право власності на яке оскаржуваною ухвалою визнано за ОСОБА_2 Вказує, що зазначене нерухоме майно розміщене на території, що не була відведена в порядку, визначеному чинним законодавством, та межі якої не погоджувалися суміжними землекористувачами, в тому числі ПАТ «Концерн Галтафтогаз». Крім цього посилається на неправомірне використання орендованої ПАТ «Концерн Галнафтогаз» земельної ділянки в якості заїздів та стоянки автотранспорту біля вказаного об'єкту самочинного будівництва.

З матеріалів справи вбачається, що 18.07.2007 року між Львівською міською радою та ВАТ «Концерн Галнафтогаз» було укладено договір оренди землі (кадастровий номер НОМЕР_1) площею 0,1800 га для обслуговування автозаправної станції. Ухвалою Львівської міської ради № 1506 від 09.02.2017 року ПАТ «Концерн Галнафтогаз» передано у сервітутне користування терміном на 10 років земельну ділянку площею 0,0981 га кадастровий номер НОМЕР_2 на вул. Замартинівській, 174 у м. Львові для обслуговування під'їздів до автозаправної станції та влаштування благоустрою.

Встановлено, що ПАТ «Концерн Галнафтогаз» не є власником чи користувачем земельної ділянки по АДРЕСА_9, на якій знаходиться нежитлове приміщення комплексу автодорожнього сервісу, магазину, відтак визнання права власності на вказаний об'єкт нерухомості за ОСОБА_2 не порушує права апелянта. Крім цього, апелянтом не надано належних та допустимих доказів неправомірного використання орендованої ПАТ «Концерн Галнафтогаз» земельної ділянки в якості заїздів та стоянки автотранспорту біля вказаного об'єкту самочинного будівництва.

Відтак, оскаржуваною ухвалою не вирішувалось питання про права і обов'язки скаржника, у зв'язку із чим колегія суддів вважає, що ПАТ «Концерн Галнафтогаз» не є належним суб'єктом оскарження ухвали, оскільки не має права на її оскарження.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов'язки такої особи не вирішувалося.

Таким чином, враховуючи те, що апеляційну скаргу подано особою, яка не приймала участі у справі та права якої ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 08 січня 2014 року не порушено, колегія суддів дійшла до висновку про закриття апеляційного провадження у даній справі.

Керуючись ст.ст. 362, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Концерн Галнафтогаз» на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 08 січня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, про поділ майна подружжя - закрити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної ухвали.

Повний текст постанови складено: 19.03.2018р.

Головуючий

Судді: