АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«13» березня 2018 року

м. Харків

справа № 639/3210/17-ц

провадження 22ц/790/2057/18

Апеляційний суд Харківської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В., (суддя-доповідач),

суддів - Кіся П.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря - Баранкової В.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 17 січня 2018 року в складі судді Труханович В.В.,

в с т а н о в и в:

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька.

Позовна заява мотивована тим, що він є батьком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюб між ним та матір`ю відповідача, ОСОБА_3, розірвано рішенням Валківського районного суду Харківської області від 07 жовтня 1991 року.

Зазначив, що він щомісячно сплачував аліменти у розмірі ? частини від усіх видів заробітку на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_2 Також, згідно рішення Кобилянського районного суду Полтавської області від 18 жовтня 2006 року він щомісячно сплачував аліменти у розмірі 150,00 грн. на користь ОСОБА_3 на період навчання повнолітньої дочки ОСОБА_2

Вказав, що відповідно до довідки Кобеляцького РВ ДВС ГТУЮ у Полтавській області № 904 від 28 лютого 2017 року ним повністю сплачено аліменти за вказаними судовими рішеннями, у зв'язку з чим вважав, що він виконав свій батьківський обов'язок перед відповідачем.

Зазначив, що в даний час він є непрацездатним, хворіє та має на утриманні неповнолітню дочку від іншого шлюбу, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка є дитиною, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи та потребує постійного лікування.

Вказав, що він отримує пенсію в розмірі 949,00 грн., а також допомогу, як учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в розмірі 200,70 грн. щомісячно. Інших джерел доходу не має, тому його матеріальне становище є вкрай нужденним.

Зазначив, що йому невідомо чи працює відповідач, але вважає, що вона має достатній дохід, оскільки йому відомо з соціальних мереж, що вона відпочиває за кордоном, побувала у багатьох країнах світу, а тому вона має можливість надавати грошову допомогу на його утримання.

Вказав, що угоди про добровільну сплату аліментів між ним та відповідачем не досягнуто.

Просив стягувати з ОСОБА_2 на його користь щомісячно аліменти на його утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 грн., починаючи з дня подання позову до суду.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 17 січня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено та неправильне застосовано норми матеріального та процесуального права.

Вважав, що суд не надав належної оцінки доказам у справі і як доводи апеляційної скарги виклав позовні вимоги. При цьому зазначив, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що відповідач давала неправдиві свідчення щодо того, що вона перебувала на лікуванні, а не відпочивала за кордоном; що у нього є нові докази поїздок відповідача за кордон, а саме новий компакт-диск, на якому підтверджуються поїздки відповідача за кордон під час розгляду справи, які викладені у соціальних мережах; що судом першої інстанції необґрунтовано відмовлено у задоволенні витребування доказів для з'ясування фінансового стану відповідача, наявності рухомого та нерухомого майна, виїзду за межі країни тощо.

Апеляційна скарга містить клопотання про витребування з Державної прикордонної служби України відомості про перетин кордону відповідачем у період з січня 2017 року по лютий 2018 року та з онкологічного центру м. Києва інформацію, чи дійсно перебувала на лікуванні відповідач, а також виписку з її історії хвороби, які залишено без задоволення, оскільки не мають значення для вирішення справи по сутіта на підставі статті 84, частин 2, 3 статті 367 ЦПК України.

07 березня 2018 року відповідач надала відзив на апеляційну скаргу, в якому вказала, що вона погоджується з рішенням суду, апеляційну скаргу не визнає. При цьому зазначила, що позивач не довів, що він потребує матеріальної допомоги. Позивач отримує пенсію, має 50% пільгу на сплату комунальних послуг, безоплатне лікування, в тому числі зубопротезне та лікування в спеціалізованих стаціонарах. Вказала, що вона хворіє на тяжку онкологічну хворобу, позивач ніколи не цікавився її станом здоров'я.

Відзив на апеляційну скаргу містить клопотання щодо долучення до матеріалів справи відповіді на адвокатський запит Харківської загальноосвітньої шкоди І-ІІІ ступенів № 153, яке залишено без задоволення на підставі частини 3 статті 367 ЦПК України.

Частиною 1 статті 368 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи, що спір стосується стягнення аліментів, ціна позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, судова колегія вважає за можливе розглянути справу без повідомлення учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, рішення суду - залишити без змін.

Рішення суду першої інстанції, з висновком якого погоджується судова колегія, мотивовано тим, що ОСОБА_1 не довів, що він потребує матеріальної допомоги від повнолітньої дочки.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 є батьком відповідача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

07 грудня 1993 року шлюб між ОСОБА_1 та матір'ю відповідача, ОСОБА_3 розірвано, і з цього часу ОСОБА_2 перебувала на утриманні та вихованні своєї матері ОСОБА_3

Із довідки Кобеляцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіально управління юстиції у Полтавській області від 28 лютого 2017 року № 904 по виконавчому листу № АЕ-59 від 07 жовтня 1991, виданому Валківським районним судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів в розмірі ? частини, щомісячно, на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, вбачається, що ОСОБА_1 аліменти виплачені в повному обсязі по день досягнення дитиною повноліття, тобто по 11 липня 2006 року, а по виконавчому листу № 2-592 від 18 жовтня 2006 року, виданому Кобеляцьким районним судом Полтавської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів в розмірі 150,00 грн., щомісячно, на період навчання повнолітньої доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_1 аліменти виплачені в повному обсязі по день досягнення дитиною 23-х років, тобто по 11 липня 2011 року.

29 січня 1994 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_1 зареєстровано шлюб. Від цього шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_1 мають двох дочок: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

З 16 жовтня 2013 року ОСОБА_1 є пенсіонером за віком, з 28 травня 2013 року - учасником ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році.

Як вбачається з довідки Кобеляцького об'єднаного Управління Пенсійного фонду України № 96 від 18 січня 2017 року ОСОБА_1 отримує пенсію за віком потерпілим внаслідок аварії на ЧАЕС при повному стажі з липня по грудень 2016 року в розмірі 949,00 грн. щомісячно, а всього ним отримано - 5694,00 грн.

Згідно довідки Управління соціального захисту населення Кобеляцької районної державної адміністрації № 345 від 24 січня 2017 року про отримання допомоги на продукти харчування ОСОБА_1 отримав в липні 2016 року - 300,70 грн. з серпня по грудень 2016 року - 200,70 грн., а всього 1304,20 грн.

Судом встановлено, що розмір пенсії ОСОБА_1 станом на теперішній час становить 1300,00 грн., окрім того він отримує допомогу на харчування у розмірі 200,00 грн., а всього його дохід складає 1500,00 грн.

Як вбачається з довідки Кобеляцької міської ради Полтавської області № 724 від 22 лютого 2017 року ОСОБА_1 мешкає в будинку АДРЕСА_1 разом зі своєю дружиною ОСОБА_1. та дочками ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, і ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Із посвідченням серії НОМЕР_1 від 15 липня 1993 року вбачається, що відповідач ОСОБА_2 є дитиною, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи.

Як вбачається з виписки амбулаторної картки № 86 Центру реабілітації дітей та підлітків, які потерпіли від аварії на ЧАЕС, починаючи з 14 лютого 1996 року по 2004 рік ОСОБА_2 перебувала під наглядом в Центрі реабілітації дітей та підлітків, які потерпіли від аварії на ЧАЕС як дитина від батька-ліквідатора аварії 1986 року з клінічним діагнозом: вегето-судинна дисфункція, ангіоцеребральні кризи, пароксизми мігрені, астено-невротичний синдром, дискінезія жовчовивідних шляхів, хронічний тонзиліт.

Згідно відповіді Комунального закладу охорони здоров'я «Харківська міська дитяча поліклініка № 2» № 1360/01-13 від 01 вересня 2017 року ОСОБА_2 знаходилась на диспансерному обліку у лікаря-педіатра, лікаря-отоларинголога дитячого, лікаря-невролога дитячого. Лікування отримувала як амбулаторно, так і в стаціонарі. Догляд за дитиною під час хвороби здійснювала мати, яка виконувала всі рекомендації лікарів в повному обсязі. При відвідуванні лікувального закладу відповідача супроводжувала також мати.

Відповідно до довідки № 2711 Комунального підприємства «Жилкомсервіс» дільниця № 43 від 27 серпня 2017 року ОСОБА_2 проживає за адресою: АДРЕСА_2 разом із матір'ю ОСОБА_3

Із свідоцтва про право власності на житло від 14 березня 2005 року, ордеру на житлову площу № 94 та Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що вказане приміщення є кімнатою у квартирі спільного заселення та належить ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності.

Згідно довідки Харківського міського центру зайнятості № 6170 від 02 серпня 2017 року станом на 01 серпня 2017 року ОСОБА_2 у Харківському міському центрі зайнятості та в інших центрах зайнятості України на обліку як безробітна не перебуває, в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань також не значиться.

Із медичних документів вбачається, що відповідач страждає на онкологічне захворювання, перенесла значну кількість курсів хімії терапії, тому не працює, не може сама забезпечувати собі належний рівень життя, знаходиться на утриманні матері.

В суді першої інстанції допитані свідки ОСОБА_3, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 пояснили, що ОСОБА_1 ніколи не цікавився життям дочки, її не навідував та взагалі не брав участі у її житті. ОСОБА_3 пояснила, що ОСОБА_1 сплачував аліменти у розмірі 30,00 грн. щомісячно, так як не працював. Коли дочка навчалася, він сплачував аліменти у розмірі 150,00 грн. щомісячно. Аліменти сплачувалися не регулярно, у зв'язку з чим дочка фактично перебувала на утриманні лише матері.

Відповідно до частини 1 статті 202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Із змісту статті 202 СК України вбачається, що при вирішенні питання про стягнення аліментів на батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов'язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків за наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Моментом виникнення обов'язку утримувати своїх батьків є наявність усіх перерахованих умов.

Згідно роз'яснень, наданих у пункті 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги, не є абсолютним. У зв'язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред'явлено позов про стягнення аліментів, зобов'язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов'язків щодо них. Згідно з частиною 2 статті 205 СК України при визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків.

Таким чином, право на утримання від дочки, сина батьки матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід, тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов'язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу.

Статтею 205 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України» розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність: з 01 січня 2016 року - 1074,00 грн., з 01 травня - 1130,00 грн., з 01 грудня - 1247,00 грн.; з 01 січня 2017 року - 1247,00 грн., з 01 травня - 1312,00 грн., з 01 грудня - 1373 грн.; з 01 січня 2018 року - 1373,00 грн.

Матеріали справи свідчать про те, що позивач має іншу сім'ю, а саме працездатну дружину та працездатну повнолітню дочку; отримує пенсію за віком, розмір якої більший ніж розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; матеріально-побутові умови проживання позивача не нижчі за визначені законом стандарти.

Надані документи щодо стану здоров'я позивача не підтверджують обставин його щомісячних витрат на лікування, які перевищують його дохід у вигляді пенсії. Ним не надано доказів того, що його пенсія не забезпечує його потреб на харчування, лікування тощо.

Посилання ОСОБА_1 на те, що на його утриманні знаходиться неповнолітня дочка від другого шлюбу, яка потребує постійного лікування, у зв'язку з чим його матеріальний стан є вкрай нужденним, тому його позов необхідно задовольнити є необґрунтованими, оскільки це не є підставою для стягнення аліментів на його користь з дочки від першого шлюбу в розумінні статті 202 СК України.

Твердження ОСОБА_1 щодо того, що відповідач давала неправдиві свідчення щодо того, що вона перебувала на лікуванні, а не відпочивала за кордоном, що підтверджується новими доказами поїздок відповідача за кордон, а саме новим компакт-диском, на якому є поїздки відповідача за кордон під час розгляду справи, які викладені у соціальних мережах судовою колегією не приймаються на підставі частини 3 статті 367 ЦПК України.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Інші доводи апеляційної скарги зведені до посилань на ті обставини, які були предметом розгляду в суді першої інстанції і яким суд надав відповідну правову оцінку.

За таких обставин згідно статті 375 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, розподіл судових витрат між сторонами відповідно до статті 141 ЦПК України не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 367, 368, ст.374, ст. 376, ст. 381-384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 17 січня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді П.В. Кісь

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 13 березня 2018 року.