Справа № 585/1112/18
Номер провадження 2-о/585/188/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2018 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі: головуючого судді Євлах О.О., присяжних: ОСОБА_1, ОСОБА_2, за участю секретаря Безручко О.П., прокурора: Вініченко Ю.П., адвоката ОСОБА_3, представника лікарні: ОСОБА_4, заінтересованої особи ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ромни справу за заявою завідуючого 8-м відділенням Комунального закладу Першої обласної спеціалізованої лікарні м. Ромни ОСОБА_4, заінтересована особа: ОСОБА_5, про продовження госпіталізації до психіатричного закладу у примусовому порядку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, -

В С Т А Н О В И В:

26 березня 2018 року до суду надійшла заява завідуючого 8-м відділенням Комунального закладу Першої обласної спеціалізованої лікарні м.Ромни ОСОБА_4, заінтересована особа ОСОБА_5, про продовження госпіталізації до психіатричного закладу у примусовому порядку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Свою заяву обґрунтовує тим, що ОСОБА_6 12.12.2015 року був госпіталізований до КЗ СОР «Перша ОСЛ м. Ромни» згідно вимого ЗУ «Про психіатричну допомогу». 06.10.2017 року рішенням Роменського міськрайонного суду останній раз подовжено госпіталізацію ОСОБА_6 до психіатричного закладу в примусовому порядку строком до 6 місяців. Щомісяця ОСОБА_6 оглядався комісією лікарів-психіатрів, виносилося рішення про необхідність продовження стаціонарного лікування. У звязку з Рішенням Конституційного Суду України від 01.06.2016 року подальше перебування на лікуванні пацієнта можливе лише за наявності рішення суду. ОСОБА_6 страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді: «Шизофренія, інший тип (пропфшизофренія), безперервний тип перебігу з параноїдним синдромом з вираженим стабільним дефектом по апатико абулічному типу», виявляє ознаки тяжкого психічного розладу у вигляді параноїдного синдрому на фоні вродженої недоумкуватості, внаслідок чого він неспроможний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує спеціалізованого медичного нагляду та лікування в умовах психіатричного стаціонару. По своєму стану є безпорадним, не може задовольнити життєві потреби на рівні, що забезпечує його життєдіяльність, хворий вчиняє і виявляє наміри вчинити дії, що є небезпечними для нього самого. Ненадання психіатричної допомоги може призвести до неочікуваних наслідків.

У судовому засіданні лікар-психіатр КЗ СОР «Перша обласна спеціалізована лікарня м. Ромни» ОСОБА_4 заяву підтримала, просила її задовольнити та продовжити ОСОБА_6 госпіталізацію в психіатричному закладі у примусовому порядку. Надала пояснення стосовно стану хворого.

Заінтересована особа в судовому засіданні проти заяви не заперечував.

В судове засідання хворий ОСОБА_6 не доставлений, оскільки характер його психічного та соматичного захворювання перешкоджає йому з»явитися в судове засідання, про що лікарем додано відповідну довідку до матеріалів справи.

Адвокат та прокурор не заперечували проти задоволення даної заяви.

Суд, вислухавши думку осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Рішенням Роменського районного суду Сумської області від 25 вересня 1996 року ОСОБА_6 визнаний недієздатним (а. с. 6).

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 07.07.2016 року над недієздатним ОСОБА_6 встановлено опіку, його опікуном призначено ОСОБА_5 (а. с. 7).

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 06.10.2017 року відносно ОСОБА_6 продовжено госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку на строк до шести місяців (а. с. 8).

Відповідно до висновку комісії лікарів-психіатрів КЗ СОР «1-ша ОСЛ» ОСОБА_6 страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді: «Шизофренія, інший тип (пропфшизофренія), безперервний тип перебігу з параноїдним синдромом з вираженим стабільним дефектом по апатико абулічному типу», виявляє ознаки тяжкого психічного розладу у вигляді параноїдного синдрому на фоні вродженої недоумкуватості, внаслідок чого він неспроможний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує спеціалізованого медичного нагляду та лікування в умовах психіатричного стаціонару. По своєму стану є безпорадним, не може задовольнити життєві потреби на рівні, що забезпечує його життєдіяльність, хворий вчиняє і виявляє наміри вчинити дії, що є небезпечними для нього самого. Ненадання психіатричної допомоги може призвести до неочікуваних наслідків (а. с. 3).

Висновок лікарів будь-яких сумнівів у суду не викликає.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про психіатричну допомогу» перебування особи в психіатричному закладі в примусовому порядку може здійснюватися лише протягом часу наявності підстав, за якими було проведено госпіталізацію.

Особа, яку було госпіталізовано до психіатричного закладу в примусовому порядку, повинна оглядатися комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на місяць з метою встановлення наявності підстав для продовження чи припинення такої госпіталізації.

У разі необхідності продовження госпіталізації в примусовому порядку понад 6 місяців представник психіатричного закладу повинен направити до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про продовження такої госпіталізації. До заяви, в якій повинні бути викладені підстави госпіталізації особи до психіатричного закладу в примусовому порядку, передбачені статтею 14 цього Закону, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність продовження такої госпіталізації. В подальшому продовження госпіталізації особи в психіатричному закладі проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців.

З огляду на викладене, суд вважає, що ОСОБА_6 необхідно продовжити примусову госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку без його згоди, згідно вимог ст.ст. 14, 17, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», так як він по своєму стану є безпорадним, не може самостійно задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечує його життєдіяльність, вчиняє і виявляє реальні наміри вчинити дії, що є небезпечними для нього.

На основі викладеного, керуючись ст.ст. 14, 17, 22 Закону України „Про психіатричну допомогу, ст. ст. 12,81,263,265,293, 294,341, 354 ЦПК України суд,

В И Р І Ш И В :

Заяву завідуючого 8-м відділенням Комунального закладу Першої обласної спеціалізованої лікарні м. Ромни ОСОБА_4, заінтересована особа ОСОБА_5, про продовження госпіталізації до психіатричного закладу у примусовому порядку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканцю бульвар Московський, 29, м. Ромни, Сумської області, госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку на строк до 6 (шести) місяців.

Рішення набирає законної сили через 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Сумської області через Роменський міськрайонний суд Сумської області, в порядку та у строки встановлені ст.ст.352-354 ЦПК України.

Суддя підпис…

Присяжні :підписи…

Копія вірна:

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ ОСОБА_7