Справа № 502/54/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2018 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді Масленикова О.А.

за участю секретаря судового засідання Скрипкіної А.Ю.

розглянувши в підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1ян ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3

до

Фурманівської сільської ради Кілійського району Одеської області

про визнання права власності на спадкове майно

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_1ян Р.М. звернувся до Кілійського районного суду Одеської області 11.01.2018 року з позовною заявою до Фурманівської сільської ради та просив суд:

- встановити факт належності земельної ділянки площею 4,5134 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, (кадастровий номер :01:002:0989) розташованої на території Фурманівської сільської ради Кілійського району Одеської області ОСОБА_4, яка померла 15.05.2013 року;

- визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1 право власності на земельну ділянку площею 4,5134 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, (кадастровий номер :01:002:0989) розташовану на території Фурманівської сільської ради Кілійського району Одеської області згідно спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, яка померла 15.05.2013 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача вказує, що 15.05.2013 р. померла ОСОБА_4. Після смерті ОСОБА_4 залишилося спадкове майно, а саме, земельна ділянка площею 4,5134 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, (кадастровий номер :01:002:0989) розташовану на території Фурманівської сільської ради Кілійського району Одеської області. За життя ОСОБА_4 залишила заповіт, відповідно до якого заповідала належну їй земельну ділянку ОСОБА_3. Після смерті ОСОБА_4 позивач звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини та подальшою заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, але нотаріус рекомендув звернутись до суду з позовом про визнання права власності, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документу на земельну ділянку. Крім позивача, інших спадкоємців після смерті ОСОБА_4 нема.

Представник позивача надав заяву, згідно якої просив суд розглянути справу за його відсутності та відсутності позивача.

Представник відповідача, Фурманівської сільської ради Кілійського району, в судове засідання не зявився, надав заяву згідно якої з позовними вимогами згоден, просив суд розглянути справу за його відсутності.

На підставі письмових заяв усіх учасників справи, в звязку з визнанням відповідачем позову суд за відсутності сторін ухвалює рішення про задоволення позову за наявності для того законних підстав, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне:

Як вказано в свідоцтві про смерть серії І-ЖД № 481146, виданого повторно та зареєстрованого Кілійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 283, ОСОБА_4, померла 15.05.2013 року.

ОСОБА_5 заповіту від 28.09.2011 року посвідченого секретарем Фурманівської сільської ради, ОСОБА_4 заповідала право на земельну ділянку площею 4,514 га у власність ОСОБА_3.

З довідки наданої Фурманівською сільською радою Кілійського району Одеської області за вих. № 53 від 01.03.2018 р. вбачається, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка померла 15 травня 2013 р., булла зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 до дня смерті. На день її смерті за вказаною адресою ніхто не проживав. Заповіт, який вона залишила на імя ОСОБА_3 не змінено та не скасовано.

З копії державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД № 062295, виданого 5 березня 2001 року на підставі рішення 11 сесії XXIII скликання Фурманівської сільської Ради народних депутатів Кілійського району Одеської області № 98 від 16.11.2000 року № 98, вбачається, що ОСОБА_4 передано у приватну власність земельну ділянку площею 4,514 гектарів, розташовану на території Фурманівської сільської ради Кілійського району Одеської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ОД № 062295 є втраченим, про що позивачем було розміщено оголошення в газеті «Наше время» від 30.03.2017 року.

ОСОБА_5 із ДЗК про земельну ділянку № НВ 017 від 15.12.2017 року - земельна ділянка площею 4,5134 га з кадастровим номером :01:002:0989 належить на праві власності ОСОБА_4.

З інформаційного листа Білгород Дністровської міської державної нотаріальної контори Одеської області за вих. № 1174/02-14 від 09.06.2017 року вбачається, що позивачу рекомендовано звернутись до суду з позовом про визнання права власності, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документу на земельну ділянку.

Відповідно довідки Білгород Дністровської міської державної нотаріальної контори Одеської області за вих. № 507/02-14 від 28.03.2017 року вбачається, що 11.09.2013 р. була заведена спадкова справа № 308/2013 до майна померлої 15.05.2013 р. ОСОБА_4. ОСОБА_3, 24.09.2013 р. подала до Кілійської районної державної нотаріальної контори Одеської області заяву про прийняття спадщини за заповітом після померлої ОСОБА_4 та є спадкоємцем за заповітом на земельну ділянку, площею 4,514 га, що розташована на території Фурманівської сільської ради Кілійського району Одеської області.

При ухваленні рішення суд керувався наступними правовими нормами:

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Стосовно встановлення факту належності правовстановлюючого документу, суд виходить з наступного:

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 315 ЦПК України та роз'яснень, що містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.95 N 5, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються в судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх установлення.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», виникнення права власності на нерухоме майно підтверджується свідоцтвом про право власності і видається, зокрема, фізичним чи юридичним особам у разі безоплатної передачі їм земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування.

На підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 9 вересня 2013 року № 537 втратила чинність Інструкція про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затверджена наказом Державного комітету із земельних ресурсів від 22 червня 2009 року № 325, якою було врегульовано, серед іншого, питання видачі нового державного акта взамін зіпсованого.

ОСОБА_5 з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зважаючи на встановлені з досліджених доказів обставини справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача, беручи до уваги, що в позасудовому порядку неможливо встановити відповідний юридичний факт, задовольняє зазначену вимогу.

Стосовно визнання права власності на земельну ділянку за ОСОБА_3, суд виходить з наступного:

ОСОБА_5 ст. 1216, 1217 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).

ОСОБА_5 ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до п.п 4.20 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться також за умови отримання витягу з Державного земельного кадастру, у тому числі шляхом безпосереднього доступу до нього.

Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Судом встановлено, що позивач не має можливості отримати свідоцтво про право власності на земельну ділянку у нотаріуса, в звязку з чим суд приходить до висновку, що право позивача на спадщину підлягає судовому захисту в порядку ст. 16 ЦК України шляхом його визнання, а позов задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 16, 328, 1233, 1268 ЦК України, ст.ст.12, 81, 259, 263-265, 315 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Встановити факт належності земельної ділянки площею 4,5134 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, (кадастровий номер :01:002:0989) розташованої на території Фурманівської сільської ради Кілійського району Одеської області ОСОБА_4, яка померла 15.05.2013 року.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1 право власності на земельну ділянку площею 4,5134 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, (кадастровий номер :01:002:0989) розташовану на території Фурманівської сільської ради Кілійського району Одеської області згідно спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, яка померла 15.05.2013 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_6