П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2018 року

м. Рівне

Справа № 572/2681/17

Провадження № 22-ц/787/336/2018

Апеляційний суд Рівненської області в складі:

головуючої судді - Шеремет А.М.,

суддів: Бондаренко Н.В., Григоренко М.П.

секретар судового засідання: Пиляй І.С.

розглянувши в спрощеному позовному провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 05 грудня 2017 року (головуючий суддя 1 інстанції: Ведяніна Т.О.) ухвалене в м. Сарни, Рівненської області о 14 год. 04 хв., дата виготовлення повного тексту не зазначена, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи без самостійних вимог - Чудельська сільська рада Сарненського району Рівненської області, приватний нотаріус ОСОБА_3 про встановлення факту неприйняття спадщини,-

в с т а н о в и в:

06 листопада 2017 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2, треті особи без самостійних вимог - Чудельська сільська рада Сарненського району Рівненської області, приватний нотаріус ОСОБА_3 про встановлення факту неприйняття спадщини.

Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 05 грудня 2017 року відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій доводить про незаконність та необґрунтованість вказаного рішення суду через порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що висновок суду першої інстанції щодо невідповідності заповіту формі та додатку 1 до порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки вказаний заповіт був посвідчений секретарем Чудельської сільської ради Сарненського району Рівненської області ОСОБА_4 та зареєстрований у реєстрі за №44, що відповідає вимогам ст. 37 ЗУ «Про нотаріат», а невідповідність посвідчувального напису на заповіті є формальним порушенням, яке не тягне за собою наслідків нікчемності заповіту.

Крім того, судом не застосовано норму ст. 1268 ЦК України, відповідно до якої спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. ОСОБА_2 не прийняв спадщини шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем, оскільки постійно проживав за іншою адресою.

Просить рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 05 грудня 2017 року скасувати та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є сестрою, а ОСОБА_2С сином померлої 20 вересня 2016 року ОСОБА_5.

ОСОБА_5 за життя було посвідчено заповіт від 08 липня 2016 року, яким вона будинковолодіння, розташоване по вул.Новій,7 с.Чудель Сарненського району Рівненської області, у рівних долях заповіла сину ОСОБА_2 та сестрі ОСОБА_1

Постановою приватного нотаріуса Сарненського районного нотаріального округу Рівненської області від 23 березня 2017 року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки такий не відповідає формі і додатку 1 до Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №295/5.

Крім того, рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 29 травня 2017 року, яке залишено без змін ухвалою колегії суддів Апеляційного суду Рівненської області від 27 липня 2017 року ОСОБА_1 було відмовлено у визнанні за нею права власності на житловий будинок №7 по вул.Новій у с.Чудель Сарненського району Рівненської області.

Згідно із ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Таким чином, в порядку окремого провадження можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення майнових прав фізичної особи, за умови якщо законом іншого порядку їх встановлення не визначено.

Статтею 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Вказаною нормою закону встановлено порядок прийняття спадщини.

У постанові приватного нотаріуса Сарненського районного нотаріального округу Рівненської області від 23 березня 2017 року зазначено, що ОСОБА_2 є таким, що прийняв спадщину.

Таким чином, вказані обставини встановлені відповідно до вимог закону нотаріусом при вирішенні питання оформлення спадкового майна за спадкоємцями.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України - кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено як нотаріусом, так і судом, а тому в даному випадку відповідач не є таким, що порушив цивільні права позивача, оскільки позивач не реалізувала свої права щодо спадкового майна, що залишилось після смерті ОСОБА_5

При цьому судом було надано належну оцінку обставинам справи та наданим доказам.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду пешої інстанції.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності оскаржуваного рішення, оскільки ці доводи зводяться до посилання на ті ж самі обставини та наведення відповідного обґрунтування щодо заявлених вимог, яким суд першої інстанції надав належну оцінку в оскаржуваному рішенні і колегія суддів повністю погоджується із цією оцінкою та прийнятим рішенням у даній цивільній справі.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене без порушень норм матеріального та процесуального права, судом в повній мірі з'ясовано обставини, що мають значення для справи, апеляційна скарга не спростовує правильності висновків суду, а тому відсутні підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст. 274, 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, колегія суддів -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 05 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з моменту її проголошення.

У разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 21 березня 2018 року

Головуюча

Судді :