Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області
Справа № 483/354/17
Провадження 2/483/14/2018
РІШЕННЯ

Іменем України

26 березня 2018 року м. Очаків

Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Казанлі Л.І.,

за участю секретаря Гречки С.Є.,

представника позивачки ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом та визнання недійсним договору дарування,

В С Т А Н О В И В :

24 травня 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_4. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що у березні 2017 року після звернення до суду відповідача ОСОБА_4 до неї про припинення права власності на частку у спільному майні з присудженням грошової компенсації і визнання права власності на припинену частку спільного майна, вона дізналась, що 16 грудня 2016 року її дядько ОСОБА_5 одержав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 5/6 часток житлового будинку з господарськими спорудами № 9 по вул. Приморський спуск в м. Очакові Миколаївської області. В подальшому 09 лютого 2017 року ОСОБА_5 подарував відповідачеві ОСОБА_4 вказану частину житлового будинку. Посилаючись на те, що зазначене вище свідоцтво було видано з порушеннями вимог чинного законодавства, а саме 1/6 частка цього будинку повинна бути розподілена між позивачкою та відповідачем ОСОБА_5 в рівних частках після смерті бабусі позивачки ОСОБА_6, просила визнати недійсними свідоцтво про право на спадщину за заповітом, а також договір дарування від 09 лютого 2017 року, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_4.

Представник позивачки в судовому засіданні повністю підтримала заявлені вимоги.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала. В обґрунтування своїх заперечень послалась на відсутність порушень чинного законодавства під час укладання спірного договору. Також зазначила, що вказані представником позивачки порушення не можуть вважатися підставою для визнання договору дарування недійсним, адже відповідач ОСОБА_4 є добросовісним набувачем спірного нерухомого майна.

Відповідач ОСОБА_5 та представник третьої особи Першої очаківської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд дійшов такого.

31 липня 2001 року помер батько позивачки ОСОБА_7, що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть серії І-ФП № 129862 від 18.12.2001р. (т. 1 а. с. 84).

ОСОБА_7 за життя належала 1/2 частка житлового будинку № 9 по вул. Приморський спуск в м. Очакові Миколаївської області.

На момент смерті ОСОБА_7 у вказаному будинку проживав та був зареєстрований його батько ОСОБА_8, який фактично прийняв спадщину після смерті свого сина. Крім того, із заявами про прийняття спадщини за законом звернулися позивачка ОСОБА_3 та матір померлого ОСОБА_6 (т. 1 а. с. 83, 86).

Отже, позивачці ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 належало по 1/3 частці спадкового майна, що залишилось після смерті ОСОБА_7, а усього ОСОБА_8належало 2/3 частки житлового будинку за адресою: Миколаївська область, м. Очаків, вул. Приморський спуск, 9, а позивачці ОСОБА_3 та ОСОБА_6 по 1/6 частці вказаного житлового будинку.

08 червня 1991 року ОСОБА_8 склав заповіт, яким заповів все майно, що належатиме йому на момент смерті, своєму синові ОСОБА_5, що було посвідчено державним нотаріусом Очаківської державної нотаріальної контори ОСОБА_9 (т. 1 а. с. 159).

Зі свідоцтва про смерть серії І-ФП № 003895 від 29.04.2005р. (т. 1 а. с. 147) вбачається, що 29 квітня 2005 року, не змінивши заповіту, ОСОБА_8 помер.

Відповідач ОСОБА_5 16 грудня 2016 року одержав свідоцтво про право на спадщину за заповітом після ОСОБА_8, яке було видано Першою очаківською державною нотаріальною конторою на посвідчення права власності останнього на 5/6 часток житлового будинку з господарськими спорудами № 9 по вул. Приморський спуск в м. Очакові Миколаївської області (т. 1 а. с. 229).

Разом із тим, до видачі вказаного свідоцтва, 08 листопада 2016 року, померла бабуся позивачки ОСОБА_6, якій належала 1/6 частка спірного домоволодіння.

Як вбачається з матеріалів спадкової справи, що її було заведено 15 березня 2017 року Першою Запорізькою державною нотаріальною конторою після померлої ОСОБА_6, і завірену копію якої долучено до матеріалів цивільної справи (т. 1 а. с. 123-138), в ній міститься заява онуки померлої позивачки ОСОБА_3 про прийняття спадщини у порядку представлення після померлого батька ОСОБА_7, на підставі якої і було заведено вказану спадкову справу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Строк для прийняття спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_6, закінчився лише 08 травня 2017 року, тобто оспорюване свідоцтво про право на спадщину за заповітом на імя відповідача ОСОБА_5 було видано до спливу шестимісячного строку після смерті ОСОБА_6.

Статтею 1301 ЦК визначено підстави і порядок визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, зокрема, відсутність права спадкування у особи, на імя якої було видане таке свідоцтво.

Отже, суд дійшов висновку, що відповідач ОСОБА_5 не мав права отримувати свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 16 грудня 2016 року на 1/6 частку житлового будинку № 9 по вул. Приморський спуск в м. Очакові Миколаївської області, оскільки ця частка будинку належала ОСОБА_6 в порядку спадкування за законом після смерті батька позивачки ОСОБА_7, і вона повинна була бути розподілена між ОСОБА_3 та ОСОБА_5, в рівних частинах, по 1/12 частки кожному, а відтак вказане свідоцтво про право на спадщину за заповітом повинно бути визнано недійсним.

09 лютого 2017 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 було укладено договір дарування 5/6 часток житлового будинку з господарськими спорудами № 9 по вул. Приморський спуск в м. Очакові Миколаївської області. Вказаний договір було посвідчено приватним нотаріусом Вітовського районного нотаріального округу ОСОБА_10 та зареєстровано в реєстрі за № 73(а. с. 8).

З урахуванням того, що відповідач ОСОБА_5 мав право на розпорядження лише 3/4 частками житлового будинку, розташованого в м. Очакові вул. Приморський спуск, 9, але тільки після прийняття та оформлення в установленому законодавством порядку спадщини за законом після смерті ОСОБА_6 і не мав права щодо розпорядження 1/12 часткою, яка за законом належить ОСОБА_3, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання цього правочину недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

У суду не виникає сумнівів щодо обсягу цивільної дієздатності, вільного волевиявлення учасників правочину, а також форми договору дарування, а отже ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не позбавлені права в подальшому укласти відповідний договір дарування, однак за умови дотримання усіх вимог чинного законодавства.

Згідно з ч. 4 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Проаналізувавши викладене вище, суд дійшов висновку, що укладення спірного договору відчуження частки житлового будинку особою, яка не мала права її відчужувати, суперечить нормам цивільного законодавства, а відтак порушує права позивачки ОСОБА_3 як спадкоємиці померлої ОСОБА_6.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та обєктивно наявні у ній докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний звязок у сукупності, зясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд справи з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову.

Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути понесені нею та документально підтверджені витрати на сплату судового збору у розмірі 1 280 грн (а. с. 56).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 259, 263- 265ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

Цивільний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом та визнання недійсним договору дарування задовольнити повністю.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 16 грудня 2016 року, видане Першою очаківською державною нотаріальною конторою за реєстровим номером 1137, на імя ОСОБА_5 на посвідчення права власності останнього на 5/6 часток житлового будинку з господарськими спорудами № 9 по вул. Приморський спуск в м. Очакові Миколаївської області.

Визнати недійсним договір дарування 5/6 часток житлового будинку з господарськими спорудами № 9 по вул. Приморський спуск в м. Очакові Миколаївської області від 09 лютого 2017 року, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Вітовського районного нотаріального округу ОСОБА_10, зареєстрований в реєстрі за номером 73.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 1280 (одну тисячу двісті вісімдесят) гривень в рахунок відшкодування судових витрат.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Миколаївської області через Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 03 квітня 2018 року.

Головуючий: