Справа № 489/1067/17
Номер провадження 2/489/526/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2018 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого - судді Тихонової Н.С.,

секретар судового засідання Сироватка Т.О.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

В березні 2017 р. ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів. Свої вимоги мотивувала тим, що вона та відповідач є батьками малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 Дитина проживає з матірю та знаходиться на її утриманні, оскільки матеріальну допомогу на утримання сина відповідач в добровільному порядку не надає.

Посилаючись на вищевикладене, позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частки від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з дати подачі позову до досягнення дитиною повноліття, допустивши негайне виконання рішення суду в межах платежу за один місяць.

В подальшому позивачем було уточнено позовні вимоги, відповідно до яких вона просить суд визнати відповідача батьком малолітнього ОСОБА_3 та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частки від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з дати подачі позову до досягнення дитиною повноліття, допустивши негайне виконання рішення суду в межах платежу за один місяць. Збільшення вимог було обумовлено тим, що відповідач категорично не визнавав себе батьком ОСОБА_3.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав в частині стягнення аліментів, але ставив під сумнів те, що він є біологічним батьком дитини.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, суд встановив таке.

Відповідно до Свідоцтва про народження ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1

Згідно Довідки виданої ТОВ «Центральний 1» малолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з матірю ОСОБА_1

Відповідно до Довідки виданої КП «ЕЛУ автодоріг» за №124 від 13.03.2017 р. вбачається, що ОСОБА_1 працює в КП «ЕЛУ автодоріг» на посаді бухгалтера та її заробітна плата за період з жовтня 2016 р. по лютий 2017 р. складає 22 685 грн. 71 коп.

Відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання сина не надає.

Разом з тим з матеріалів справи вбачається, що сторони мають ще одну неповнолітню дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3

При цьому, з пояснень позивачки вбачається, що згідно Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 16.10.2008 р. з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі ? частини від всіх його доходів. На теперішній час відповідач сплачує аліменти на її утримання.

Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст.ст. 182, 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом.

При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей тощо.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

На спростування тверджень відповідача, позивачем було, за ухвалою суду, проведено судову молекулярно-генетичну експертизу, згідно висновку якої № 715 від 27.12.2017 року ОСОБА_3, народжений ОСОБА_1 може бути біологічним сином ОСОБА_2 . Ймовірність складає 99,999999 %.

Отже, посилання відповідача на те, що він не є біологічним батьком малолітнього ОСОБА_3 не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки спростовуються висновком ДНК експертизи.

При цьому на виготовлення експертизи позивачем витрачено7 698 грн., які мають бути стягненні з відповідача, як особи, на спростування доводів якої цей доказ було надано позивачем.

Оцінюючи надані докази та враховуючи, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, однак підлягають задоволенню частково, а саме необхідно стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/6 частки від всіх видів заробітків (доходів) відповідача, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 01.03.2017 р. та до досягнення ним повноліття, допустивши негайне виконання рішення суду в межах платежу за один місяць.

Розмір аліментів визначений судом з урахуванням матеріального становища сторін і не суперечить інтересам дитини.

Разом з тим, вимоги позивача щодо визнання батьківства ОСОБА_2 відносно малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, не підлягають задоволенню, оскільки цей факт не потребує додаткового встановлення, згідно Свідоцтва про народження ОСОБА_3 вбачається, що батьком дитини записаний відповідач.

Керуючись ст. ст. 4, 19, 141-142, 200, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства та стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/6 частки від всіх видів заробітків (доходів) відповідача щомісячно, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку , починаючи з 01.03.2017 р. та до досягнення ним повноліття, допустивши негайне виконання рішення суду в межах платежу за один місяць.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 07.03.2018 р.

Суддя Н.С. Тихонова