Справа № 567/1507/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2018 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Назарук В.А.

секретар - Самолюк А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по сплаті аліментів, неустойки (пені) та половини витрат за надання освітньої послуги

в с т а н о в и в :

в Острозький районний суд Рівненської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по сплаті аліментів на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 30653 грн. 84 коп., неустойки (пені) за заборгованість по сплаті аліментів за період з 01.01.2013 року по 29.06.2015 року, в розмірі 3180 грн. 49 коп. та половини вартості витрат, понесених нею за надання освітньої послуги в сумі 13637 грн. звернулася ОСОБА_1

Позовну заяву мотивує тим, що за рішенням Острозького районного суду від 21.02.2006 року з відповідача ОСОБА_2 на її користь на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, вирішено стягувати 300 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку, починаючи з 15.02.2006 року та до повноліття дитини, а саме до 29.06.2015 року.

Зазначила, в Острозькому районному відділі ДВС Острозького РУЮ перебуває виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_2 аліментів за вказаним рішенням суду, заборгованість по сплаті яких станом на 24.10.2017 року становить 30653 грн. 84 коп., а тому просить стягнути зазначені кошти з відповідача.

Вказує, що їй відомо, що на даний час відповідач офіційно працює на посаді водія ТОВ ГЮАЛОС та регулярно отримує заробітну плату, однак не повідомив про це відділ ДВС та не сплатив заборгованість по сплаті аліментів в добровільному порядку.

Зазначаючи, що відповідно до ч.1 ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязалася сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожний день прострочення, просить стягнути з відповідача на свою користь неустойку (пеню) за період з 01.01.2013 року по 29.06.2015 року в розмірі 3180 грн. 49 коп.

Зазначає, що між нею та НУ Острозька академія укладено договір про бідготовку бакалавра, згідно якого за 3 курси навчання сина ОСОБА_3, нею було сплачено 27275 грн. та просить стягнути з відповідача на свою користь половину понесених витрат на навчання сина в сумі 13637 грн.

Відповідач ОСОБА_2 подав суду заяву, в якій позов визнав повністю та не заперечував проти його задоволення, розгляд справи просив проводити без його участі.

Суд, розглянувши справу відповідно до ст.274-279 ЦПК України за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до свідоцтва про народження серії І-ГЮ №153638, ОСОБА_3 народився 29.06.1997 року та його батьками є позивач та відповідач по справі, які на час народження сина перебували в шлюбі.

Рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 21.02.2006 року вирішено стягувати з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 300 грн. щомісячно починаючи з 15.02.2006 року та до повноліття дитини, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

24.10.2017 року державним виконавцем Острозького відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області було проведено розрахунок заборгованості стосовно стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 300 грн. щомісячно починаючи з 15.02.2006 року та до повноліття дитини, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, згідно виконавчого листа Острозького районного суду №2-127 від 21.02.200 року, яка за період з 15.02.2006 року по 29.06.2015 року становить 30653 грн. 84 коп.

Оскільки, судовому засіданні встановлено, що рішення про стягнення зазначених аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 виконується Острозьким відділом державної виконавчої служби на підставі рішення Острозького районного суду від 21.02.2006 року, а тому відсутня підстава для постановлення нового рішення по зазначених правовідносинах, то в задоволенні позову в частині стягнення заборгованості по сплаті аліментів слід відмовити.

Відповідно до ч.1 ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожний день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Оскільки в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 допустив значну заборгованість по сплаті аліментів на утримання сина, то у ОСОБА_1 як одержувача аліментів виникло право на стягнення з останнього пені як відповідальності за прострочення сплати аліментів.

Згідно ст. 195 СК України та ст.71 Закону України "Про виконавче провадження, розмір заборгованості з виплати аліментів визначався державним виконавцем, а за наявності спору питання про розмір такої заборгованості вирішувалось за заявою заінтересованої особи судом у порядку, встановленому законом.

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах від 24.10.2017 року, здійсненого державним виконавцем Острозького відділу ДВС ГТУЮ у Рівненській області ОСОБА_2 за період з 15.02.2006 року по 29.06.2015 року зазначена заборгованість становить 30653 грн. 84 коп. За цей період відповідачем сплачено: 800 грн. в серпні 2006 року, 500 грн. в квітні 2007 року, 100 грн. в серпні 2007 року, 100 грн. у вересні 2007 року, 700 грн. в травні 2012 року, 800 грн. в жовтні 2012 року, 501 грн. в листопаді 2012 року, 1501 грн. в грудні 2012 року, 500 грн. в лютому 2013 року та 500 грн. в травні 2013 року.

З вказаного розрахунку заборгованості вбачається, що аліменти відповідачем сплачувались нерегулярно та не в повній мірі, що відповідно до ст.196 СК України дає підстави для нарахування неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Позивач просить стягнути неустойку (пеню) за період з 01.01.2013 року по 29.06.2015 року включно, даний період включено в розрахунок заборгованості наданий державним виконавцем.

Відповідно до ст.196 СК України, відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи.

Статтями 180, 196 СК України встановлено обов'язок батьків утримувати дитину та відповідальність платника аліментів за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов'язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Згідно з ч.1 ст.196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

За змістом ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм гл.49 ЦК України, неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Тобто її завданням є сприяння належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки.

Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом ст. 196 СК України, пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.

З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується заборгованість за місяць помножена на 1% пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Факт неповного виконання платником аліментів ОСОБА_2 рішення суду про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_3 не заперечувався відповідачем та підтверджується письмовими розрахунками заборгованості, складеними державним виконавцем. За таких обставин, з врахуванням того, що відповідачем не подано суду доказів, які вказують на поважність несплати ним аліментів на утримання дитини, на відповідача слід покласти обов'язок сплатити неустойку за прострочення сплати аліментів на неповнолітню дитину.

Виходячи із помісячного розрахунку заборгованості платника аліментів ОСОБА_2, складеного державним виконавцем, станом на 24.10.2017 року за період з 01.01.2013 року до 29.06.2015 року (період заявлений позивачем), сума неустойки (пені) дорівнюватиме 3180 грн. 49 коп., яка обчислюється у розмірі 1% відсотка від суми несплачених аліментів на утримання неповнолітньої дитини, за кожен місяць прострочки, розрахованих державним виконавцем.

При цьому суд виходив з наступних розрахунків:

363 грн. х 1% х 31 день (за січень 2013 року) + 363 грн. х 1% х 31 день (за березень 2013 року) + 353 грн. х 1% х 30 днів (за квітень 2013 року) + 363 грн. х 1% х 30 днів (за червень 2013 року) + 363 грн. х 1% х 31 день (за липень 2013 року) + 363 грн. х 1% х 31 день (за серпень 2013 року) + 363 грн. х 1% х 30 днів (за вересень 2013 року) + 363 грн. х 1% х 31 день (за жовтень 2013 року) + 363 грн. х 1% х 30 днів (за листопад 2013 року) + 385,8 грн. х 1% х 31 день (за грудень 2013 року) = 1117 грн. 85 коп. (за 2013 рік)

385,8 грн. х 1% х 31 день (за січень 2014 року) + 385,8 грн. х 1% х 28 днів (за лютий 2014 року) + 385,8 грн. х 1% х 31 день (за березень 2014 року) + 385,8 грн. х 1% х 30 днів (за квітень 2014 року) + 385,8 грн. х 1% х 31 день (за травень 2014 року) + 385,8 грн. х 1% х 30 днів (за червень 2014 року) +385,8 грн. х 1% х 31 день (за липень 2014 року) + 385,8 грн. х 1% х 31 день (за серпень 2014 року) + 385,8 грн. х 1% х 30 днів (за вереснь 2014 року) + 385,8 грн х 1% х 31 день (за жовтень 2014 року) + 385,8 грн. х 1% х30 днів (за листопад 2014 року) + 385,8 грн. х 1% х 31 день (за грудень 2014 року) = 1408 грн. 18 коп. (за 2014 рік)

385,8 грн. х 1% х 31 день (за січень 2015 року) + 385,8 грн. х 1% х 28 днів (за лютий 2015 року) + 385,8 грн. х 1% х 31 день (за березень 2015 року) + 385,8 грн. х 1% х 30 днів (за квітень 2015 року) + 385,8 грн. х 1% х 31 день (за травень 2015 року) + 372,94 грн. х 1% х 28 днів (за червень 2015 року) = 686 грн. 98 коп. (за 2015 рік).

Таким чином, загальна сума неустойки (пені) за період з 01.01.2013 року по 29.06.2015 року становить 3213 грн. 01 коп., виходячи з наступного розрахунку: 1117 грн. 85 коп. (за 2013 рік) + 1408 грн. 18 коп. (за 2014 рік) + 686 грн. 98 коп. (за 2015 рік).

Таким чином, відповідно до положень ч.1 ст.196 СК України, суд визначає загальну пеню за прострочення сплати аліментів боржником ОСОБА_2 у розмірі 3213 грн. 01 коп., що перевищує розмір позовної вимоги.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За таких обставин, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню в межах заявлених позовних вимог 3180 грн. 49 коп. неустойки за прострочення сплати аліментів.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору №2-Е/2014 від 28.08.2014 р., син сторін по справі ОСОБА_3 з 01.09.2014 рік є студентом денної форми навчання на факультеті Економіка і підприємництво НУ Острозька акдемія та закінчує зазначений навчальний заклад 30.06.2018 року.

Відповідно до доданих до позовної заяви квитанцій ПАТ КБ ПриватБанк на суми: від 29.08.2014 р. 2000 грн., від 18.11.2014 р. 2000 грн., від 05.12.2014 р. 475 грн., від 16.02.2015 р. 2000 грн., від 24.04.2015 р. 2000 грн., від 06.07.2015 р. 475 грн., від 21.12.2015 р. 2000 грн., від 11.04.2016 р. 1000 грн., від 06.05.2016 р. 1000 грн., від 31.10.2016 р. 1000 грн., від 30.11.2016 р. 600 грн., від 06.02.2017 р. 4000 грн., 1000 грн., 1000 грн. та 1000 грн., від 02.03.2017 р. 1000 грн., від 09.05.2017 р. 2800 грн., від 06.12.2017 р. 1000 грн. та 925 грн., за три курси навчання сина ОСОБА_3 позивачем ОСОБА_1 сплачено 27275 грн.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, досяг повноліття, однак, є студентом денної форми навчання, тому немає можливості працювати та матеріально себе забезпечувати.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом.

В судовому засіданні відповідач доказів того, що він бере належну участь в утриманні свого повнолітнього сина ОСОБА_3, який продовжує навчання, не надав.

Таким чином, судом встановлено, що повнолітній син сторін по справі фактично проживає разом з матір`ю, яка його і утримує, і з 01.09.2014 року по 30.06.2018 року навчається в НУ "Острозька академія" на денній формі навчання, не досяг 23 років та не отримує від батька матеріальної допомоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син, продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані їх утримувати до досягнення 23 років.

Оскільки відповідач ОСОБА_2 коштів на утримання сина не надає, хоча зобов'язаний це робити за приписами ст. 199 СК України, то з нього на користь позивачки необхідно стягнути половину понесених нею витрат, пов'язаних в навчанням сина ОСОБА_3, а саме 13637 грн.

В своїй позовній заяві позивачка зазначає, що відповідач ОСОБА_2 працює на посаді водія в ТОВ ГЮАЛОС, однак доказів цього не надає. В той же час, при вирішенні позову суд виходить з того, що відповідач в поданій до суду заяві, даний факт не заперечував та не вказав на будь-які суттєві обставини, які мають бути враховані судом при вирішенні спору.

З врахуванням наведеного, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути 3180 грн. 49 коп. неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання сина та 13637 грн. витрат на надання освітньої послуги.

За правилами ч.6 ст.141 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь держави слід стягнути 1280 грн. судового збору.

Враховуючи викладене, керуючись ст.196, 199 СК України, ст.549 ЦК України, ст.5, 12, 13, 141, 274, 279, 258, 263-265, 273 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (жителя ІНФОРМАЦІЯ_3) на користь ОСОБА_1 (жительки м.Острог, вулиця Красностав, 27 Рівненської області, РНОКПП НОМЕР_1) 3180 грн. 49 коп. неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за період з 01.01.2013 року по 29.06.2015 року та 13637 грн. витрат на надання освітньої послуги.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 1280 грн. судового збору.

В іншій частині в задоволені позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Рівненської області через Острозький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 21 березня 2018 року.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_4