Провадження №2/200/966/18
У Х В А Л А
про забезпечення позову
22 березня 2018 р. суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Єлісєєва Т. Ю., розглянувши заяву позивача про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -
В провадженні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська знаходиться вищевказана цивільна справа.
Позивач подав до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в межах сум позову. Накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, яке належить на праві власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в межах сум позову, в тому числі на: квартири №8 та №8а в будинку по вул. Комбрига Петрова в м.Дніпро; автомобіль марки DAEWOO SENS, 2003 року випуску, об'єм двигуна 1299 зареєстрованого 03.10.2014 року на імя ОСОБА_2. Заборонити будь-кому, в тому числі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, здійснювати будь-які дії щодо відчуження належного ОСОБА_2 та ОСОБА_3 нерухомого та рухомого майна, а саме: квартир №8 та №8а в будинку по вул. Комбрига Петрова в м.Дніпро; автомобіля марки DAEWOO SENS, 2003 року випуску, об'єм двигуна 1299 зареєстрованого 03.10.2014 року на імя ОСОБА_2.
В обґрунтування заяви посилається на те, що відповідачі ухиляються від добровільного повернення заборгованості на суму 1 711 544 грн. 00 коп.
Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.
Згідно з ч.1. ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинні міститися: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціна позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиція заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.
Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
П. 1,2,3 ч.1 ст. 150 ЦПК України передбачені такі види забезпечення як накладення арешту на майно та заборона вчиняти певні дії.
Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.06. «Про практику застосування судами цивільно процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.
Розглянувши заяву про вжиття заходів забезпечення позову, ознайомившись з матеріалами позовної заяви, вважаю, що заява позивача про забезпечення позову підлягає задоволенню частково, а саме слід накласти заборону на відчуження нерухомого майна, яке належить ОСОБА_2 та ОСОБА_3, а саме:
- на квартири №8 та №8а в будинку №6 по вул. Комбрига Петрова в м.Дніпро, оскільки ринкова вартість даного майна повністю співмірна з заявленими позовними вимогами, існує ризик відчуження майна та невжиття саме таких заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим в подальшому виконання можливого рішення суду у справі.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Арешт майна передбачає фактичну заборону власникові володіти, користуватися або розпоряджатися належним на праві власності майном, що по суті є порушенням права власності відповідачів, тому в задоволенні заяви щодо накладення арешту необхідно відмовити.
Розглядаючи вимоги щодо накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та на автомобіль марки DAEWOO SENS, 2003 року випуску, об'єм двигуна 1299, вважаю, що в задоволенні слід відмовити, оскільки позивачем не підтверджено право власності на автомобіль, а з наданої копії довідки МВС України неможливо ідентифікувати автомобіль та за ким саме він зареєстрований, та на які їх рахунки і в яких фінансових установах знаходяться грошові кошти, на які слід накласти арешт.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149-153, 260 ЦПК України, суддя,-
У Х В А Л И В:
Заяву позивача про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Ухвала підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень, строк предявлення ухвали до виконання 3 роки, до 22.03.2021 року.

Відповідно до ч.10 ст.153 ЦПК України оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Дніпропетровської області або через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська протягом 15-и днів з дня її проголошення ухвали, відповідно до пп.15.5 п.15 ч.1 Розділу VII Перехідних положень ЦПК України в редакції від 15.12.2017 року.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Єлісєєва Т.Ю.