Гусятинський районний суд Тернопільської області
Справа № 596/142/18
Провадження № 2/596/190/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" березня 2018 р. Гусятинський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Митражик Е.М.

при секретарі Кузик М.Я.

за участю: позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в селищі Гусятин цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: Орган опіки та піклування Гусятинської районної державної адміністрації про стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини з батьком, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3А та просить стягнути з неї аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини доходу від усіх видів її заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого законодавством для дитини відповідного віку та до досягнення ним повноліття; та просить визначити місце проживання малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з ним ОСОБА_1.

Посилається на те, що з 12.02.2011 року до 03.06.2016 року він перебував у шлюбі з відповідачкою та рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області від 03.06.2016 року шлюб було розірвано. В них є спільна дитина син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який від самого народження і до теперішнього часу проживає разом з позивачем. Відповідач після розірвання шлюбу проживає окремо від місця проживання дитини, але в одному селі в Васильківцях. Син залишився жити з ним, мати зрідка його провідує чи іноді на кілька годин забирає до себе. З 2011 року дитина повністю знаходиться на його утриманні, мати не бере участі в матеріальному забезпеченні, хоча має таку можливість. ОСОБА_3 працює в Копичинецькій РКЛ, часто має нічні чергування, працює позмінно. Відповідач має сталий заробіток, тому вважає, що доцільно стягувати з неї аліменти на його користь на утримання сина в розмірі ? частини від усіх видів її заробітку, але не менше 50% від прожиткового мінімуму, встановленого законодавством на дитину певного віку.

Відповідач з лютого 2014 року по жовтень 2014 року залишила дитину проживати з позивачем та перебувала в Італії в своєї матері і не цікавилась життям сина. Оскільки питання про місце проживання сина не було вирішене при розірванні шлюбу і син залишився жити з ним, тому осінню 2017 року відповідач зверталась із заявою до служби у справах дітей Гусятинської райдержадміністрації про визначення місця проживання сина з нею, але згодом відмовилась від заяви. Дитина протягом всього часу росте з ним, розвивається, ходить в садочок, знає що його дім в тому місці, де він на даний час проживає і не бажає міняти своє місце проживання. Син більше привязаний до батька, вони разом проводять весь вільний час. Дитина гіперактивна та відповідно потребує підвищено уваги з боку близьких людей. На його звернення до органу опіки та піклування Гусятинської районної державної адміністрації з проханням визначити місце проживання дитини, отримав позитивне рішення від 28.12.2017 року № 673-од,

Позивач ОСОБА_1, представник позивача адвокат ОСОБА_2 в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, просили задоволити позов, просили справу розглядати у підготовчому судовому засіданні.

Відповідач ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги визнала у повному обсязі, просила справу розглядати у підготовчому судовому засіданні, наслідки визнання позову в підготовчому судовому засіданні їй відомі. Згідна сплачувати аліменти в розмірі ? частини доходу від усіх видів її заробітку, але не менше 50% від прожиткового мінімуму , встановленого законодавством на дитину такого віку, та з обставинами, зазначеними ОСОБА_1 в позовній заяві погоджується та їх визнає.

Представник третьої особи органу опіки та піклування Гусятинської районної державної адміністрації ОСОБА_6 в судовому засіданні 07.03.2018 року вважав, що вимоги ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини з батьком підставні. Розпорядженням №673-од від 28.12.2017 року голови Гусятинської РДА визначено місце проживання дитини з батьком ОСОБА_1 27.03.2018 року подав заяву про проведення підготовчого судового засідання без його участі, позов підтримує.

Відповідно до ч.3,4 ст. 200 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в підготовчому судовому засіданні в порядку, встановленому ст. 206 ЦПК України, згідно якої у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Відповідно до ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Статтею 182 СК України, передбачено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів: при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.1 ст.141 СК України, мати й батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Згідно ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько й мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей.

Згідно вимог ст.ст.7, 155 СК України, дитині має бути забезпечена можливість здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991 року, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснено, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати.

Відповідно до ч.1 ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Частиною 1 ст. 161 Сімейного кодексу України встановлено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Суд прийшов до висновку, що визнання позову ОСОБА_3 не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання відповідачем в суду немає. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідач в добровільному порядку не виконує свій обовязок брати участь в утриманні сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьки дитини не дійшли згоди між собою, в досудовому порядку, щодо місця проживання малолітнього сина, то є підстави для задоволення позовних вимог повністю та стягнення аліментів з відповідача в розмірі ? частки від усіх видів її заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 30 січня 2018 року до досягнення дитиною повноліття та визначення місця проживання дитини малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, за місцем проживання його батька ОСОБА_1 в с.Васильківці Гусятинського району Тернопільської області. Крім того, суд зауважує, що мати дитини, у разі визначення місця проживання дитини з батьком, не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням.

На підставі ст.ст. 160-161, 180-183 Сімейного кодексу України, керуючись ст. ст. 5,10,12,13,81,82, 89, 141, 200, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт серії МС 761347, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_4) до ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_5, паспорт серії НЮ 245158, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, зареєстрованої за адресою: 48500, м. Чортків, вул. Незалежності, 47/14 Чортківського району Тернопільської області, жительки с.Васильківці Гусятинського району Тернопільської області), третя особа: Орган опіки та піклування Гусятинської районної державної адміністрації (адреса місцезнаходження: 48201, селище Гусятин, провулок Героїв Майдану, 1 Гусятинського району Тернопільської області, ) про стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини з батьком задовольнити.

Визначити місце проживання дитини малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4 за місцем проживання батька ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, в с. Васильківці Гусятинського району Тернопільської області. Стягувати з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_5, паспорт серії НЮ 245158, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, зареєстрованої за адресою: 48500, м. Чортків, вул. Незалежності, 47/14 Чортківського району Тернопільської області, жительки с.Васильківці Гусятинського району Тернопільської області, працюючої на посаді фельдшера-диспетчера 7-го розряду Теребовлянської станції екстреної (швидкої) медичної допомоги) в користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт серії МС 761347, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_4) аліменти на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі ? частки від усіх видів її заробітку щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 30 січня 2018 року до досягнення дитиною повноліття.

Дане рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за 1 (один) місяць допустити до негайного виконання. Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави (одержувач: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, , банк отримувача: Головне управління державної казначейської служби України у м.Києві, код отримувача 820019, рахунок отримувача 0001, код класифікації доходів бюджету: 22030106) судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт серії МС 761347, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_4) судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) гривень 80 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги через Гусятинський районний суд Тернопільської області або безпосередньо до апеляційного суду Тернопільської області.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя-підпис

З оригіналом вірно:

Суддя Гусятинського районного суду Е.М.Митражик