Справа 688/2504/17
№ 2/688/41/18
Рішення

Іменем України

20 березня 2018 року м. Шепетівка.

Шепетівський міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі:

головуючого судді Босюка В.А.

при секретарі Кулеші Л.М.,

з участю позивача відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1, відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_2, їх представника адвоката ОСОБА_3,

відповідача позивача за зустрічним позовом ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Шепетівка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про виселення, за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про визнання недійсним договору дарування квартири, скасування реєстрації права власності на квартиру, визнання квартири спільною сумісною власністю, визнання права власності на 1/2 частину квартири, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про вислення ОСОБА_4 В обгрунтування позову посилається на те, що на підставі договору від 21 липня 2017 року отримала від ОСОБА_2 в дар квартиру АДРЕСА_1 та у встановленому законом порядку зареєструвала своє право власності на вказану квартиру. Під час отримання в дар квартири їй стало відомо, що у цій квартирі зареєстрований та проживає відповідач ОСОБА_4 Після набуття у власність вказаної квартири неодноразово в усній та письмовій формі зверталась до відповідача з вимогою добровільно виселитись з квартири, оскільки має намір вселитись у це житло, однак відповідач доробільно виселитись не бажає. В зв'язку з наведеним, з підстав, передбачених ст.ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України просить виселити відповідача з належної їй квартири.

ОСОБА_4 подав зустрічний позов до ОСОБА_2, ОСОБА_1, в якому просить визнати недійсним укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 договір дарування квартири АДРЕСА_1, скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на вказану квартиру, визнати цю квартиру спільною сумісною власністю подружжя його та ОСОБА_2, визнати за ним право власності на 1/2 частину спірної квартири. Зустрічні вимоги обгрунтовує тим, що з 13.07.1991 року по 05.05.2004 року перебував у шлюбі з ОСОБА_2, а після розірвання шлюбу до червня 2016 року продовжували проживати з останньою у фактичних шлюбних відносинах, вели спільне господарство. За спільні кошти придбали у власність разом з дружиною АДРЕСА_2, яка по договору купівлі-продажу від 09.07.2004 року оформлена на ОСОБА_2, у якій він зареєструвався 15.01.2005 року. 21.07.2017 року спірну квартиру ОСОБА_2 подарувала своїй матері ОСОБА_1

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду від 22.11.2017 року зустрічну позовну заяву прийнято до спільного розгляду та об'єднано в одне провадження з позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про виселення.

В судовому засіданні позивач-відповідач ОСОБА_1 та її представник адвокат ОСОБА_3, він же представник відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_2, первісний позов підтримали, підтвердили обставини, викладені у первісному позові, зустрічний позов не визнали, пояснили, що ОСОБА_4 є для ОСОБА_1 чужою особою, тому остання як власник всієї квартири не бажає, щоб сторонні проживали у її квартирі. На заперечення зустрічного позову пояснили, що ОСОБА_2 розірвала шлюб з ОСОБА_4 у травні 2004 року. Чоловік ОСОБА_1 - ОСОБА_5 у м. Нетішин Хмельницької області мав на праві власності квартиру, яку придбав за виручені від продажу будинку в с. Корпилівка Шепетівського району кошти. У належній ОСОБА_5 квартирі у м. Нетішині проживали ОСОБА_2 і ОСОБА_4 ОСОБА_5 помер 14 вересня 2003 року і після його смерті квартиру по заповіту успадкувала ОСОБА_2, через шість місців оформивши на себе спадщину. В червні 2004 року ОСОБА_2 продала успадковану квартиру у м. Нетішин за 12000 доларів США і в липні 2004 року за виручені від продажу успадкованої квартири кошти, за 8000 доларів США купила квартиру АДРЕСА_3. 21 липня 2017 року цю квартиру їй подарувала дочка ОСОБА_2 Дочка розрівала шлюб з ОСОБА_4, оскільки він зловживав спиртними напоями, дебоширив. У придбану в м. Шепетівці квартиру ОСОБА_4 прописався без згоди ОСОБА_2

Відповідач-позивач за зустрічним позовом ОСОБА_4 позов ОСОБА_1 не визнав, свій підтримав, пояснив, що у спірній квартирі проживав з 2004 по 2016 рік, після чого ОСОБА_2 змінила замки у цій квартирі, а його одяг перевезла до його матері, в зв'язку з чим звернувся до суду з позовом про усунення перешкод в користуванні квартирою, спір з приводу чого досі не вирішений. В той же час у спірній квартирі залишилось спільно нажите з ОСОБА_2 та його особисте майно: холодильник, телевізор, газовий котел, пральна машина, два дивани, меблева стінка, набір меблів у прихожу, електричний бойлер. У спірній квартирі став фактично проживати з часу її покупки. Позов ОСОБА_1 не визнає, а зустрічний підтримує, оскільки спірна квартира куплена з ОСОБА_2 за спільні кошти подружжя. З 1990 року працював зубним техніком і заробив кошти на квартиру. Під час перебування у шлюбі з ОСОБА_2 до червня 2003 року жили в гуртожитку в м. Нетішин, після чого перейшли проживати у квартиру тестя ІНФОРМАЦІЯ_1, де жили до червня 2004 року. Коштів, які дав тесть ОСОБА_5 від продажу будинку в с. Корпилівці було недостатньо для купівлі квартири у м. Нетішин. Квартиру по вул. Енергетиків у м. Нетішин продала в червні 2004 року за 15 тисяч доларів США його дружина ОСОБА_2, коштами від продажу цієї квартири він не розпоряджався. Спірну квартиру купили за 8000 доларів США в липні 2004 року. При передачі коштів продавцю за куплену в м. Шепетівці квартиру присутнім не був. Бачив договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_4 і знав, що саме за таким договором оформлено квартиру. У спірній квартирі зробив газифікацію, поточний ремонт, купив котел, прописався у січні 2005 року.

Відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_2, будучи у встановленому законом порядку повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилась, учасники справи не заперечують розгляду справи у її відсутності, оскільки її інтереси представляє адвокат.

Суд, заслухавши учасників справи, які з'явились в судове засідання, свідків, дослідивши матеріали справи, знаходить первісний позов підлягаючим до задоволення, у зустрічному позові відмовити, з наступних підстав.

Частинами 1 і 4 статті 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Положення вказаного конституційного принципу закріплені у ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном.

З положень ч. 1 ст. 383 ЦК України, ст. 150 ЖК України слідує, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі договору дарування, посвідченого 21 липня 2017 року приватним нотаріусом Шепетівського міського нотаріального округу ОСОБА_6М, зареєстрованого у реєстрі під №1254, на праві власності належить АДРЕСА_5. Право власності на вказану квартиру за ОСОБА_1 зареєстровано 21.07.2017 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, номер запису про право власності 214499525.

За даними довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, виданої 21 липня 2017 року відділом реєстрації місця проживання Шепетівської міської ради, у АДРЕСА_2 зареєстрований ОСОБА_4. Вказану обставину в судовому засіданні ОСОБА_4 визнав, як і визнав, що у цій квартирі знаходяться його особисті речі та спільно нажите за час шлюбу з ОСОБА_2 майно меблі та побутова техніка. Крім того, з пояснень ОСОБА_4 слідує, що добровільно виселитися, знятися з реєстрації у спірній квартирі він не бажає, оскільки претендує на визнання за ним права власності на частину квартири.

Таким чином суд знаходить встановленим, що ОСОБА_4 чинить перешкоди для проживання та користування спірною квартирою ОСОБА_1, як власнику цієї квартири.

З правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України №6-709цс16 від 16.11.2016 року слідує, що згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

За наведених обставин суд знаходить виселити ОСОБА_4 з АДРЕСА_6.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову суд виходить з наступного.

Претендуючи на визнання права власності на 1/2 частину спірної квартири, ОСОБА_4 зустрічні вимоги огрунтовує тим, що ця квартира придбана за спільні кошти подружжя його та ОСОБА_2, тому є спільною сумісною власністю, в зв'язку з чим частки кожного з подружжя у квартирі є рівними.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 перебував у шлюбі з ОСОБА_2 з 13.07.1991 року по 05.05.2004 року. Вказана обставина підтверджується довідкою Рожичнянської сільської ради Шепетівського району від 21.11.2016 року №262, даними свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-БВ №076177, виданого 02.06.2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Нетішинського міського управління юстиції Хмельницької області.

Згідно договору купівлі-продажу, посвідченого 09 липня 2004 року приватним нотаріусом Шепетівського міського нотаріального округу, зареєстрованого у реєстрі за №3919, ОСОБА_2 купила двокімнатну квартиру №72 загальною площею 47,6 кв.м., жилою площею 25,9 кв.м. в будинку №11 по вул. Островського в м. Шепетівка Хмельницької області. Право власності на вказану квартиру ОСОБА_2 зареєструвала 27.07.2004 року, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №4265618 від 27.07.2004 року.

За даними свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 30.04.2004 року ОСОБА_2 отримала у спадок після смерті ОСОБА_5 квартиру №91 загальною площею 49,2 кв.м., жилою площею 27,3 кв.м. по вул. Енергетиків, 1 у м. Нетішин Хмельницької області, право власності на яку зареєструвала 12.05.2004 року. Ця квартира належала спадкодавцю ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Нетішинського міського нотаріального округу 26.10.2000 року за реєстровим №2213.

Свідок відповідачів за зустрічним позовом ОСОБА_7 пояснив, що квартира у м. Нетішин була куплена за кошти його батька та сестри ОСОБА_2, отримані від продажу спадщини в с. Корпилівка Шепетівського району. Після розлучення з ОСОБА_4, ОСОБА_2 продала у Нетішині успадковану квартиру і за виручені кошти купила квартиру у м. Шепетівка, при посвідченні договору купівлі-продажу якої він був присутнім у нотаріуса. ОСОБА_4 прописався у куплену ОСОБА_2 квартиру у м. Шепетівка після того, як викрав домову книжку на цю квартиру.

Свідок відповідачів за зустрічним позовом ОСОБА_8 пояснила, що знала про продаж ОСОБА_2 квартири у м. Нетішин після розлучення з ОСОБА_4 та купівлю нею за виручені кошти квартири у м. Шепетівка, оскільки проживає в квартирі, що знаходиться одному під'їзді з квартирою ОСОБА_1 Зі слів ОСОБА_2 їй відомо, що у спірній квартирі ОСОБА_4 проживав без згоди бувшої дружини.

Факт отримання ОСОБА_2 у спадщину майна у с. Корпилівка Шепетівського району підтверджується даними свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 10.03.2000 року, визнаний позивачем за зустрічним позовом.

18 червня 2004 року ОСОБА_9 згідно договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Нетішинського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за №2363, продала двох кімнатну квартиру АДРЕСА_7.

З пояснень ОСОБА_4 слідує, що квартира у м. Нетішин ОСОБА_2А продана за 15 тисяч доларів США, а в м. Шепетівка спірна квартира нею куплена за 8 тисяч доларів США. Вказані обставини не викликають у суду сумніву в зв'язку з відповідністю їх фактичним обставинам, не заперечуються відповідачами за зустрічним позовом.

За змістом ч.1 ст. 60 СК України на праві спільної сумісної власності дружині та чоловікові належить лише майно, набуте подружжям за час шлюбу.

Аналізуючи нававедні докази суд приходить до висновку, що квартира АДРЕСА_3 придбана за особисті кошти ОСОБА_2, така квартира придбана останньою після розірвання шлюбу з ОСОБА_4, тому є її особистою, приватною власністю, якою вона на власний розсуд, без будь чиєї згоди мала право розпорядитися, що й зробила, відчуживши її за договором дарування 21.07.2017 року своїй матері ОСОБА_1

Таким чином підстави для визнання спірної квартири такою, що придбана за спільні кошти подружжя ОСОБА_4 і ОСОБА_2 відсутні, в зв'язку з чим ця та всі похідні вимоги за зустрічним позовом задоволені бути не можуть.

Крім того, суд звертає увагу, що ОСОБА_4, достовірно знаючи, що спірна квартира придбана ОСОБА_2 після розірвання з ним шлюбу, ставить вимогу про визнання її спільною сумісною власністю подружжя, що суперечить вимогам ч. 1 ст. 60 СК України, згідно яких спільною сумісною власністю подружжя є майно, яке набуте подружжям за час шлюбу.

Суд відхиляє пояснення свідків позивача за зустрічним позовом ОСОБА_10 та ОСОБА_11, які є відповідно рідними братом і сестрою ОСОБА_4, про купівлю квартири у м. Нетішин за спільні кошти подружжя ОСОБА_4 та Т.А., оскільки такі спростовуються даними свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 30.04.2004 року, в якому зазначено, що квартира АДРЕСА_8 належала спадкодавцю ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу від 26.10.2000 року, який ОСОБА_4 не оспорюється, а факт належності цієї квартири його тестю ОСОБА_5 ним визнаний в судовому засіданні.

В той же час свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ствердили суду, що квартира у м. Нетішин була продана ОСОБА_2 після розірвання шлюбу з ОСОБА_4 за 15 тисяч доларів США, а в м. Шепетівка спірна квартира була куплена ОСОБА_2 за 8 тисяч долірв США.

За наведених обставин у зустрічному позові суд знаходить відмовити.

Вирішуючи питання судових витрат суд виходить з наступного.

В силу ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки вимоги позивача за первісним позов ОСОБА_1 підлягають до задоволення повністю, а в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 суд відмовляє, сплачений ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 640грн. слід стягнути на її користь з ОСОБА_4

Відповідно до ч. 2 та ч. 4 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Для надання професійної правничої домоги ОСОБА_1 31 липня 2017 року, а ОСОБА_2 11 листопада 2017 року уклали договори з адвокатом ОСОБА_3, на виконання яких по квитанціях за №189 та № 208 сплатили відповідно по 6000грн. кожна. Крім того, на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу надано попередній їх опис та розрахунок.

Виходячи з наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, кількості позовних вимог по кожному з позовів, складності та часу розгляду справи, кількості допитаних свідків, суд знаходить заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу домогу співмірними з наданими адвокатом послугами та виконаними роботами, в зв'язку з чим такі витрати підлягають стягненню з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у понесених кожною розмірі.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 137, 141, 263-265, 273 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про виселення - задовольнити.

Виселити ОСОБА_4 з квартири АДРЕСА_9.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 640 грн. судового збору та 6000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, а всього 6640грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 6000грн. витрат на професійну правничу допомогу.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_1, про визнання недійсним договору дарування квартири, скасування реєстрації права власності на квартиру, визнання квартири спільною сумісною власністю, визнання права власності на 1/2 частину квартири відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення в апеляційний суд Хмельницької області через Шепетівський міськрайонний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складене 30 березня 2018 року.

Позивач: ОСОБА_1, місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_4, місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_2.

Відповідач: ОСОБА_2, проживаюча ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_3.

Головуючий: Босюк В.А.