Справа №463/5561/17
Провадження №4-с/463/12/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2018 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Леньо С. І.

з участю секретаря Станько Р.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за скаргою Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», заінтересовані особи Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, ОСОБА_1 про визнання незаконною та скасування постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження, -

в с т а н о в и в:

Скаржник ПАТ «УкрСиббанк» звернувся до суду зі скаргою, в якій просить визнати неправомірною та незаконною постанову державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Львівській області Зубик О.І. від 26.10.2017р. ВП № 47331695 про закінчення виконавчого провадження та скасувати цю постанову.

В обґрунтування скарги покликався на те, що у ВПВР УДВС ГТУЮ у Львівській області знаходиться на виконанні виконавчий документ № 2/463/203/14, виданий Личаківським районним судом м. Львова 06.02.2015р. про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 33 826,73 доларів США, пені в розмірі 28 367,63 грн. та 3654 грн. судового збору. В процесі здійснення виконавчих дій державним виконавцем 20.10.2016р. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Така постанова скасована ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 01.02.2017р., внаслідок чого виконавче провадження підлягало відновленню державним виконавцем. З метою предявлення виконавчого документа до виконання банк звернувся до Личаківського районного суду м. Львова з запитом щодо отримання виконавчого листа, однак згідно відповіді, такий виконавчий документ в матеріалах справи відсутній. В заяві про відновлення виконавчого провадження банк надав копію відповіді суду про відсутність виконавчого документа в матеріалах справи та одночасно просив звернутись до суду з заявою про видачу його дублікату. Однак, з заявою про видачу виконавчого документа державний виконавець не звертався, а натомість, 26.10.2017р. виніс оскаржувану постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 13. Ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у звязку з тим, що після відновлення виконавчого провадження виконавчий документ не був предявлений до виконання у строки, визначені в ст. 41 цього Закону. Оскільки втрата виконавчого документа відбулась не з вини ПАТ «УкрСиббанк», а в заяві про відновлення виконавчого провадження стягувач просив звернутись до суду з заявою про видачу його дубіката, вважать оскаржувану постанову незаконною та просять її скасувати.

В судове засідання скаржник не зявився, хоча про дату, місце та час розгляду скарги повідомлений належним чином. Скерував до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Вимоги скарги підтримує в повному обсязі.

Державний виконавець ВПВР УДВС ГТУЮ у Львівській області Зубик О.І., рішення якого оскаржується в судове засідання не зявився, хоча про дату, місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки не повідомив. Попередньо, скерував до суду письмові заперечення проти скарги, в яких вказує, що виконавчий документ не був предявлений до виконання у строки, визначені ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження», що тягне за собою закінчення виконавчого провадження. Натомість, в матеріалах виконавчого провадження наявне рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, згідно з яким виконавчий документ отримано Личаківським районним судом м. Львова. Тому, в задоволенні скарги просить відмовити.

Заінтересована особа боржник у виконавчому провадженні ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась, хоча про дату, місце та час розгляду справи повідомлялась належним чином, причин неявки не повідомила.

Враховуючи обсяг зібраних доказів, суд вважає можливим розглянути скаргу без участі заінтересованих осіб.

Дослідивши матеріали справи, матеріали цивільної справи № 2/463/203/14, суд приходить до висновку, що така підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

В судовому засіданні встановлено, що на примусовому виконанні у ВПВР УДВС ГТУЮ у Львівській області знаходиться на виконанні виконавчий документ № 2/463/203/14, виданий Личаківським районним судом м. Львова 06.02.2015р. про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 33 826,73 доларів США, пені в розмірі 28 367,63 грн. та 3654 грн. судового збору.

Постановою державного виконавця від 20.10.2016р. виконавче провадження закінчено, однак ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 01.02.2017р. (а.с.5), яка набрала законної сили, таку постанову скасовано.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення. У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобовязані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження предявити його до виконання.

На виконання вимог зазначеної норми, після отримання відповідної заяви стягувача (а.с.9) від 16.05.2017р., державним виконавцем винесено постанову про відновлення виконавчого провадження від 29.05.2017р. (а.с.10).

Незважаючи на це, постановою державного виконавця від 26.10.2017р. виконавче провадження закінчено на підставі п. 13 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у звязку з непредявленням виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 41 цього Закону.

У п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обовязковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб), відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини право на виконання рішення, яке виніс суд, є невідємною частиною «права на суд», а ефективний захист сторони у справі, а отже, і відновлення справедливості, передбачає зобовязання адміністративних органів виконувати рішення (наприклад, пункт 40 рішення від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції»).

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Крім того, згідно п. 10 ч. 3 цієї статті, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, в тому числі із заявою (поданням) про видачу дубліката виконавчого документа.

Як вбачається зі змісту заяви від 16.05.2017р. про відновлення виконавчого провадження, яка подавалась державному виконавцю після скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 20.10.2016р., в такій з посиланням на відповідь Личаківського районного суду м. Львова від 03.05.2017р. зазначено, що в матеріалах цивільної справи відсутній оригінал виконавчого документа, який повинен був повернутись до суду після винесення постанови від 20.10.2016р. Копія такої відповіді долучена стягувачем до цієї заяви та одночасно, запропоновано звернутись до суду з заявою про видачу дубліката виконавчого документа.

В ході розгляду даної скарги судом досліджено матеріали цивільної справи № 2/463/203/14, в результаті чого також встановлено відсутність в такій оригіналу виконавчого документа.

Вказане свідчить про те, що оригінал виконавчого документа втрачений, про що не міг не знати державний виконавець при винесенні постанови про відновлення виконавчого провадження.

Враховуючи, що виконавчий документ втрачено під час пересилки після винесення незаконної постанови про закінчення виконавчого провадження, саме державний виконавець, будучи обізнаним про втрату виконавчого документу на виконання вимог ч. 1, п. 10 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» зобовязаний був звернутись до суду з заявою про видачу його дубліката, адже після відновлення виконавчого провадження державний виконавець не здійснив необхідних заходів щодо примусового виконання рішення.

Оскільки таких дій державним виконавцем вчинено не було, оскаржувана постанова не може залишатись в силі та підлягає скасуванню, а скарга відповідно, задоволенню.

При цьому, таких висновків суду не спростовує та обставина, що державним виконавцем долучено копію рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.26), оскільки таке повідомлення жодним чином не підтверджує того, що до суду направлявся саме оригінал виконавчого документа в справі № 2/463/203/14.

В такому випадку, відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України слід зобовязати державного виконавця Зубик О.І. або іншу посадову особу, до компетенції якої належить вирішення питання про усунення порушення прав чи свобод заявника усунути порушення прав заявника, зокрема, відповідно до п. 10 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» звернутись до суду з заявою про видачу дубліката виконавчого документа.

Крім того, відповідно до ст. 453 ЦПК України, слід розяснити державному виконавцю, що про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, відповідний орган державної виконавчої служби, приватний виконавець повідомляють суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 260, 447, 450, 451, 453 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

у х в а л и в:

Скаргу задовольнити.

Визнати неправомірною постанову про закінчення виконавчого провадження від 26.10.2017р. ВП № 47331695 старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_2

Постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_2 ВП № 47331695 від 26.10.2017р. про закінчення виконавчого провадження скасувати.

Зобовязати старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_2 або іншу посадову особу Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, до компетенції якої належить вирішення питання про усунення порушення прав чи свобод заявника звернутись до суду з заявою про видачу дубліката виконавчого документа 2/463/203/14, про що повідомити суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня одержання копії ухвали.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст. ст. 354, 355, пп.15.5 п. 15 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Суддя: Леньо С. І.