Справа № 183/6644/17
№ 2/183/1227/18
07 березня 2018 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючої судді Сороки О.В.,
при секретарі Шевченко О.С.,
розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Відділ реєстрації та обліку громадян виконавчого комітету Новомосковської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_3.
В обґрунтування свого позову ОСОБА_1 зазначає, що на підставі ордеру № 44 серії Б від 01.02.2002 року, виданого у відповідності до рішення виконавчого комітету Новомосковської міської ради № 16 від 10.01.2002 року, їй на їх сім'ю з чотирьох чоловік (позивач, та її діти - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2.) виділено двокімнатну квартиру АДРЕСА_3 Відповідач по справі ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, являється сином позивача і на даний час зареєстрований у вищезазначеній квартирі. Між тим, восени 2008 року відповідач виїхав до Російської Федерації для спільного фактичного проживання з ОСОБА_5, з якою 17.01.2009 року зареєстрував шлюб, і більше до м. Новомосковська не повертався. З того часу ОСОБА_2 залишився проживати в м. Ульяновську РФ, точна адреса позивачу не відома. Вже більше десяти років відповідач за спірною адресою не проживає, але добровільно знятися з реєстрації відмовляється, оскільки не хоче приїздити до м. Новомосковська.
Отже, весь цей час позивач несе обов'язок по сплаті комунальних послуг, у неї відсутня можливість сплачувати комунальні платежі за осіб, які фактично не проживають у її квартирі, оскільки сама являється пенсіонеркою, що ставить її у скрутне матеріальне становище, а також у зв'язку з пропискою відповідача у неї постійно виникають труднощі з оформлення субсидії. Таким чином, ОСОБА_1 зазначає, що відповідач без поважних причин не проживаючи в квартирі АДРЕСА_3 понад шість місяців, втратив право користування зазначеним жилим приміщенням, з підстав, визначених ст.ст. 71,72 ЖК України.
Представник позивача ОСОБА_6 в судове засідання не з'явилася, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності, згідно якої позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з'явився, вважається таким, що повідомлений належним чином, оскільки судові повістки направлялись за місцем реєстрації, тому у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд з погодження позивача, провів заочний розгляд справи.
Згідно з ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.
Суд, дослідивши докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку.
Відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року місце проживання фізичної особи в Україні підлягає реєстрації. Підставою для реєстрації місця проживання заявника може бути ордер на житло, свідоцтво про право власності на житло, договір оренди житла, тощо); у разі відсутності зазначених документів згода власника/співвласників житла або їх уповноважених органів, наймача та членів його сім'ї на реєстрацію місця проживання заявника.
Суду надано копію ордеру на жиле приміщення НОМЕР_1, виданого виконавчим комітетом Новомосковської міської ради 01 лютого 2002 року, у відповідності до якого ОСОБА_1 на сім'ю із 4 чоловік надано право займати жиле приміщення за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 18).
Згідно зі ст. 7 Закону зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою).
Основним законодавчим актом у сфері регулювання житлових відносин є Конституція України та Житловий кодекс України, прийнятий у 1983 році. (далі - ЖК України).
17 липня 1997 року Україна ратифікувала римську Конвенцію про захист прав і основних свобод людини 1950 року (далі - Конвенцію), а також Перший протокол та протоколи №№ 2, 4, 7 та 11 до цієї Конвенції. Певна увага приділена у Конвенції правам людини, що пов'язані з житлом. Так, п. 1 ст. 8 Конвенції встановлює, що кожна людина має право на повагу до її житла. Цим правом закріплена недоторканність житла, яка проголошена також ст. 30 Конституції України. Відповідно до цього ніхто не може перешкоджати особі у законному володінні, користуванні чи розпорядженні своїм житлом, а будь-які порушення цих повноважень захищаються у встановленому законом порядку.
Судом по справі встановлено, що у житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_3 зареєстровано 3 особи, а саме ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4 (а.с. 16).
Відповідно до акту № 7877 від 13 грудня 2017 року, складеного комісією в складі старшого інспектора відділу реєстрації та обліку громадян виконавчого комітету Новомосковської міської ради Кінаш В.В., за участі мешканців квартир АДРЕСА_4, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в квартирі АДРЕСА_3 не проживає з 2009 року (а.с.15).
Згідно ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Тут же, в ст. 71 ЖК України, вказаний перелік обставин, визнаних поважними причинами, при яких житлове приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців.
У відповідності до п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 12.04.85 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.
Оцінивши зібрані у справі докази і з'ясувавши обставини спору, суд вважає, що відповідач без поважних причин не проживає в спірній квартирі більше шести місяців.
Поважних причин, передбачених ст. 71 ЖК України, при яких житлове приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців, судом не встановлено. Оскільки відповідач в спірній квартирі не проживає більше шести місяців без поважних причин, його слід визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою № 13 в будинку № 19 по вул. Паланочній (колишня Комсомольська) в м. Новомосковськ Дніпропетровської області.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 4, 12,76,81,89, 223, 263, 265,280 ЦПК України, ст.ст. 71, 72 ЦК України, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_3.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Сорока О.В.