АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/928/18 Номер провадження 22-ц/786/769/18Головуючий у 1-й інстанції Бугрій В. М. Доповідач ап. інст. Кривчун Т. О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області у складі:

Головуючого: судді Кривчун Т.О.

Суддів: Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.

розглянула у судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 13 лютого 2018 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до Управління державної міграційної служби України у Полтавській області, зацікавлена особа: ОСОБА_3, про примусове зобов'язання щодо надання громадянства України неповнолітній дитині.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 13 лютого 2018 року у відкритті провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Управління державної міграційної служби України у Полтавській області, зацікавлена особа: ОСОБА_3, про примусове зобов'язання щодо надання громадянства України неповнолітній дитині, відмовлено.

Роз'яснено позивачу право на звернення до Полтавського окружного адміністративного суду в порядку адміністративного судочинства.

З цією ухвалою не погодилась ОСОБА_2, яка в поданій апеляційній скарзі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу від 13.02.2018 року скасувати, а справу направити до місцевого суду для продовження розгляду по суті позовних вимог.

На думку апелянта, дана справа підсудна саме Октябрському районному суду м. Полтави, оскільки даний позов подано в порядку ст.4 ЦПК, з метою захисту оспорюваних, невизнаних прав і інтересів дитини позивача.

Вважає неправильним посилання судді районного суду на п.1 ч.1 ст.19 КАСУ, оскільки, на думку апелянта, ця справа відноситься до юрисдикції загальних судів.

Як убачається з матеріалів справи, ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 07.03.2018 було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 13 лютого 2018 року та ухвалою колегії суддів апеляційного суду Полтавської області від 16.03.2018 року дану справу було призначено до розгляду на 10 год. 00 хв. 28.03.2018 року.

16.03.2018 року сторонам по справі було направлено судові повістки-повідомлення про призначення даної справи до розгляду за адресами для листування, які зазначені в апеляційній скарзі. Так, згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення дана повістка-повідомлення отримана, зокрема, ОСОБА_2, 18.03.2018 року.

В подальшому, 27.03.2018 року позивачем ОСОБА_2 було подано до суду апеляційної інстанції заяву про відкладення розгляду даної справи у зв'язку з її хворобою. При цьому жодних доказів на підтвердження вказаних обставин до заяви додано не було.

Згідно п.п.4,6,7 ч.2 ст.43 ЦПК України учасники справи зобов'язані: подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов'язки, визначені законом або судом.

Відповідно до ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Статтею 372 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

За змістом ч.1 ст.371 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів із дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження, а апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції - протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Враховуючи вищевикладене, з огляду на те, що судова повістка була отримана позивачем завчасно, а до заяви про відкладення розгляду справи ОСОБА_2 не додано, як того вимагають положення ст.ст.43,44 ЦПК України, жодних доказів на підтвердження дійсності її хвороби, суд не може визнати наведені в ній причини поважними.

Відповідно до наведеного, з метою недопущення порушення процесуальних строків розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що не з'явилися у судове засідання.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали місцевого суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи, у лютому 2018 року ОСОБА_2 звернулася до місцевого суду з вказаним позовом до відповідача, в якому прохала: визнати дії Управління державної міграційної служби України у Полтавській області про відмову у наданні громадянства України ОСОБА_3 неправомірними; зобов'язати Управління державної міграційної служби України у Полтавській області оформити документи про набуття громадянства України ОСОБА_3; вирішити питання судових витрат (а.с.2-4).

В подальшому, як зазначено вище, 13.02.2018 року судом постановлена оскаржувана ухвала (а.с.23).

При постановленні оскаржуваної ухвали місцевий суд виходив із того, що, враховуючи суб'єктний склад учасників справи, характер правовідносин, що склались між ними, даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, та має бути вирішений адміністративним судом, внаслідок чого у відкритті провадження по даній справі було відмовлено.

Такий висновок суду відповідає встановленим по справі обставинам та ґрунтується на законі, виходячи з наступного.

Стаття 186 ЦПК України встановлює підстави відмови у відкритті провадження у справі. Згідно п.1 ч.1 даної норми, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно із ч.1 ст.6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

У відповідності до ч.1 ст.19 ЦПК України загальні суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до п.3 постанови пленуму Вищого адміністративного Суду України "Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів» від 20.05.2013 року №8 , вирішуючи питання про віднесення норми до публічного права, а спору до публічно-правового, суди повинні враховувати загальнотеоретичні та законодавчі критерії. Зокрема, за змістом пункту 1 частини першої статті 3 КАС України у публічно-правовому спорі, як правило, хоча б однією стороною є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Суди повинні звертати увагу на те, що спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб'єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій.

Для цілей і завдань адміністративного судочинства владну управлінську функцію необхідно розуміти як діяльність усіх суб'єктів владних повноважень з виконання покладених на нихКонституцією чи законами України завдань.

Відповідно до п.1 Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року №360 «Про затвердження Положення про Державну міграційну службу України» Державна міграційна служба України (ДМС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

Таким чином, Державна міграційна служба, до структури якої входить Управління державної міграційної служби України у Полтавській області, є органом державної влади, уповноваженим на здійснення реалізації державної політики у сферах міграції (імміграції та еміграції).

При цьому зі змісту позовних вимог вбачається, що ОСОБА_2 прохала визнати дії відповідача про відмову у наданні громадянства України неправомірними, зобов'язати останніх оформити документи про набуття громадянства України, тобто предметом даних позовних вимог є саме захист прав, свобод та інтересів позивача від неправомірних, на її думку, дій відповідача, вчинених при виконанні Управлінням державної міграційної служби України у Полтавській області покладених на нього владних управлінських функції на основі законодавства.

Сторонами у даному спорі є фізична особа та суб'єкт владних повноважень - Управління державної міграційної служби України у Полтавській області, при цьому здійснюється оскарження бездіяльності та зобов'язання вчинити дії.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду стосовно того, що заявлені позивачем вимоги не можуть бути розглянуті в порядку цивільного судочинства, оскільки, враховуючи суб'єктний склад учасників справи, характер спірних правовідносин, предмет та підстави позову, даний позов підлягає розгляду за правилами КАС України, адміністративним судом.

Сукупність вищезазначених обставин, аналіз та оцінка доводів позовної заяви та апеляційної скарги дають підстави для висновку, що місцевим судом було правомірно відмовлено у відкритті провадження по даній справі.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що дана справа підсудна саме Октябрському районному суду м. Полтави, оскільки даний позов подано в порядку ст.4 ЦПК, з метою захисту оспорюваних, невизнаних прав і інтересів дитини позивача, є безпідставним, оскільки зі змісту позову вбачається, що в ньому оскаржується бездіяльність суб'єкта владних повноважень - Управління державної міграційної служби України у Полтавській області, при здійсненні ним владних, управлінських функції на основі законодавства України.

Інші доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду також не спростовують та не ґрунтуються на нормах права, а тому судом до уваги не приймаються.

Колегія суддів вважає, що за наведених вище обставин оскаржувану ухвалу суду постановлено з додержанням вимог закону, а тому підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

Керуючись ст.ст.368, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, - залишити без задоволення.

Ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 13 лютого 2018 року, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ: /підпис/ Т.О. Кривчун

СУДДІ: /підпис/ Ю.В. Дряниця

/підпис/ Л.І. Пилипчук

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області Т.О. Кривчун