Справа № 405/1699/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2018 року Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі

головуючої судді: Шевченко І.М.

при секретарі : Фришко А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Повного товариства «Ломбард «Країна чудес», третя особа: ОСОБА_3 про визнання недійсним договору іпотеки № 0006-05/14 Д1 від 08.05.2014 року,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась в суд з позовом, в якому просила визнати договір іпотеки № 0006-05.14 Ді від 08.05.2014 року, посвідченого між ОСОБА_2 і Повним товариством «Ломбард «Країна чудес» ТОВ «Аеробізнес» і Компанія» 08.05.2014 р. р. 455 в особі головного бухгалтера ОСОБА_4 недійсним; вилучити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про іпотеку № 553769 від 08.05.2014 р. щодо буд. 20 по пров. Сухомлинському у м. Кропивницькому і обтяження.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вона є донькою і спадкоємцем померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5. Спадщину, що відкрилась після смерті батька вона прийняла шляхом постійного проживання зі спадкодавцем на день відкриття спадщини протягом шести місяців і протягом цього строку не заявляла про відмови від спадщини, а тому, договір іпотеки, що укладений 08.05.2014 року її матір'ю позивачки ОСОБА_2 з відповідачем без її згоди позивачки та згоди сестри - ОСОБА_3, яка також є донькою і спадкоємицею ОСОБА_5, є таким, що суперечить ст. 6 Закону України «Про іпотеку», ст. 321, 369 ЦК України, ст. 41, 92 Конституції України, що є підставою для визнання його недійсним.

Посилаючись на викладене, та норми діючого законодавства просить задовольнити позов.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити. В судове засідання, призначене на 21.03.208 року, представник позивача не з»явилась, про час та місце слухання справи повідомлена, позивач надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 та третя особа ОСОБА_6 в судове за сідання не з»явились, про час та місце слухання справи повідомлялись, причини неявки суду не сповістили.

Представник відповідача - ПТ «Ломбард «Країна чудес» проти позову заперечив; представником відповідача надані письмові заперечення в яких вказується, що на дату укладення спірного договору 08.05.2014 р. єдиним власником переданого в іпотеку нерухомого майна згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно була ОСОБА_2; права інших осіб на нерухоме майно у Державному реєстрі не зареєстровані. На думку ПТ «Ломбард «Країна чудес» позивачкою не доведено належними та допустимими доказами факту прийняття спадщини шляхом постійного провадження з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, вивчивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 08.05.2014 року між ОСОБА_2 (Іпотекодавець) та ПТ «Ломбард «Країна чудес» (Іпотекодержатель), в забезпечення виконання Іпотекодавцем зобов'язань, які виникають з Договору про надання фінансового кредиту № 0006-05.14/ФК від 08.05.2014 року, було укладено Договір іпотеки № 0006-05.14/ДІ, який посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Стоєвою Г.Ф. і зареєстрований в реєстрі за № 445. Предметом іпотеки за вказаним Договором іпотеки є житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (пункт 3.1 договору). Відповідно до п. 3.2 Договору іпотеки від 08.05.2014 року передане в іпотеку нерухоме майно належить Іпотекодавцю на праві власності згідно Свідоцтва про право власності, виданого Кіровоградським виконкомом міської ради 24.06.2003 року № 231.

Державну реєстрацію права власності на предмет іпотеки зареєстровано за Іпотекодавцем в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 02.08.2013 року Державним реєстратором - приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Стоєвою Г.Ф., що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 02.08.2013 року за індексним номером 7483218, згідно якого: номер запису про право власності - 1991269; реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна - 01.

Дослідженим у судовому засіданні Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 02.08.2013 року підтверджуються відомості, зазначені у п. 3.2 Договору іпотеки, зокрема, що єдиним власником переданого в іпотеку нерухомого майна на дату формування витягу була ОСОБА_2.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості Державного реєстру прав вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки їх не скасовано у порядку, передбаченому цим Законом. Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, зареєстрованих у Державному реєстрі прав, вчиняються на підставі відомостей, що містяться в цьому реєстрі.

Сторони не надали суду доказів скасування, станом на дату укладення спірного Договору іпотеки від 08.05.2014 року, відомостей Державного реєстру прав щодо власників житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами у АДРЕСА_1, таким чином відомості про те, що єдиним власником переданого в іпотеку нерухомого майна на дату укладення спірного договору є ОСОБА_8 - вважаються достовірними, а вчинення Договору іпотеки на підставі таких відомостей здійснено правомірно.

Надаючи оцінку доводам позивача, що вона прийняла спадщину, яка відкрилась після смерті її батька ОСОБА_5, суд виходить з наступного: свідоцтвом про народження НОМЕР_1 підтверджується, що позивач - ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_5 і ОСОБА_2.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_2 і після його смерті відкрилась спадщина.

Відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а ч. 3 цієї статті визначає, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Частиною 1 ст. 1269 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Матеріалами спадкової справи № 41/2009 Кіровоградської міської державної нотаріальної контори № 1 підтверджено, що заяву про прийняття спадщини за законом ОСОБА_1 подала лише 04.04.2017 року, тобто більш ніж через вісім років після відкриття спадщини. До цього часу, єдиною особою що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_5 була ОСОБА_2, заява якої про прийняття спадщини надійшла до Першої кіровоградської нотаріальної контори 22.01.2009 року за № 50.

Відповідно до листа Кіровоградської міської державної нотаріальної контори № 1 від 04.04.2017 року за вих. № 413/02-14 адресованого ОСОБА_1 на її усне звернення, заяву про прийняття спадщини прийнято за письмовою згодою ОСОБА_2, у відповідності до ч. 2 ст. 1272 ЦК України.

Частиною 2 статті 1272 ЦК України встановлено, що за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Прийняття позивачем спадщини 04.04.2017 року в порядку ч. 2 ст. 1272 ЦК України за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину засвідчує, що строк прийняття спадщини ОСОБА_1 був пропущений, а спадщина не була нею прийнята до цього часу.

Суд також враховує, що 08.05.2014 року, у день укладення спірного Договору іпотеки, ОСОБА_1 особисто підписала та подала нотаріусу Стоєвій Г.Ф. заяву (в реєстрі за № 443, 444), якою повідомила, що спадщину, яка залишилася після смерті батька ОСОБА_5 не приймала, і в подальшому не буде звертатися до суду для поновлення строку для прийняття спадщини.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що станом на дату укладення спірного Договору іпотеки від 08.05.2014 року майнове право ОСОБА_1 на прийняття спадщини не було реалізовано.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Підстави для визнання недійсним Договору іпотеки від 08.05.2014 року відсутні, оскільки в момент його вчинення порушення вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу не встановлено, а жодні права позивачки на момент його укладення не зачіпались.

Суд не приймає до уваги доводи ОСОБА_1 про те, що на час відкриття спадщини вона проживала разом із спадкодавцем і вважається такою, що прийняла спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки встановлені вище обставини засвідчують зворотне. Крім того, суд враховує, що згідно відміток у паспорті позивача про реєстрацію місця проживання, місце проживання ОСОБА_1 у АДРЕСА_1 зареєстровано з 20.02.2005 року по 26.08.2005 року.

З 09.09.2005 року по 31.01.2014 року місце проживання ОСОБА_1 зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2, що вказує на те, що на дату відкриття спадщини (ІНФОРМАЦІЯ_1) позивачка разом із спадкодавцем не проживала.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України (в редакції, що діяла станом на дату відкриття спадщини) місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Місце проживання відрізняється від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. Зважаючи на період часу, протягом якого ОСОБА_1 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (8 років і майже 5 місяців) - є всі підстави вважати, що постійне місце проживання позивачки на дату відкриття спадщини було відмінним від місця проживання спадкодавця.

Суд критично оцінює довідку голови квартального комітету від 20.03.2017 року за вих. № 151 ОСОБА_9 про реєстрацію позивачки ОСОБА_1 у м. Кіровограді по пр. Сухомлинського, 20 з 2005 року та проживання за цією адресою до дати зняття з реєстрації 25.08.2008 року, оскільки зазначені в цій довідці відомості суперечать даним про дати і місце реєстрації у паспорті позивачки.

Суд не надає оцінку доводам позивача відносно прав її сестри, третьої особи у даній справі ОСОБА_1, оскільки останньою самостійних вимог не заявлено, а позивачка не є особою, уповноваженою звертатись до суду в інтересах іншої особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З огляду на викладене та відсутність порушених прав позивачки ОСОБА_1 у зв'язку з укладенням між ОСОБА_2 та ПТ «Ломбард «Країна чудес» Договору іпотеки 08.05.2014 року, суд приходить до висновку, що у задоволенні вимоги про визнання такого договору недійсним слід відмовити.

Оскільки вимога про вилучення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про іпотеку № 553769 від 08.05.2014 року є похідною від вимоги про визнання недійсним Договору іпотеки від 08.05.2014 року - суд відмовляє у задоволенні і цієї вимоги.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд відносить судові витрати по даній справі за рахунок позивача.

Керуючись ст. ст. ст.ст. 7, 12, 17, 18, 76, 141, 259, 263-265 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_1 вікторії вікторівни, Повного товариства «Ломбард «Країна чудес», третя особа: ОСОБА_3 про визнання недійсним договору іпотеки № 0006-05/14 Д1 від 08.05.2014 року - відмовити.

Судові витрати по справі віднести за рахунок позивача.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Ленінського районного

суду м. Кіровограда І. М. Шевченко