Справа № 367/2377/17 Головуючий у І інстанції Карабаза Н. Ф.
Провадження № 22-ц/780/1073/18 Доповідач у 2 інстанції Савченко С. І.
Категорія 42 29.03.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

29 березня 2018 року м.Київ

Апеляційний суд Київської області у складі колегії судів судової палати у цивільних справах: судді-доповідача Савченка С.І., суддів Верланова С.М., Іванової І.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 27 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування витрат на поліпшення спільного майна, -

в с т а н о в и в:

У квітні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним вище позовом, який мотивував тим, що йому належить 1/3 частина будинку по АДРЕСА_1, яку він успадкував за заповітом у 2015 році після смерті ОСОБА_5 та отримав свідоцтво про право на спадщину. Іншими співвласниками даного будинку є відповідачі ОСОБА_4 і ОСОБА_3 у рівних частинах по 1/3 кожний.

Вказував, що із 22 січня 2016 року він в даному будинку не проживає у зв'язку із неправомірними діями попередньої власниці 1/3 частини будинку ОСОБА_6 та її поплічників. За його заявою про скоєння кримінального правопорушення стосовно нього самого та його майна Ірпінським МВ поліції ГУ Національної поліції в Київській області було порушене кримінальне провадження № 0000269, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 січня 2016 року за ч. 2 ст. 296 КК України.

Зазначав, що, проживаючи на законних підставах та будучи зареєстрованим АДРЕСА_1, він був змушений за власні кошти замінити газове обладнання, оскільки наявне в будинку було аварійно небезпечне та майже прийшло в непридатність. Всього на придбання газового та водонагрівального обладнання ним витрачено грошові кошти в сумі 16486 грн. Крім того, згідно акту надання послуг № 25 від 04 листопада 2015 року за встановлення газового та водонагрівального обладнання він сплатив 4600 грн. Загальна вартість придбаного обладнання та послуг за його встановлення складає 21086 грн. Станом на даний час в будинку по АДРЕСА_1 мешкають відповідачі ОСОБА_3 і ОСОБА_4, які без його згоди користуються встановленим газовим та водонагрівним обладнанням. У зв'язку із наведеним просив стягнути з кожного із відповідачів як співвласників 1/3 частини будинку на його користь грошові кошти за користування встановленим газовим та водонагрівальним обладнанням в сумі 7028 грн з кожного, стягнути солідарно із відповідачів судовий збір.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 27 листопада 2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким його вимоги задоволити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права. Скарга мотивована тим, що судом не було прийнято до уваги витяг з реєстру прав власності, який підтверджує право власності відповідачів по 1/3 частині на спірний будинок по АДРЕСА_1. Будинок на даний час не розділений між співвласниками в натурі і не встановлений порядок користування ділянкою.

Відповідачі, які отримали копію ухвали про відкриття провадження, відзив на апеляційну скаргу до суду не подали.

Згідно ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки в даній справі ціна позову становить 14056 грн., що менше ста розмірів прожиткового мінімуму, і дана справа не відноситься до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження,апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції послався на його необгрунтованість. При цьому суд виходив з того, що позивачем не надано доказів згоди інших співвласників на установку водонагрівального обладнання, як і взагалі не надано доказів необхідності його встановлення.

Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Спірні правовідносини щодо здійснення спільної часткової власності врегульовано Цивільним кодексом України.

Згідно ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.356 ЦК власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно ст.358 ЦК право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Згідно ст.357 ЦК співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна (ч.3). Поліпшення спільного майна, які можна відокремити, є власністю того з співвласників, який їх зробив, якщо інше не встановлено домовленістю співвласників (ч.5).

Згідно ст.360 ЦК співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що будь-які витрати на поліпшення спільного майна, зроблені одним із співвласників, мають бути погоджені із іншими співвласниками.

Крім того, такі витрати одного із співвласників мають бути викликані нагальною потребою, викликаною необхідністю утримання і збереження спільного майна.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 є власником 1/3 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 23 січня 2017 року державним нотаріусом Ірпінської міської державної нотаріальної контори.

Відповідачам належить кожному по 1/3 частині житлового будинку по АДРЕСА_1. Зокрема ОСОБА_3 належить 1/3 частина будинку відповідно до договору купівлі-продажу від 06 квітня 2016 року, а відповідачу ОСОБА_4 - відповідно до договору дарування від 18 листопада 2016 року, що стверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

У вересні-листопаді 2015 року було придбано газове обладнання вартістю 16486 грн., яке на замовлення ОСОБА_2 було встановлено у будинку по АДРЕСА_1, що стверджується актом надання послуг № 25 від 04 листопада 2015 року, згідно якого вартість послуг становить 4600 грн.

Також, судом встановлено, що позивач не надав як доказів щодо згоди інших співвласників на заміну наявного в будинку газового обладнання, так і доказів про крайню потребу у встановленні даного обладнання.

Беручи до уваги те, що здійснення позивачем ОСОБА_2 вказаних робіт по придбанню і встановленню газового та водонагрівального обладнання були проведені останнім без згоди відповідачів та за відсутності доказів крайньої потреби у цьому, висновок суде першої інстанції про недоведеність позовних вимог щодо стягнення вартості ремонтних робіт є законним та обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не було прийнято до уваги витяг з реєстру прав власності, який підтверджує, що відповідачі є співвласниками будинку по 1/3 частині кожний, необгрунтовані і спростовуються матеріалами справи, з яких вбачається, що позивач додав вказаний витяг лише до апеляційної скарги. Під час розгляду справи він даного витягу не надавав, а відтак суд не мав можливості дати йому оцінку. Проте дана обставина не призвела до невірного вирішення справи судом першої інстанції.

Доводи скаржника про те, що на даний час будинок не розділений між співвласниками в натурі і не встановлений порядок користування ділянкою, взагалі не стосуються предмета спору і не спростовують висновків суду про відмову у позові.

Інших доводів щодо незаконності рішення апеляційна скарга (фактично з дотриманням тексту та абзаців повністю повторює позовну заяву) не містить.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а тому визнає дане рішення законним та обґрунтованим.

Підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення колегія суддів не вбачає.

Згідно ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах (ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, визначених у п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.259, 374, 375, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 27 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: