АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2018 року апеляційний суд міста Києва в складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Українець Л.Д., Шебуєва В.А.,

секретар Горбачова І.В.,

за участю:

позивача ОСОБА_3,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 07 грудня 2017 року про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 07.12.2018 задоволено заяву відповідача ОСОБА_4. про скасування заходів забезпечення позову. Скасовано заходи забезпечення позову вжиті ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 17.10.2016 та скасовано заходи забезпечення позову вжиті ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 20.04.2017 в частині накладення арешту на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1, площею 0,0189 га з цільовим призначенням для ведення підсобного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Безуглівка, що належить ОСОБА_4 на праві приватної власності (Т.2, а.с. 18, 19).

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить ухвалу скасувати та постановити нову про відмову у задоволенні заяви. Вважає висновок суду про скасування вжитих заходів забезпечення позову необґрунтованим і передчасним, оскільки заявлено позов майнового характеру, справа по суті не розглянута, а надана відповідачем грошова оцінка земельної ділянки, яка залишилась під арештом значно завищена, про що свідчать наявні у справі докази, в тому числі й рецензія на наданий відповідачем висновок оцінки (Т.2, а.с. 57-63).

Ухвалами апеляційного суду м. Києва від 06.02.2018 і від 20.02.2018 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду (Т.2, а.с. 87, 92).

Насамперед, слід зазначити, що Указом Президента України № 452/2017 від 29.12.2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано апеляційний суд міста Києва та утворено Київський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Київську область і місто Київ, з місцезнаходженням у місті Києві.

У відповідності до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Пунктом 8 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції, яка діє з 15.12.2017) передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У зв'язку з викладеним справа підлягає розгляду апеляційним судом міста Києва.

В судовому засіданні позивач підтримав апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за відомою суду адресою. Також про обізнаність відповідача про час та місце розгляду справи свідчить факт ознайомлення ним з матеріалами справи в суді апеляційної інстанції, що підтверджується його заявою та відповідною розпискою про ознайомлення з матеріалами справи (Т.2, а.с. 94). В день розгляду справи о 9 год. 48 хв. особисто відповідачем через канцелярію суду подана заява про відкладення розгляду справи у зв'язку погіршенням стану здоров'я. До заяви додано довідку сімейного лікаря, з якої вбачається, що відповідачу у зв'язку з гіпертонічною хворобою рекомендовано спостереження в умовах кардіологічного відділення.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши думку позивача, визнав за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, оскільки його неявка, за викладених вище обставин, не перешкоджає апеляційному розгляду справи. При цьому, слід зазначити, що відповідач мав можливість забезпечити участь представника у розгляді справи, про причини неявки якого суд не повідомив. Більш того, надана відповідачем довідка сімейного лікаря не свідчить про перебування його на лікуванні в умовах стаціонару, що б унеможливлювало його явку в судове засідання. Також, суд апеляційної інстанції враховує той факт, що відповідач в день розгляду справи особисто з'явився до суду для подання заяви, проте в судове засідання не з'явився.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Задовольняючи заяву відповідача та частково скасовуючи вжиті заходи забезпечення позову суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для забезпечення позову, які раніше були застосовані, оскільки вартість земельної ділянки, яка залишається під арештом є співмірною з заявленими позовними вимогами, а відтак інше майно, яке належить відповідачу слід звільнити з-під арешту.

Суд апеляційної інстанції не може погодитись з таким висновком суду, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що у серпні 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики у розмірі 609 591,79 грн. (Т.1, а.с. 2-6).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 12.09.2016 відкрито провадження у справі (Т.1, а.с. 14).

21.09.2016 позивачка звернулася до суду з заявою про забезпечення позову, якій просила з метою забезпечення позову накласти арешт на майно, що належить відповідачу, а саме:

- земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_2, площею 0,2506 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1;

- земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_1, площею 0,0189 га з цільовим призначенням для ведення підсобного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1;

- автомобіль CHRYSLER VOYAGER, д.н.з НОМЕР_3, 2006 р.в. (Т.1, а.с. 17-19).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 17.10.2016 заяву задоволено частково - накладено арешт на земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_2, площею 0,2506 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та на автомобіль CHRYSLER VOYAGER, д.н.з НОМЕР_3, 2006 р.в. (Т.1, а.с. 30, 31).

В заяві від 20.04.2017 позивачем збільшено позовні вимоги до 808 794,64 грн. (Т.1, а.с. 103).

20.04.2017 позивач звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просив також накласти арешт на земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_4, площею 3,4216 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за адресою: Полтавська область, Чорнухинський район, Чорнухинська селищна рада, а також на земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_1, площею 0,0189 га з цільовим призначенням для ведення підсобного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Безуглівка (Т.1, а.с. 97, 98).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 20.04.2017 заяву задоволено - накладено арешт на земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_4, площею 3,4216 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за адресою: Полтавська область, Чорнухинський район, Чорнухинська селищна рада та на земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_1, площею 0,0189 га з цільовим призначенням для ведення підсобного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Безуглівка, що належать на праві приватної власності ОСОБА_4 (Т.1, а.с. 107, 108).

Заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 08.06.2017 позов задоволено - стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 заборгованість за договорами позики від 14.10.2015, 20.12.2015, 28.03.2016 у розмірі 23 038 доларів США та 1 000 Євро, проценти у розмірі 4 955,41 доларів США та 144,85 Євро, три відсотки річних у розмірі 881 долар США та 29 Євро, а всього 28 874,41 доларів США та 1 173,85 Євро. Також з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 стягнуто судовий збір у розмірі 7 485,61 грн. (Т.1, а.с. 123-125).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 18.10.2017 задоволено заяву ОСОБА_4 про скасування заочного рішення. Заочне рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 08.06.2017 скасовано, а справу призначено до розгляду в загальному порядку на 24.01.2018 (Т.1, а.с. 205, 206).

23.11.2017 ОСОБА_4 звернувся до суду з заявою, в якій просив:

- скасувати заходи забезпечення позову вжиті ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 17.10.2016, якою накладено арешт на земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_2, площею 0,2506 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та на автомобіль CHRYSLER VOYAGER, д.н.з НОМЕР_3, 2006 р.в.;

- скасувати заходи забезпечення позову вжиті ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 20.04.2017, зокрема зняти арешт з земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_1, площею 0,0189 га з цільовим призначенням для ведення підсобного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Безуглівка.

В обґрунтування заяви вказував, що судом, за заявою позивача, накладено арешт на три земельні ділянки та на автомобіль, проте лише одна земельна ділянка (кадастровий номер НОМЕР_4, площею 3,4216 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за адресою: Полтавська область, Чорнухинський район, Чорнухинська селищна рада) має ринкову вартість 850 000 грн., або в еквіваленті по курсу НБУ станом на 24.10.2017 - 31 982,90 доларів США, що підтверджується висновком оцінювача. Відтак вказуючи на не співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, просив заяву задовольнити (Т.1, а.с. 225-227).

Суд першої інстанції погодився з доводами викладеними в заяві відповідача та частково скасував вжиті заходи забезпечення позову, залишивши арешт лише на одній земельній ділянці (кадастровий номер НОМЕР_4, площею 3,4216 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за адресою: Полтавська область, Чорнухинський район, Чорнухинська селищна рада), а інше майно звільнив з-під арешту.

Відповідно до вимог частин 1-3 ст. 151 ЦПК України (яка була чинною на час постановлення оскаржуваної ухвали), суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Пункт 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України (яка була чинною на час постановлення оскаржуваної ухвали) передбачає, що позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Крім того, ч. 3 ст. 152 ЦПК України (яка була чинною на час постановлення оскаржуваної ухвали) імперативно встановлює, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору, реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду та відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Частинами 3, 5, 6 ст. 154 ЦПК України (яка була чинною на час постановлення оскаржуваної ухвали) передбачено, що заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу. Питання про скасування заходів забезпечення позову вирішується в судовому засіданні з повідомленням осіб, які беруть участь у справі. Неявка цих осіб не перешкоджає розгляду питання про скасування заходів забезпечення позову. Якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову.

Слід зазначити, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Встановлено, що справа по суті не розглянута.

Скасовуючи заходи забезпечення позову та беручи до уваги наданий відповідачем звіт про оцінку однієї земельної ділянки, суд першої інстанції залишив поза увагою доводи позивача про те, що у договорі оренди землі від 20.03.2017, який укладений між відповідачем та ТОВ «Чорнухинський край», нормативна грошова оцінка цієї земельної ділянки станом на 01.01.2017 становила 105 185,00 грн. Також, судом залишено поза увагою той факт, що на земельну ділянку, яка залишилась під арештом, враховуючи її цільове призначення, в силу вимог п. 15 Перехідних положень Земельного кодексу України, не може бути звернуто стягнення, а відтак залишення її під арештом не є дієвим заходом забезпечення позову в розуміння вимог процесуального закону.

Отже, суд першої інстанції не встановивши дійсну ринкову вартість майна належного відповідачу на яке накладено арешт з метою забезпечення виконання рішення суду та залишивши поза увагою факт неможливості звернення стягнення на таку земельну ділянку (у випадку задоволення позову), передчасно, до вирішення справи по суті, скасував вжиті заходи забезпечення позову.

Таким чином, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши відповідні норми процесуального права, врахувавши зміст (розмір) позовних вимог, дані про особу відповідача та належність йому майна, колегія суддів приходить до висновку про відсутність передбачених законом підстав для скасування вжитих заходів забезпечення даного позову.

При цьому, слід наголосити, що накладення арешту на майно відповідача, як захід забезпечення пред'явленого позову, має тимчасовий характер і останній не позбавлений можливості використовувати належне йому майно.

Частиною 1 ст. 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволення заяви відповідача про скасування заходів забезпечення позову.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 371, 372, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 07 грудня 2017 року про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики - скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_4 про скасування заходів забезпечення позову - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді Л.Д. Українець

В.А.Шебуєва

Повний текст постанови складений 15 березня 2018 року.