Постанова

Іменем України

28 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 2-7357/11

провадження № 61-4830св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І. (суддя-доповідач), Крата В. І., Курило В. П.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

відповідач - ОСОБА_4,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 квітня 2016 року у складі судді Козлова С. П.,

встановив:

У листопаді 2011 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про зобов'язання укласти договір оренди квартири АДРЕСА_1 на умовах, що визначені попереднім договором оренди від 10 вересня 2011 року, а також про визнання за ним права власності на цю квартиру без прийняття в експлуатацію, що складається з приміщень: на третьому поверсі поз. 1-6, І, ІІ; на антресольному поверсі поз. 7; горище поз. ІІІ, IV, всього по квартирі № 4 загальна площа 328,9 кв. м, (житлова площа 42,2 кв. м). Свої вимоги обґрунтовував тим, що між ним та відповідачем було укладено попередній договір оренди вищевказаної квартири, відповідно до умов якого він зобов'язався оформити всі необхідні документи для оренди та передати їй квартиру в строк до 20 вересня 2011 року, а остання зобов'язалася оплачувати вартість оренди в розмірі 2 тис. грн щомісяця з урахуванням індексу інфляції, оформити договір оренди після надання ним усіх необхідних документів. Основний договір оренди мав бути укладений строком на 5 років. Однак цей правочин не був укладений у зв'язку з ухиленням відповідача від виконання його умов та заперечення нею наявності у позивача права власності на спірну квартиру.

Рішенням Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 02 грудня 2011 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано за ОСОБА_3 право власності на квартиру № 4 без прийняття в експлуатацію, розташовану в житловому будинку літ. А-3 на АДРЕСА_1, що складається з приміщень: на третьому поверсі поз. 1-6, І,ІІ; на антресольному поверсі поз. 7; горище поз. ІІІ, IV; всього по квартирі № 4 загальна площа 328,9 кв. м, (житлова площа 42,2 кв. м). В іншій частині позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Рішення місцевого суду мотивоване тим, що попередній договір оренди зазначеної квартири не був нотаріально посвідчений, тому він є нікчемним, і визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Визнаючи за позивачем право власності на спірне майно, суд виходив із того, що квартира АДРЕСА_1 з усіма її складовими частинами, зокрема, з добудованим антресольним поверхом та приєднаним горищем, є прийнятою до експлуатації та не потребує проведення іншого дослідження готовності до експлуатації - прийняття до експлуатації, в тому числі складання актів прийняття до експлуатації.

У лютому 2016 року ОСОБА_5 оскаржив рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 квітня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 02 грудня 2011 року повернуто заявнику.

Апеляційний суд вказав, що рішенням суду першої інстанції питання про права та обов'язки заявника не вирішувалося.

У травні 2016 року до суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга ОСОБА_5, у якій він просить скасувати ухвалу апеляційного суду про повернення його апеляційної скарги, посилаючись на порушення норм процесуального права, та направити справу до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження. Вважає, що рішенням суду першої інстанції вирішено питання про його права.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів». Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 08 лютого 2018 року справу № 2-7357/11 призначено до судового розгляду.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до договору дарування від 26 липня 2006 року, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_3, останньому була подарована квартира № 4 за адресою: АДРЕСА_1.

У подальшому ОСОБА_3 виконав самовільне переобладнання цієї квартири шляхом приєднання частини місць загального користування, а саме горища, та добудови антресольного поверху.

Рішенням Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 30 квітня 2008 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Бабушкінської районної ради в місті Дніпропетровську за позивачем було визнано право власності на квартиру № 4, розташовану на третьому поверсі, що складається: 1 - кладова, загальною площею 1,4 кв. м, 2 - коридор, загальною площею 13,4 кв. м, 3 - кухня, загальною площею 17,4 кв. м, 4 - житлова , площею 20,0 кв. м, 5 - санвузол, загальною площею 13,7 кв. м, 6 - житлова , площею 18,2 кв. м, І - балкон, загальною площею 1,3 кв. м, ІІ - лоджія, загальною площею 3,5 кв. м, на антресольному поверсі: 7 - житлова, загальною площею 4,0 кв. м, горище: ІІІ - горище, загальною площею 129,0 кв. м, ІV - горище, загальною площею 107,0 кв. м, на АДРЕСА_1 без додаткових актів введення в експлуатацію.

Однак на момент звернення до суду з цим позовом право власності за ОСОБА_3 на підставі зазначеного рішення не зареєстровано.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково позов, дійшов висновку про необхідність визнання за позивачем права власності на квартиру з урахуванням самовільно добудованих горища та антресольного поверху.

ОСОБА_5 оскаржив рішення місцевого суду в апеляційному порядку, посилаючись на те, що фактично суд вирішив питання про його права та обов'язки, оскільки він є власником квартири № 6, а ОСОБА_3 - квартири АДРЕСА_1. Зазначена у цьому рішенні суду квартира включає в себе і частину належної йому квартири, що порушує його право власності. Цей факт також був встановлений рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про визнання права власності.

Повертаючи апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції виходив із того, що апеляційна скарга подана особою, яка не має передбаченого статтею 292 ЦПК України (у редакції на момент перегляду справи апеляційним судом) права на апеляційне оскарження, оскільки суд першої інстанції не вирішував питання про права та обов'язки ОСОБА_5

Проте такі висновки суду апеляційної інстанції є передчасними.

Відповідно до частини першої статті 292 ЦПК України у редакції, чинній на момент перегляду справи апеляційним судом, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Згідно з пунктом 8 частини третьої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Конституційний Суд України у Рішенні від 11 грудня 2007 року № 11-рп/2007 зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

Зміст статті 292 ЦПК України у редакції, чинній на момент перегляду справи апеляційним судом, свідчить про те, що право на апеляційне оскарження мають особи, які не брали участі у справі, проте ухвалене судове рішення завдає їм шкоди, що виражається у несприятливих для них наслідках, і обмежує їх права.

У справі, про перегляд якої в апеляційному порядку порушував питання заявник, предметом спору є квартира позивача, до складу якої увійшли приміщення, що відносяться до квартири ОСОБА_5

Повертаючи апеляційну скаргу, апеляційний суд зазначених доводів апеляційної скарги належним чином у достатній мірі не перевірив та дійшов передчасного висновку про відсутність у заявника права на апеляційне оскарження, що призвело до обмеження реалізації його права на апеляційне оскарження судового рішення.

Таким чином, апеляційним судом були допущені порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому судове рішення апеляційного суду підлягає скасуванню з передачею справи до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Керуючись статтями 141, 400, 416, 417 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

постановив:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 квітня 2016 року скасувати, справу передати до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

З моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції ухвала Апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 квітня 2016 року, що скасована судом касаційної інстанції, втрачає законну силу та подальшому виконанню не підлягає.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська

Судді:Н. О. Антоненко В. І. Журавель

В. І. Крат

В. П. Курило