Справа № 450/2939/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Мусієвський В.Є.
Провадження № 22-ц/783/6021/17 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2018 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої: Крайник Н. П.

суддів: Мельничук О. Я., Савуляка Р. В.

при секретарі: Фейір К. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 14 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Поршнянської сільської ради Пустосмитівського району Львівської області про визнання наказу недійсним та розподіл земельної ділянки, -

в с т а н о в и л а:

22.11.2016 року ОСОБА_2 звернулася з позовом до ОСОБА_3, Поршнянської сільської ради Пустосмитівського району, в якому просила визнати недійсним наказ радгоспу «Перемога» від 20.02.1979 року №38, провести між сторонами розподіл земельної ділянки по 1/2 частині у відповідності до їх часток будинковолодіння в с.Підсадки, Пустомитівського району Львівської області. В обгрунтування позовних вимог покликалася на те, що сторони по справі є співвласниками будинку АДРЕСА_1. За будинком закріплено земельну ділянку площею 0,07 га. Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 18 листопада 2014 року у поділі земельної ділянки відмовлено. Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 19 травня 2015 року апеляційну скаргу позивачки відхилено, рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 18 листопада 2014 року залишено без змін. Відповідно до чинного законодавства, земельна ділянка підлягає поділу між сторонами відповідно до належних їм ідеальних часток у будинковолодінні, тобто за кожним із співвласників будинку повинно бути закріплено по ? частині земельної ділянки, що становить 350 м.кв. Апеляційний суд у своїй ухвалі зазначив, що згідно Наказу радгоспу «Перемога» -Львівського спеціалізованого тресту овочево-молочних радгоспів від 20.02.1979 року №38, за ОСОБА_3 перезакріплено 0,06 га земельної ділянки біля будинку в с.Підсадки Пустомитівського району Львівської області. Земельна ділянка пл. 0,07 га призначена для обслуговування мжитлового будинку та введення підсобного господарства. Згідно ст. 53 ЗК УРСР земельна ділянка не входила в землекористування радгоспу і не була призначена для сільськогосподарського виробництва. Станом на час видання Наказу присадибна ділянка носила статус колгоспного двору, а тому у радгоспу не було жодних правових підстав вчиняти, проводити перезакріплення земельної ділянки. ЗК УРСР не передбачає перезакріплення земельних ділянок і таке перезакріплення радгоспами є незаконним. Спори між членами колгоспного двору вирішуються у відповідності до ЦК у редакції 1963 року. У відповідності до ст.77 ЗК УРСР надання присадибних земельних ділянок працівникам радгоспів провадиться на основі рішення адміністрації радгоспів, а не на підставі т.зв. згаданого Наказу, який прийнято одноособово та незаконно. Вважає, що Наказ як форма юридичного акту, який, як правило, носить індивідуальний характер, не може застосовуватись до згаданих спірних правовідносин.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 28 березня 2016 року по справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 01 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третьої особи - Поршнянської сільської ради Пустомитівського району Львівської області про визнання недійсним наказу вирішено апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, рішення Пустомитівського району Львівської області від 01 грудня 2015 року скасувано та ухвалено нове рішення, яким в позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третьої особи - Поршнянської сільської ради Пустомитівського району Львівської області про визнання недійсним наказу відмовлено. В даний час ТзОВ «Солонківське» припинило свою діяльність. Рішенням Поршнянської сільської ради Пустомитівського району Львівської області №191 від 23.09.2016 року затверджено протокол засідання постійної комісії Поршнянської сільської ради від 15.09.2016 року з питань регулювання земельних відносин, з якого вбачається, що земельна ділянка підлягає поділу у відповідності до положень ст.120 ЗК України відповідно до ідеальних часток у будинковолодінні.

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2

Вважає його незаконним, необгрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Зазначає, що сторони по справі є співвласниками будинку АДРЕСА_1. Відмовляючи у задоволенні позову, районним судом не враховано, що за будинком закріплено земельну ділянку площею 0,07 га. Вважає, що відповідно до чинного законодавства земельна ділянка підлягає поділу між сторонами у відповідності до ідеальних часток у будинковолодінні, тобто за кожним із співвласників будинку повинно бути закріплено по 350 м.кв. земельної ділянки, тобто по 1/2 частині земельної ділянки. Зазначає, що згідно наказу радгоспу «Перемога» - Львівського спеціалізованого тресту овочево-молочних радгоспів від 20.02.1979 року №38, за відповідачем - ОСОБА_3 перезакріплено 0,06 га земельної ділянки біля будинку в с.Підсадки Пустомитівського району Львівської області. Земельна ділянка пл. 0,07 га призначена для обслуговування мжитлового будинку та введення підсобного господарства. Згідно ст. 53 ЗК УРСР земельна ділянка не входила в землекористування радгоспу і не була призначена для сільськогосподарського виробництва. Станом на час видання наказу про перезакріплення земельної ділянки № 38 від 20.02.1979 року присадибна ділянка носила статус колгоспного двору, а тому у радгоспу не було жодних правових підстав вчиняти, проводити перезакріплення земельної ділянки. ЗК УРСР не передбачає перезакріплення земельних ділянок і таке перезакріплення радгоспами є незаконним. Спори між членами колгоспного двору вирішуються у відповідності до ЦК у редакції 1963 року. У відповідності до ст.77 ЗК УРСР надання присадибних земельних ділянок працівникам радгоспів провадиться на основі рішення адміністрації радгоспів, а не на підставі наказу. Зазначає, що оспорюваний наказ не відповідає формі наказу, оскільки не скріплений печаткою, прийнятий одноособову, а тому має бути визнаний судом недійсним.

Вважає помилковим висновок суду про те, що межі спірної ділянки не визначені, місце розташування не встановлено, а цільове призначення не вказано. Межі спірної земельної ділянки встановлені Висновком експерта від 13.08.2014 року, а цільовим призначенням такої є обслуговування житлового будинку. Вважає, що наказом радгоспу «Перемога» - Львівського спеціалізованого тресту овочево-молочних радгоспів від 20.02.1979 року №38 порушено її право на встановлення порядку користування земельною ділянкою відповідно до частки у будинку.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

В судовому засіданні апелянт ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_4 скаргу підтримали, дали пояснення, аналогічні доводам скарги, просили таку задоволити, рішення суду скасувати та постановити нове рішення по суті позовних вимог.

Представники відповідача ОСОБА_5 та ОСОБА_6 проти скарги заперечили та пояснили, що будинковолодіння АДРЕСА_1 перейшло у власність сторін в порядку спадкування. На час спадкування, спадкове майно знаходилося на земельній ділянці розміром 0,07 га (за давнішою документацією - 0,06 га), розташованій за теперішньою адресою АДРЕСА_1, яка у склад спадщини не входила. Після смерті матері, право користування цією земельною ділянкою було передано ОСОБА_3 згідно з наказом директора Радгоспу «Перемога» Львівського спеціалізованого тресту овочево-молочних радгоспів №38 від 20.02.1979 року. З цього моменту та по сьогодні він користується вказаною земельною ділянкою. Просили у задоволенні скарги відмовити, рішення суду залишити без змін.

Представник Поршнянської сільської ради Пустомитівського району Львівської області в судове засідання не з'явився, хоча був належним чинм повідомлений про час та місце розгляду справи, тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи у його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи в межах доводів скарги та позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.10.1979 року, виданого державним нотаріусом Пустомитівської державної нотаріальної контори ОСОБА_7, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у рівних частках по 1/2 успадкували житловий будинок АДРЕСА_1 після смерті їхньої матері ОСОБА_8

Свідоцтвом на право особистої власності на жилий будинок від 07.04.1995 року, виданим Поршнянською сільською радою Пустомитівського району Львівської області підтверджено право власності ОСОБА_2 на житловий будинок АДРЕСА_1. Факт зміни адреси підтверджено довідкою №468 від 17.09.2013 року, виданою Поршнянською сільською радою Пустомитівського району Львівської області.

Матеріалами справи встановлено, що рішенням Апеляційного суду Львівської області від 28.03.2016 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третьої особи - Поршнянської сільської ради Пустомитівського району Львівської області про визнання недійсним наказу № 38 від 20 лютого 1979 року радгоспу «Перемога» Львівського спеціалізованого тресту овочево-молочних радгоспів с. Солонка відмовлено з підстав пред»явлення позову до неналежного відповідача.

Із змісту вказаного рішення вбачається, що мотивами оскарження даного наказу було те, що позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 є співвласниками будинку АДРЕСА_1. За будинком закріплено земельну ділянку площею 0,07 га. Спірна земельна ділянка підлягає поділу між нею та відповідачем відповідно до ідеальних часток у будинковолодінні, тобто за кожним із співвласників будинку повинно бути закріплено по 1/2 частині, тобто по 350 кв.м. Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2, Апеляційний суд виходив з того, що згідно наказу радгоспу «Перемога» Львівського спеціалізованого тресту овочево-молочних радгоспів від 20.02.1979 року № 38, за ОСОБА_3 перезакріплено 0,06 га земельної ділянки біля будинку в с. Підсадки Пустомитівського району Львівської області. Земельна ділянка площею 0,07 га призначена для обслуговування житлового будинку та ведення підсобного господарства. Станом на час видання наказу присадибна ділянка носила статус колгоспного двору, а тому у радгоспу не було жодних правових підстав вчиняти, проводити перезакріплення земельної ділянки, оскільки відповідач на час видачі Наказу в радгоспі не працював та не перебував у жодних трудових відносинах з радгоспом, в селі не проживав. У відповідності до ст. 77 ЗК УРСР надання присадибних земельних ділянок працівникам радгоспів провадиться на основі рішення адміністрації радгоспів, а не на підставі Наказу.

Крім того, рішенням Апеляційного суду Львівської області від 28.03.2016 року встановлено, що накази по радгоспу «Перемога» з 21 березня 1959 року по 01 березня 1991 року знаходяться на зберіганні в архіві АТС ТзОВ «Солонківське», радгосп «Перемога» реорганізовано в колгосп «Солонківський» 01.03.1991 року по наказу № 22 від 01.03.1991 року, а колгосп «Солонківський» реорганізовано в АТС ТзОВ «Солонківське» 02.03.1998 року рішенням загальних зборів, протокол № 1 від 21.01.1998 року.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру Агроторгове селянське товариство з обмеженою відповідальністю «Солонківське» припинено та знято з обліку 26.01.2016 року. Таким чином судом встановлено відсутність правонаступника Агроторгового селянського товариства з обмеженою відповідальністю «Солонківське», а відтак і радгоспу «Перемога».

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2, районний суд виходив з того, що оспорюваним наказом жодних прав та інтересів позивача не порушено та наказ № 38 від 20 лютого 1979 року радгоспу «Перемога» Львівського спеціалізованого тресту овочево-молочних радгоспів с. Солонка, оригінал якого оглянуто в судовому засіданні, не відповідає формі наказу, а саме на ньому відсутня печатка радгоспу «Перемога», такий не створює жодних правових наслідків для сторін, а відтак підстави для визнання оспорюваного наказу недійсним відсутні.

Крім того, оскільки право власності на спірну земельну ділянку у сторін не виникло, провести реальний поділ такої між сторонами є неможливим, а позивач позовних вимог про визначення порядку користування земельною ділянкою не пре д»являла.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується повністю.

Доводи скарги правильних висновків суду не спростовують, підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 14 серпня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 30.03.2018 року.

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Мельничук О. Я.

Савуляк Р. В.