АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2018 року

м. Київ

справа №755/19281/17

провадження №22-ц/796/3281/2018

Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кравець В.А.,

суддів - Мазурик О.Ф., Махлай Л.Д.

учасники справи:

заявник - ТОВ «Вертон Технолоджі» в особі генерального директора ОСОБА_1

боржник - ОСОБА_2

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу заявника ТОВ «Вертон Технолоджі» в особі генерального директора ОСОБА_1

на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 11 січня 2018 року у складі судді Виниченко Л.М. ,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2017 року Генеральний директор ТОВ «Вертон Технолоджі» ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва із заявою про видачу судового наказу щодо стягнення з боржника ОСОБА_2 заборгованості за послуги з централізованого опалення.

Заява мотивована тим, що на підставі укладеного між заявником та боржником договору про надання послуг із централізованого опалення № 382/436 від 10 листопада 2016 року заявник надав відповідні послуги з опалення належного боржнику на праві власності житлового приміщення (квартири), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, проте, боржник взяті на себе зобов'язання із своєчасної оплати спожитих послуг не виконав. У зв'язку з цим, у ОСОБА_2 утворилась заборгованість перед ТОВ «Вертон Технолоджі».

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 11 січня 2018 року у видачі судового наказу відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, Генеральний директор ТОВ «Вертон Технолоджі» ОСОБА_1 в лютому 2018 року подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати ухвалу, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції та розподілити понесені заявником судові витрати за подання апеляційної скарги, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що оскаржувана ухвала постановлена із порушенням норм процесуального права.

Вважає, що, відповідно до частини 8 статті 28 ЦПК України, мав право звернутися із заявою про видачу судового наказу за місцем виконання договору про надання послуг з централізованого опалення, укладеного з боржником, саме до Дніпровського районного суду м. Києва, оскільки місцем виконання договору є АЖК «Лазурний блюз», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Зазначає, що вказане право заявника було залишено судом першої інстанції поза увагою і призвело до постановлення помилкової ухвали.

Боржник ОСОБА_2 не скористався своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направив.

Відповідно до п. 8 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017, ч. 6 ст. 147 та абз. 3 п. 3 Розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIIIАпеляційний суд м. Києва діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Київського апеляційного суду в апеляційному окрузі.

Згідно із частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до частини другої статті 369 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у видачі судового наказу, суд виходив з того, що отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи-боржника, а тому відповідно до частини 9 статті 165 ЦПК України суд відмовив у видачі судового наказу.

Висновок суду відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах закону.

Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (статті 55, 124), а статтею 18 Закону України від 7 липня 2010 року № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що суди загальної юрисдикції спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Суди мають враховувати, що забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як встановлено судом, генеральним директором ТОВ «Вертон Технолоджі» ОСОБА_1 в заяві про видачу судового наказу адресою боржника ОСОБА_2 зазначено: 02002, АДРЕСА_1.

Виходячи зі змісту частини 5 статті 165 ЦПК України у разі, якщо боржником в заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи-боржника.

Як убачається з матеріалів справи, судом було направлено запит до відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в м. Києві з метою отримання інформації про зареєстроване місце проживання/перебування боржника.

Згідно відповіді, наданої ВАДР ГУ ДМС України в м. Києві на запит суду від 05 січня 2018 року, ОСОБА_2 зареєстрованим по м. Києву не значиться.

Наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ.

Частиною першою статті 160 ЦПК України визначено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, яке видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

За змістом статті 162 ЦПК України, заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом, а отже, за загальним правилом, виходячи з вимог статті 27 ЦПК України заява подається до суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання або перебування фізичної особи чи за місцезнаходженням юридичної особи.

Стаття 162 ЦПК України не містить посилань щодо можливості подачі заяви про видачу судового наказу за правилами альтернативної чи виключної підсудності.

З огляду на зазначене, колегія суддів доходить висновку про те, що суд першої інстанції, установивши відсутність інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місця проживання (перебування) фізичної особи - боржника, вірно застосував положення частини дев'ятої статті 165 ЦПК України та правильно відмовив у видачі судового наказу.

Крім того, колегія суддів звертає увагу апелянта на те, що згідно частини першої статті 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення їх недоліків.

Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, а тому підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 367, 368, 369, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ТОВ «Вертон Технолоджі» в особі генерального директора ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 11 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: В.А. Кравець

Судді: О.Ф. Мазурик

Л.Д.Махлай