_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/2996/18
УХВАЛА

про розгляд заяви про забезпечення позову

30.03.2018 року Київський районний суд м. Одеси, від імені якого діє суддя Васильків Олена Василівна, розглянувши цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Одесаобленерго" в особі Південного РЕМ, третя особа - Відділ Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг в Одеській області, про стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

28.11.2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача, в якому просить на підставі ст. ст. 23, 1212, 1214 ЦК України та Закону України «Про захист прав споживачів» стягнути з ПАТ "Одесаобленерго" суму безпідставно набутих грошових коштів у розмірі 176,40 грн.; та моральну шкоду у розмірі 100 000,00 грн.

Ухвалою від 29.11.2017 року провадження у справі відкрито.

26.03.2018 року до суду надійшло клопотання позивача про забезпечення позову.

30.03.2018 року в перший робочий день після повернення з відрядження, судом оглянуто клопотання позивача і матеріали справи та встановлено наступне.

Суд зазначає, що забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Точне і неухильне додержання судом норм чинного законодавства України при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно ч. 2 до 149 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Згідно з ч. 5 ст. 153 ЦПК України, суд може залежно від обставин забезпечити позов повністю або частково.

Положеннями п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді про забезпечення позову» встановлено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Особа, яка подала заяву про забезпечення, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обовязковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими повязується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості досвідів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів із врахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності звязку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної заяви, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у звязку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими повязується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобовязання після предявлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладання договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобовязання тощо). Саме лише починання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що всупереч положень постанови №9 від 22.12.2006 року Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» на підтвердження своїх доводів, викладених у заяві про забезпечення позову, позивач не надав жодних доказів, зокрема щодо наявності підстав для ухилення відповідача від виконання рішення. Наведені в заяві про забезпечення позову доводи позивача є нічим не підтвердженими голослівними припущеннями.

Суд також враховує, що сума матеріальної шкоди, заявлена позивачем до стягнення, становить 176,40 грн., тобто є малозначною, а позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди у розмірі 100 000,00 грн. є похідними від вимог про відшкодування матеріальної шкоди.

У звязку із чим, суд не вбачає підстав для вжиття заходів забезпечення позову у справі.

Керуючись ст. ст. 149-153 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИЛА :

В задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, - вілмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом 15 днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До утворення апеляційних судів в апеляційних округах, апеляційна скарга подається протягом п'ятнадцяти днів з дня одержання копії цієї ухвали шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси.

Суддя Васильків О. В.