ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2018 року

м.Суми

Справа №583/3035/17

Номер провадження 22-ц/788/483/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Левченко Т. А. , Хвостика С. Г.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

представник позивача - ОСОБА_2,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Укрнафтогаз» в особі нафтогазовидобувного управління «Охтирканафтогаз»,

представник відповідача - Панова Лариса Петрівна,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 22 січня 2018 року в складі судді Сидоренка Р.В., ухваленого у м. Охтирка,

в с т а н о в и в:

Звернувшись до суду із позовом 03.11.2017 року, в якому після уточнення, ОСОБА_1 просив: визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не виплати йому одноразової грошової компенсації за шкоду, заподіяну здоров'ю як особі, яка стала інвалідом внаслідок Чорнобильської катастрофи, починаючи з 15.09.2017 року; зобов'язати відповідача виплатити йому шкоду, заподіяну здоров'ю як інваліду ІІ групи відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у розмірі 45 мінімальних заробітних плат, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати 960,00 грн. станом на момент виплати - 2011 рік.

Свої вимоги мотивує тим, що він є постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи. В 1995 році отримав 2 групу інвалідності. Листом Міністерства соціального забезпечення України від 16.12.1992 року № 02-3 надано роз'яснення стосовно виплати компенсації за шкоду, заподіяну здоров'ю особам, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи. Зокрема, зазначено, що виплата одноразової компенсації за шкоду, заподіяну здоров'ю особам, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи нараховується та виплачується працюючим громадянам - за місцем основної роботи (служби, навчання). На момент отримання інвалідності ОСОБА_1 працював в ПАТ «Укрнафта» НГВУ «Охтирканафтогаз», тому в вересні 2017 року звернувся до відповідача із заявою, в якій просив провести належні йому виплати грошової компенсації відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Листом від 25.09.2017 року позивачу надано відповідь на його заяву, згідно якої твердження ОСОБА_1 безпідставні, так як нормами вказаного закону, як в чинній редакції, так і в редакціях, які діяли раніше не передбачена виплата даної грошової компенсації працюючим громадянам за основним місцем роботи. З такою відмовою у виплаті грошової допомоги він не згодний, що і стало підставою звернення до суду із позовом.

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 22.01.2018 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про задоволення позову у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що суд безпідставно відмовив у задоволенні позову, оскільки відповідно до Закону України «Про використання ядерної енергії та радіаційної безпеки» громадяни, здоров'ю яких завдано шкоди використанням ядерної енергії мають право на її відшкодування у повному обсязі відповідно до законодавства. Так, ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачена виплата компенсації інвалідам ІІ групи у розмірі 45 мінімальних заробітних плат та покладено обов'язок такої виплати на роботодавця. Крім того, листом Міністерства соціального забезпечення України від 16.12.1992 року, який було приховано підприємством, роз'яснено порядок такої виплати. Зазначає, що на момент встановлення йому групи інвалідності він перебував у трудових відносинах з відповідачем, тому виплата покладається саме на дане підприємство.

У відзиві на апеляційну скаргу ПАТ «Укрнафтогаз» НГВУ «Охтирканафтогаз» просить відмовити у задоволенні скарги, а рішення залишити без змін. Вказує, що у період перебування у трудових відносин позивач з відповідною заявою про виплату компенсації до відповідача не звертався, а на даний час відсутній механізм компенсації державою підприємству понесених витрат на такі виплати, тому суд обґрунтовано відмовив у позові.

В судове засідання ОСОБА_5 та його представник не прибули, але про час та місце відбуття розгляду справи були повідомлені належним чином.

Представник відповідача проти скарги заперечив та просив рішення залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивач на час перебування у трудових правовідносинах із підприємством із відповідною заявою про виплату йому одноразової та щорічної грошової допомоги не звертався (таких доказів суду надано не було), а на момент звернення із підприємством у трудових відносинах не перебував і станом на час його звернення на підприємство законодавством обов'язок здійснення таких виплат покладений не був, а також на даний час відсутній визначений законом механізм відповідної компенсації державою підприємству понесених витрат на зазначені цілі, то у задоволенні позову слід відмовити.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду виходячи з на ступного.

Як вбачається із цивільної справи та встановлено судом першої інстанції, що з 17.07.1980 року по 27.09.2011 року ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з ПАТ «Укрнафта» в особі НГВУ «Охтирканафтогаз» та працював на посаді водія 1-го класу (а.с. 8).

18 грудня 1992 року ОСОБА_1 видано посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та громадянина, захворювання якого пов'язане з наслідками Чорнобильської катастрофи.

В подальшому, вищевказане посвідчення було перереєстроване та 27.02.1998 року управлінням соціального захисту населення ОСОБА_1 видано посвідчення, згідно якого останній є інвалідом 2 групи (а.с. 4, 5).

Як пояснював в судовому засіданні в суді першої інстанції ОСОБА_1, в 1992 році він отримав статус постраждалого від наслідків Чорнобильської катастрофи 1 категорії інвалід 3 групи, в 1995 році він отримав 2 групу інвалідності.

15.09.2017 року ОСОБА_1 звернувся до ПАТ «Укрнафта» із заявою, в якій просив виплатити йому одноразову компенсацію в розмірі, встановленому ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у зв'язку з інвалідністю ІІ групи як особі, який став інвалідом внаслідок Чорнобильської катастрофи - 45 мінімальних заробітних плат (а.с. 6).

Листом від 26.09.2017 року НГВУ «Охтирканафтогаз» ПАТ «Укрнафта» повідомило ОСОБА_1, що законних підстав для виплати підприємством одноразової компенсації за шкоду, заподіяну здоров'ю особам, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, не має, а тому його заява не підлягає задоволенню. Зазначили, що питання нарахування та виплати одноразової компенсації належить до компетенції органу з питань соціального захисту населення (а.с. 7).

Також, 18.09.2017 року ОСОБА_5 звертався до Управління соціального захисту населення Охтирської міської ради із заявою про виплату такої допомоги у розмірі 45 мінімальних заробітних плат та що йому повідомлено, що на час встановлення йому інвалідності 1992 року обов'язок такої виплати було покладено на роботодавця, а станом на 28.06.2017 року розмір такої виплати становить: інвалідам І групи - 379,30 грн., інвалідам ІІ групи - 284,40 грн., інвалідам ІІІ групи - 189,60 грн., тому відсутні підстави для виплати йому допомоги у заявленому розмірі (а.с. 17).

Підставами позовних вимог ОСОБА_5 є зобов'язання відповідача виплатити йому одноразову компенсацію у розмірі 45 мінімальних заробітних плат у зв'язку встановленням йому ІІ групи інвалідності внаслідок Чорнобильської катастрофи на час його перебування у трудових відносинах з ПАТ «Укрнафта» НГВУ «Охтирканафтогаз».

Відповідно до положень ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у редакції чинній на час встановлення позивачу ІІ групи інвалідності, одноразова компенсація особам, які стали інвалідами, та сім'ям, які втратили годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, виплачується в таких розмірах: інвалідам I групи - 60 мінімальних заробітних плат, але не менше 10 тисяч карбованців; інвалідам II групи - 45 мінімальних заробітних плат, але не менше 7 тисяч карбованців; інвалідам III групи - 30 мінімальних заробітних плат, але не менше 5 тисяч карбованців.

У разі встановлення інвалідності вищої групи інвалідам виплачується різниця у компенсаціях.

Виплата здійснюється з мінімальної заробітної плати, яка склалася на момент встановлення інвалідності чи втрати годувальника.

Відповідно до пунктів 3.1, 3.5 Положення про порядок надходження і використання коштів Фонду для здійснення заходів щодо ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та соціального захисту населення, затвердженого Наказ Міністерства України у справах захисту населення від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, Міністерства фінансів України від 02.12.1994 року № 184/121, що був чинний на час встановлення позивачу ІІ групи інвалідності, виплата допомоги і компенсацій, передбачених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», проводиться працюючим громадянам (у тому числі і працюючим пенсіонерам за умови подання ними довідки про неодержання пільг і компенсацій в органах, які виплачують пенсію) - підприємствами, установами, організаціями, військовими частинами, де громадяни працюють, навчаються або несуть службу.

Виплата громадянам допомоги і компенсацій проводиться з дня набуття права на них, але не раніше дня одержання посвідчення встановленого зразка або інших документів, що підтверджують статус постраждалих, на підставі письмової заяви. Письмова заява подається громадянином один раз на всі види компенсацій і допомоги.

Таким чином, виплата компенсації особам, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, на час встановлення позивачу ІІ групи інвалідності, проводилась підприємствами, установами, організаціями де вони працюють з дня набуття права на них, але не раніше дня одержання посвідчення встановленого зразка або інших документів, що підтверджують статус постраждалих, на підставі письмової заяви.

Як встановлено, з відповідною заявою про виплату такої компенсації ОСОБА_5 до ПАТ «Укрнафта» НГВУ «Охтирканафтогаз» у період перебування у трудових відносинах з підприємством, не звертався.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у редакції чинній на час звернення ОСОБА_5 із заявою до відповідача про виплату допомоги, одноразова компенсація виплачується учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали особами з інвалідністю внаслідок Чорнобильської катастрофи, учасникам ліквідації наслідків інших ядерних аварій, особам, які брали участь у ядерних випробуваннях, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, які стали особами з інвалідністю внаслідок відповідних ядерних аварій та випробувань, участі у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, дружинам (чоловікам), якщо та (той) не одружилися вдруге, померлих громадян, смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, участю у ліквідації наслідків інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, сім'ям, які втратили годувальника, та батькам померлого із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, дітям з інвалідністю, інвалідність яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою.

Компенсація та допомога, передбачені цією статтею, виплачуються в порядку та розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України.

Питання фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок державного бюджету.

Згідно з п. 2 Порядку виплати одноразової компенсації за шкоду, заподіяну внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій, ядерних випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та щорічної допомоги на оздоровлення деяким категоріям громадян, затвердженого Постановою КМУ від 26.10.2016 року № 760, одноразова компенсація та щорічна допомога виплачуються за рахунок коштів, передбачених у Державному бюджеті України на відповідний рік для соціального захисту громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, центрами з нарахування та здійснення соціальних виплат, структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних і районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - уповноважені органи) за місцем фактичного проживання (перебування) громадян.

Таким чином, на час звернення 15.09.2017 року ОСОБА_5 до ПАТ «Укрнафта» із заявою про виплату компенсації відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» обов'язок по виплаті такої компенсації було покладено на органи соціального захисту населення.

Доводи в апеляційній скарзі з приводу його перебування у трудових відносин з ПАТ"Укрнафта" на час визнання його інвалідом, не дають підстав для покладення на підприємство обов'язку виплати позивачу одноразову компенсацію, як особі, яка стали інвалідом внаслідок Чорнобильської катастрофи, бо застосується матеріальний закон який діє на час подання заяву про здійснення такої виплати.

Наведеними вище нормами матеріального закону, дійсно на підприємство покладалось зобов'язання оформлення документів та проведення таких виплат працюючим у них громадянам, з подальшим компенсуванням понесених фінансових витрат за рахунок державного бюджету.

На час подання позивачем такої заяви на підприємство, вже існує інший порядок виплати одноразової компенсації, передбачений ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», який покладає проведення такої виплати вже на місцеві органи соціального захисту населення.

У разі виникнення у позивача спору з суб'єктом владних повноважень з приводу невиплати одноразової компенсації, такий спір підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції всебічно і повно з'ясував обставини, що мають значення для справи, і доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-382, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 22 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 3 квітня 2018 року.

Головуючий - С.С. Ткачук

Судді: Т.А. Левченко

С.Г. Хвостик