Постанова

Іменем України

21 березня 2018 року

м. Київ

справа № 229/2960/17-ц

провадження № 61-2702 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), ГулькаБ. І., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Бета-Агро-інвест»,

представники позивача: Хайтов Павло Вячеславович, Груєнко Станіслав Леонідович, Кухарук Владислав Олександрович, Куракіна НаталіяАндріївна, Гненний Віталій Анатолійович,

відповідачі: ОСОБА_9, приватне підприємство «Ясинуватський хлібозавод»,

представник приватного підприємства «Ясинуватський хлібозавод» - Подколізний Василь Тихонович,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Бета-Агро-інвест» на рішення Дружківського міського суд Донецької області від 01 листопада 2017 року у складі судді Панової Т. Л. та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 12 грудня 2017 року у складі колегії суддів: Жданової В. С., Космачевської Т. В., Санікової О. С.,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2017 року товариство з обмеженою відповідальністю «Бета-Агро-інвест» (далі - ТОВ «Бета-Агро-інвест») звернулось до суду із позовом до ОСОБА_9, приватного підприємства «Ясинуватський хлібозавод» (далі - ПП «Ясинуватський хлібозавод») про визнання договору оренди недійсним та визнання права оренди на новий строк.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між ТОВ «Бета-Агро-інвест» та ОСОБА_9 укладено договір оренди земельної ділянки площею 7, 06 га, який 02 лютого 2010 року зареєстрований у Ясинуватському районному відділі Донецької регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при державному комітеті України по земельних ресурсах».

05 травня 2017 року ТОВ «Бета-Агро-інвест» стало відомо, що орендована ним земельна ділянка одночасно перебуває в оренді і у ПП «Ясинуватський хлібозавод», про що 09 листопада 2016 року здійснено державну реєстрацію договору оренди землі. Тобто на одну й ту ж саму земельну ділянку укладено два договори оренди, чим порушено права первісного орендаря - ТОВ «Бета-Агро-інвест».

Крім того, позивач зазначав, що ОСОБА_9 укладаючи договір оренди земельної ділянки з ПП «Ясинуватський хлібозавод» порушив його переважне право оренди земельної ділянки, оскільки за умовами первісного договору оренди земельна ділянка передається в оренду до 02 лютого 2020 року, тоді як за умовами оскаржуваного договору строк оренди встановлений до 2036 року.

Враховуючи вищевикладене, ТОВ «Бета-Агро-інвест» просило суд: визнати недійсним договір оренди земельної ділянки загальною площею 7, 06 га, кадастровий номер: НОМЕР_1, розташованої на території Красногорівської сільської ради Ясинуватського району Донецької області, що був укладений між ОСОБА_9 та ПП «Ясинуватський хлібозавод»; визнати за ТОВ «Бета-Агро-інвест» право оренди земельної ділянки загально площею 7, 06 га, кадастровий номер: НОМЕР_1, розташованої на території Красногорівської сільської ради Ясинуватського району Донецької області.

Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 01 листопада 2017 року позов ТОВ «Бета-Агро-інвест» до ОСОБА_9, ПП «Ясинуватський хлібозавод» задоволено частково.

Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки загальною площею 7, 06 га, кадастровий номер: НОМЕР_1, розташованої на території Красногорівської сільської ради Ясинуватського району Донецької області, укладеного 09 листопада 2016 року між ОСОБА_9 та ПП «Ясинуватський хлібозавод».

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідачі уклали договір оренди земельної ділянки з порушенням вимог статті 33 Закону України «Про оренду землі», статей 125, 126 ЗК України, статей 203, 215, 777 ЦК України, під час дії чинного договору оренди з позивачем, в якому передбачено його переважне право на продовження дії договору на новий строк.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині визнання за позивачем переважного права оренди спірної земельної ділянки, суд виходив із того, що така вимога є передчасною, оскільки попередній договір оренди земельної ділянки з позивачем є дійсним до 2 лютого 2020 року, а для продовження його дії законодавством встановлено виконання певних умов, які на даний час позивачем не дотримані.

Ухвалою апеляційного суду Донецької області від 12 грудня 2017 року апеляційну скаргу ТОВ «Бета-Агро-інвест» відхилено.

Рішення Дружківського міського суду Донецької області від 01 листопада 2017 року залишено без змін.

Погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, апеляційний суд виходив із того, що укладанням оспорюваного договору оренди під час чинності попереднього договору оренди порушено права ТОВ «Бета-Агро-інвест», як орендаря земельної ділянки, яке підлягає захисту у передбачений законом спосіб, а саме шляхом визнання цього договору оренди недійсним. Щодо вимоги позивача про визнання переважного права оренди земельної ділянки, то суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що переважне право на переукладання договору оренди земельної ділянки у позивача ще не виникло, оскільки укладений між ним та ОСОБА_9 договір оренди не припинив свою дію і є дійсним до 2 лютого 2020 року.

У касаційній скарзі ТОВ «Бета-Агро-інвест», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення в частині відмови у задоволенні позову скасувати й ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій невірно тлумачать положення статті 33 Закону України «Про оренду землі» і як наслідок дійшли помилкового висновку про те, що вимога ТОВ «Бета-Агро-інвест» про визнання за ним переважного права оренди спірної земельної ділянки є передчасною, оскільки попередній договір оренди земельної ділянки є дійсним до 2 лютого 2020 року, а для продовження його дії законодавством встановлено умови, які на даний час не дотримані. Між тим, такі умови ТОВ «Бета-Агро-інвест» були дотримані, а саме: земля знову передається в оренду, про що свідчить укладений між відповідачами оспорюваний договір; фактів неналежного виконання обов'язків попереднього орендаря судом не встановлено; до закінчення строку дії договору орендар повідомив орендодавця в установлені строки про намір скористатися переважним правом на укладання договору оренди на новий строк, до повідомлення було додано проект додаткової угоди. Таким чином процедура реалізації переважного права оренди була дотримана.

У березні 2018 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу від ОСОБА_9, в якому просив залишити оскаржувані судові рішення без змін, оскільки такі прийняті при всебічному та повному з'ясуванні обставин справи, ґрунтуються на правильному застосування норм чинного законодавства України.

У березні 2018 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу від ПП «Ясинуватський хлібозавод», в якому просило залишити оскаржувані законні судові рішення без змін, оскільки позивач невірно трактує положення Закону України «Про оренду землі».

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення суду першої інстанції та апеляційного суду ухвалені з додержанням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Положеннями частини першої статті 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до частини першої та третьої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою, та шостою статті 203 цього Кодексу.

Судами встановлено, що ОСОБА_9 є власником земельної ділянки площею 7, 59 га, яка розташована на території Красногорівської сільської ради Ясинуватського району, Донецької області. Цільове призначення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Між ОСОБА_9 та ТОВ «Бета-Агро-інвест» 02 лютого 2010 року укладено договір оренди земельної ділянки загальною площею 7, 06 га строком на 10 років з моменту його державної реєстрації, яка здійснена 02 лютого 2010 року.

Відповідно до пункту 8 вищевказаного договору оренди, після закінчення строку його дії орендар має переважне право на поновлення договору на новий строк; у цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 90 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити дію договору.

Пунктом 37 договору оренди встановлено, що дія договору припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено; придбання орендарем земельної ділянки у власність; викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; ліквідації юридичної особи орендаря.

09 листопада 2016 року ОСОБА_9 укладав договір оренди спірної земельної ділянки з ПП «Ясинуватський хлібозавод», речове право на яку зареєстроване в державному реєстрі прав 09 листопада 2016 року.

Таким чином, суди дійшли до правильного висновку про те, що укладенням оспорюваного договору оренди порушено права позивача, як орендаря земельної ділянки, які підлягають захисту шляхом визнання недійсним оспорюваного договору оренди.

Питання щодо переважного права на укладення договору оренди землі на новий строк регламентоване положеннями статті 33 Закону України «Про оренду землі», за змістом якої реалізація переважного права на поновлення договору оренди землі можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін.

Частиною першою статті 33 вказаного Закону України передбачено, що саме по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині визнання за ТОВ «Бета-Агро-Інвест» права оренди спірної земельної ділянки на новий строк, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, дійшов правильного висновку, що позивач не довів, що його переважне право оренди спірної земельної ділянки порушене, так як договір оренди, укладений між ним та орендодавцем, є дійсним до 2 лютого 2020 року, а фактично ставив питання про захист його права, яке може бути порушеним у майбутньому, після закінчення строку дії цього договору оренди землі.

Доводи касаційної скарги стосовно того, що уклавши оскаржуваний договір оренди земельної ділянки відповідачі не визнають та порушують переважне право позивача на оренду земельної ділянки, є безпідставними, оскільки договір оренди між ОСОБА_9 та ПП «Ясинуватський хлібозавод» розірвано сторонами за згодою сторін, а тому підстави для вирішення переважного права на оренду земельної ділянки, які визначені статтею 33 Закону України «Про оренду землі», не настали.

Інші доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу товариство з обмеженою відповідальністю «Бета-Агро-інвест» залишити без задоволення.

Рішення Дружківського міського суд Донецької області від 01 листопада 2017 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 12 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Д. Д. Луспеник

Б. І.Гулько

Ю. В.Черняк