Справа № 583/2927/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2018 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Сидоренка Р.В.,

за участю секретаря Зубатової І.В.,

заявника ОСОБА_1,

представника заявника ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду,

встановив:

Заочним рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 19.12.2017 року по справі №583/2927/17, позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено повністю. Витребувано у ОСОБА_1 та передано ОСОБА_4 автомобіль марки «ВАЗ -217030», 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, тип легковий седан В, номер шасі (кузова, рами) ХТА1483, чорного кольору, зареєстрований 12.08.2008 року на імя ОСОБА_4 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу ВМС 045834 видане Охтирським відділенням РЕР УДАІ УМВС України в Сумській області. Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір.

24 січня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаною заявою, в якій просить скасувати заочне рішення від 19.12.2017 року ухвалене Охтирським міськрайонним судом Сумської області по справі №583/2927/17 за цивільним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про витребування майна із чужого незаконного володіння; призначити справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. Заяву мотивує тим, що суд при винесенні рішення не взяв до уваги повідомлення від 18.12.2017 року, що з 21.12.2017 року він буде продовжувати лікуватися в ОКЛ Івано-Франківської області, в звязку з чим, не мав можливості прибути та представити докази в судове засідання. Також суд помилково зазначив, що сторони спільно проживали з листопада 2011 року та 28 грудня 2016 року без попередження та без отримання згоди цивільної дружини, заволодів автомобілем марки «ВАЗ-217030», 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2, та виїхав до смт. Лисець Тисменицького району Івано-Франківської області до своєї матері. Прохання повернути автомобіль як законному власнику проігнорував. Дане твердження могло бути спростовано показами свідків та письмовими доказами, про те, що даний автомобіль та інше майно перебувають у спільній сумісній власності. Факт добровільної передачі автомобіля 28.12.2016 року для поїздки в Івано-Франківську область для тривалого лікування можуть підтвердити, на той момент присутні ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Також те, що автомобіль знаходиться в спільній сумісній власності підтверджує тимчасовий реєстраційний талон виданий 12.08.2008 року, де власником зазначений ОСОБА_1 В звязку з цим, факт незаконного чужого володіння спільного сумісного майна є безпідставним.

Заявник ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в судовому засіданні заяву підтримали з вищевикладених підстав, просили задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення заяви про скасування заочного рішення заперечував.

Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши думку учасників процесу, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 287 Цивільного процесуального кодексу України, у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою залишити заяву без задоволення.

ОСОБА_1 в своїй заяві посилається на те, що суд з незрозумілих причин не взяв до уваги повідомлення від 18.12.2017 року, що з 21.12.2017 року, про те, що він буде продовжувати лікуватися в ОКЛ Івано-Франківської області, а тому не мав можливості прибути та представити докази в судове засідання.

Однак суд не приймає до уваги дане твердження ОСОБА_1, оскільки воно спростовується наступним.

Як вбачається із матеріалів справи 07.11.2017 року Охтирським міськрайонним судом Сумської області винесено ухвалу про відкриття провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння, та судове засідання призначене на 22.11.2017 року. Про дату, час та місце розгляду справи сторони були повідомлені належним чином, зокрема ОСОБА_1 було направлено копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви з доданими матеріалами за місцем його фактичного проживання (вул. Січинського, 7, с. Лисець, Тисменицький район, Івано-Франківська область), які були отриманні відповідачем 14.11.2017 року, про що свідчить поштове повідомлення в матеріалах справи (а.с.35).

Однак в судове засідання сторони не зявилися, а тому судове засідання було відкладене на 19.12.2017 року, про що ОСОБА_1 був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням в матеріалах справи (а.с.37).

19 грудня 2017 року на електронну адресу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від ОСОБА_1 надійшла довідка про те, що він з 16.11.2017 року по 01.12.2017 року знаходився на стаціонарному лікуванні у терапевтичному відділенні Лисецької ЦРЛ Івано-Франківської області. Заяв про відкладення розгляду справи, причин неявки в судове засідання на 19.12.2017 року, заперечень до позовної заяви, чи будь-яких доказів на спростування позовних вимог від ОСОБА_1 не надходило. В звязку з чим, суд в порядку ст. 132 ЦПК України визнав неявку відповідача в судове засідання без поважних причин та за згодою позивача ухвалив рішення при заочному розгляді.

Крім того, довідка про те, що ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні в обласній клінічній лікарні м. Івано-Франківськ від 29.12.2017 року з 21.12.2017 року по 29.12.2017 року, надана відповідачем вже після винесення рішення по справі, під час подачі заяви про скасування заочного рішення.

А тому суд, приходить до висновку, що ОСОБА_1 про розгляд справи двічі був належним чином повідомлений, заяв про відкладення розгляду справи, чи причин в звязку з чим він не може прибути в судове засідання або направити свого представника від відповідача не надходило.

Також в своїй заяві, як на підставу скасування заочного рішення, посилається на те, що суд помилково зазначив, що сторони спільно проживали з листопада 2011 року та 28 грудня 2016 року без попередження та без отримання згоди цивільної дружини, заволодів транспортним засобом та виїхав до смт. Лисець Тисменицького району Івано Франківської області до своєї матері. Прохання повернути автомобіль, як законному власнику проігнорував. Зазначає, що дане твердження могло бути спростовано показами свідків та письмовими доказами, про те, що даний автомобіль та інше майно перебувають у спільній сумісній власності. Надав тимчасовий реєстраційний талон виданий 12.08.2008 року на спірний транспортний засіб, де власником зазначений ОСОБА_1

Щодо тверджень заявника про неврахування вищевказаних істотних доказів по справі, яких він був позбавлений права надати, суд дійшов висновку, що надані ним докази не мають істотного значення для правильного вирішення справи виходячи з такого.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

В розумінні ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України, а саме диспозитивності цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасником справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З урахуванням положень даної статті, суд розглянув справу в межах заявлених вимог позивачем, а твердження відповідача, суд розцінює як переоцінку доказів по справі.

Надаючи оцінку наданому, як істотному доказу, що підтверджує незаконність прийнятого рішення, тимчасовому реєстраційному талону на спірний автомобіль, суд виходить із того, що строк його дії закінчився 12.08.2010 року, а тому він не може бути підтвердженням законності володіння і користування ним зазначеним транспортним засобом на даний час.

Відповідно до ч. 1 ст. 288 Цивільного процесуального кодексу України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідач не повідомив суд про поважність причин неявки в судове засідання, причини, що перешкоджали повідомити про це суд, не вмотивував обставини для скасування заочного рішення, не надав жодних доказів на їх підтвердження, що могли б вплинути на зміст заочного рішення.

З урахуванням вищезазначеного, суд позбавлений можливості дійти висновку про обґрунтованість заяви та наявність підстав для скасування заочного рішення суду і призначення справи до розгляду в загальному порядку.

Керуючись ст. ст. 247, 287, 288 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду залишити без задоволення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Р.В. Сидоренко