Провадження № 2/522/1174/18
28 лютого 2018 року Приморський районний суд м. Одеси
у складі головуючого судді Бойчука А.Ю.,
за участю секретаря Скибінської Є.С.,
розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, як орган опіки та піклування в інтересах малолітньої ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_2 за участю третьої особи: Служби у справах дітей Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,-
У листопаді 2017 року представник Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, як орган опіки та піклування в інтересах малолітньої ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_2 за участю третьої особи: Служби у справах дітей Одеської міської ради, згідно якої просив:
-позбавити батьківських прав ОСОБА_2, у відношенні малолітньої ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.
-стягнути аліменти з громадянки ОСОБА_2 на користь малолітньої ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.
Мотивуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання батьківських обов'язків відносно фізичного, духовного та морального розвитку малолітньої доньки, не проявляє щодо неї батьківської турботи та уваги.
Представник позивача в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, згідно якої просила розглядати цивільну справу за її відсутності, щодо заочного вирішення справи не заперечувала.
Відповідач у судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду цивільної справи повідомлялася належним чином.
Неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України, у порядку ст. ст. 280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
За наявності умов, передбачених ч.1 ст. 280 ЦПК України, та оскільки позивач не заперечує щодо заочного вирішення справи, суд вважає за можливе допустити заочний розгляд справи.
Суд вивчивши матеріали справи приходить до висновку про задоволення вказаних позовних вимог у зв'язку із наступним.
Судом встановлено, що на підставі поданого службою в справах дітей Одеської міської проекту рішення від 22.09.2017р., №07/6647, про доцільність позбавлення батьківських прав громадянки ОСОБА_2, у відношенні малолітньої ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (повторне свідоцтво про народження серії НОМЕР_2, актовий запис від 26.05.2011 року №467, місце реєстрації - Одеський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області), встановлено, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання батьківських обов'язків відносно фізичного, духовного та морального розвитку малолітньої доньки, не проявляє щодо неї батьківської турботи та уваги.
Відповідно до висновку органу опіки та піклування від 02.11.2017 року № 01-11/956, 17.03.2017 року, малолітня ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, була знайдена без догляду батьків, про що Портофранківським ВП був складений Акт і дитина була доставлена до КУ «Міська клінічна інфекційна лікарня». З 13.06.2017 року малолітня ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває у КУ «Центр соціально - психологічної реабілітації дітей Одеської міської ради Одеської області».
Наказом служби у справах дітей Одеської міської ради від 20.04.2017 року №50 малолітня ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, була поставлена на облік дітей, які опинились у складних життєвих обставинах.
Мати дитини - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2.
Батько дитини - ОСОБА_3, записаний у свідоцтві про народження дитини відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного Кодексу України.
За інформацією КУ «Центр соціально - психологічної реабілітації дітей Одеської міської ради Одеської області» від 21.09.2017р. №711, за весь період перебування дитини в закладі, мати жодного разу не приходила та ніхто не цікавився подальшою долею дитини.
З метою з'ясування причин, які перешкоджають належному виконанню батьківських обов'язків матір'ю, ОСОБА_2, спеціалістами служби у справах дітей Одеської міської ради було здійснено за адресою проживання родини, а саме: АДРЕСА_2. Під час відвідування було з'ясовано, що мати дитини ОСОБА_2 проживає разом зі співмешканцем, який поводив себе агресивно, до квартири спеціалістів служби у справах дітей не впустив.
На засідання ради опіки та піклування, яке відбулось 26.10.2017р., ОСОБА_2, не з'явилась, хоча була запрошена належним чином.
Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 5 Сімейного кодексу України держава охороняє сім'ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім'ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України.
Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини.
Згідно зі статтею 9 Конвенції ООН про права дитини держава має забезпечити, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли за рішенням суду буде встановлено, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.
Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її виховані, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов'язки стосовно дитини. Позбавлення батьківських прав можливе виключно на підставі рішення суду. Частиною 1 ст. 164 СК встановлено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав.
Згідно до положень ст.. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:
1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;
2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини;
3) жорстоко поводяться з дитиною;
4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;
5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;
6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.
Згідно з п.п. 15, 16 Постановою Пленуму Верховного Суду України N 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.
З огляду на наведене суд, враховуючи характер поведінки відповідача та її ставлення до дитини, а також враховуючи висновок органу опіки та піклування, приходить до висновку, що під час розгляду справи встановлено обставин, які є беззаперечними підставами для позбавлення відповідача батьківських прав.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч.ч.1,5,6 ст.81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною 2 ст. 166 СК України передбачено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини, а суд одночасно з позбавленням батьківських прав може на вимогу позивача або за власною ініціативою може вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.
Таким чином, суд вважає за доцільне стягнути аліменти на утримання дитини з ОСОБА_2,на користь позивача у розмірі у розмірі ? заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Керуючись: ст.ст.76-81,258-259,263,265, 268 ЦПК України, суд,-
Позов - задовольнити.
Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 (паспорт НОМЕР_3, виданий, 18.11.15 р. Приморським РВ в Одеській області, адреса: АДРЕСА_2), у відношенні малолітньої ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Стягнути аліменти з громадянки ОСОБА_2 (паспорт НОМЕР_3, виданий, 18.11.15 р. Приморським РВ в Одеській області, адреса: АДРЕСА_2) на користь малолітньої ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.
Повний текст рішення суду складено 07.03.2018 року.
Суддя: А.Ю. Бойчук