Номер провадження: 22-ц/785/377/18
Головуючий у першій інстанції Боярський О. О.
Доповідач Цюра Т. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Сегеди С.М., Кононенко Н.А.

За участю секретаря судового засідання: Цихиселі Л.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Одеської області апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 30 жовтня 2017 року про закриття провадження по справі за позовом ОСОБА_2 до Міського центру «Благоустрій», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Білгород-Дністровська міська рада про визнання наказів недійсними, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 30 жовтня 2017 року клопотання представника третьої особи - Білгород-Дністровської міської ради про закриття провадження по справі - задоволено.

Провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_2 до Міського Центру "Благоустрій", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Білгород-Дністровська міська рада про визнання наказів недійсними, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу - закрито.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_2 подав до суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить суд скасувати ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 30 жовтня 2017 року та повернути справу для подальшого розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

У зв'язку із цим справа підлягає розгляду в порядку п.8 розділу Х111 Перехідних положень Цивільно-процесуального кодексу України.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція Цивільного процесуального кодексу України (ред. з 18.03.2004 до 15.12.2017), відповідно до п.9 ст. 1 Перехідних положень вказаного Кодексу, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Справа розглядається апеляційним судом Одеської області, у межах територіальної юрисдикції якого перебуває місцевий суд, який ухвалив рішення, що оскаржується, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах, відповідно до вимог п. 8 ст. 1 Перехідних положень.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак, ухвала суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам закону з огляду на наступне.

Так, закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 14.12.2016 року розглянуто аналогічні вимоги про той самий предмет і з тих самих підстав, між тими самими сторонами, що і по даній справі та яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 було відмовлено. Рішення суду набрало законної сили 27.12.2016 року.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду, оскільки при його ухваленні судом було порушено норми процесуального права.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст.205 ЦПК України (в редакції чинній на момент постановлення ухвали) суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрало законної сили рішення суду ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Зі змісту зазначеної норми діючого цивільного процесуального законодавства випливає, що закриття провадження у справі з підстав, передбачених п.2 ч.1 ст. 205 ЦПК України можливе лише за умови, що рішення, яке набрало законної сили є тотожним до позову, який розглядається, тобто повністю збігаються сторони, предмет і підстави позовів. Нетотожність хоча б одного елементу не перешкоджає заінтересованим особам звернутися до суду з позовом і не дає суду підстав закривати провадження у справі.

Як вбачається з матеріалів справи № 495/5065/16-ц, по якій було ухвалено рішення,ОСОБА_2 звертався до суду із позовом до МЦ «Благоустрій», в якому просив:

- визнати наказ №46 від 01.04.2013 року та наказ №117-К від 08.07.2013 року неправомірними та скасувати їх.

- поновити його на роботі на посаді економіста МЦ «Благоустрій».

- стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі та індекс інфляції за період з 08.07.2013 року по теперішній час у розмірі 175074 грн. 51 коп.

При цьому, позивач зазначив підставами для задоволення його вимог те, що наказ про звільнення було підписано начальником МЦ «Благоустрій» Мальцевим І.В. та до надання згоди профкому.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 14.12.2016 року по справі №495/5065/16-ц в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 було відмовлено. Рішення суду набрало законної сили 27.12.2016 року.

В даній справі позивач звернувся до МЦ «Благоустрій», зазначивши третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Білгород-Дністровську міську раду, та просив:

-визнати наказ №46 від 01.04.2013 року та наказ №17-К від 08.07.2013 року неправомірними та скасувати їх;

-стягнути з відповідача на його користь заробітну плату за вимушений прогул з урахуванням інфляції в сумі 213787,82 грн.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що в даній справі тотожним є лише предмет позову, а підстави та сторони є різними, оскільки в даній справі № 495/10304/16-ц зазначено третю особу Білгород-Дністровську міську раду, та вказано, як підставу для задоволення позову, порушення при звільненні Закону України «Про місцеве самоврядування» та Наказу Міністерства фінансів України від 28.01.2002 року, оскільки, посада економіста не могла бути скорочена без затвердженого штатного розпису міською радою в особі УЖКГ, так як МЦ «Благоустрій» є бюджетною установою та фінансується з міського бюджету.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 р. №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства» при розгляді справ у суді першої інстанції» відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті З ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до постанови Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі №6-1133цс15, позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Так, не вважаються тотожними спори, які співпадають за предметом і підставою, але пред'явлені із зміненим суб'єктивним складом. Також не вважаються тотожними спори між тими самими сторонами, якщо змінилися предмет або підстава позову. При цьому питання тотожності вирішується не лише за загальними ознаками предмета позову, але й за його конкретним змістом.

Колегія суддів встановила відсутність тотожності сторін, та підстав, якими обгрунтовувались заявлені вимоги у даній справі та справі, по якій вже було ухвалено судове рішення.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, у тому числі, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм процесуального права.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 30 жовтня 2017 року про закриття провадження у справі - скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: Н.А. Кононенко

С.М. Сегеда

Повний текст судового рішення складено 30.03.2018 року