Справа № 350/216/18
Номер провадження 2/350/236/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2018 року смт.Рожнятів

Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області

у складі головуючого судді Пулика М.В.,

секретаря судового засідання Стадник О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд дитини за межі України без згоди батька, -

ВСТАНОВИВ:

У своїй позовній заяві позивачка просить суд ухвалити рішення, яким надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України з 01 квітня 2018 року по 01 вересня 2021 року до країн-учасниць Шенгенської угоди в цілому та зокрема до Польщі, Франції, країн-учасниць СНД вцілому та зокрема до Білорусії, малолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у супрволі матері - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, що проживає АДРЕСА_1, без годи та супроводу батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, що проживає у с. Дуба Рожнятівського району, Івано-Франківської області.

В основу своїх позовних вимог позивачка зіслалася на те, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Рожнятівського районного суду. Від шлюбу у них народилася дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з нею.

Від народження дочка ОСОБА_3 має проблеми зі здоров'ям та є інвалідом, їй встановлено діагноз: затримка психомоторного і мовленнєвого розвитку, арханоїдальна кіста задньої черепної ямки, гіпоплазія мозочка, атактичний синдром. Дитина самостійно не ходить, без сторонньої допомоги не їсть та не п'є. У зв'язку з хворобою дочка потребує постійного лікування, яке включає обстеження та консультації спеціалістів та реабілітації н лише в Україні, а й за кордоном.

Відповідач не бажає усвідомлювати ситуації, що склалась і не розуміє необхідності виїзду за кодон дитини з метою лікування. Він байдуже відноситься до здоров'я дитини і протягом тривалого часу не приймає участі у її вихованні, зовсім не спілкується з нею та припинив надавати будь-яку фінансову допомогу на її утримання. Таким чином, на даний час вони не можуть дійти згоди щодо виїзду дочки за межі України з метою лікування, що змушує її звернутись за захистом своїх прав та інтересів, а також інтересів дитини, до суду.

У судовому засіданні позивачка позов підтримала повністю. Додатково пояснила, що на 15 травня 2018 року їхній з відповідачем дочці призначено огляд у Французькій клініці. Якшо вона не прибуде разом з дитиною на вказаний день, то такий огляд буде зірвано, і майбутнього можливо прийдеться чекати й пів року. Відповідач свідомо ухиляється від дачі відповідної заяви в нотаріуса, що змусило її звертатися з вказаним позовом до суду. Вона повідомила батька дитини, що їй необхідно дати дозвіл на виїзд, однак він не відреагував. Крім того, з часу звернення до суду вже пройшло декілька тижнів, однак відповідач не звернувся за цей час до нотаріуса, що також свідчить про його небажання добровільно надати таку згоду.

Відповідач, в судове засідання не прибув, його представник за договором адвокат ОСОБА_5, в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову мотивуючи тим, що контакти з позивачкою та малолітньою донькою ОСОБА_2 постійно підтримує та періодично переводить кошти на утримання дитини. Крім того, при необхідності він готовий надавати дозвіл на виїзд дитини за кордон нотаріально в будь-який час.

Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов слід задовольнити частково виходячи з наступного.

Копією рішення про розірвання шлюбу (а.с.10) та копією свідоцтва про народження дитини (а.с. 9) підтверджено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі та мають дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка залишена на виховання матері.

Копією виписки з історії хвороби (а.с. 1) підтверджено, що від народження дочка сторін ОСОБА_3 хворіє, їй встановлено діагноз: затримка психомоторного і мовленнєвого розвитку, арханоїдальна кіста задньої черепної ямки, гіпоплазія мозочка, атактичний синдром.

Копією виписки з історії хвороби CSG1702595 (а.с. 15) та копією листа (а.с. 30, 31) підтверджено, що у зв'язку з хворобою дитина обстежувалася в Університетській дитячій лікарні Некер м. Париж, Франція, наступна консультація у цьому ж медичному закладі в лікаря-генетика призначена на 15 травня 2018 року.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Відповідно до статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України).

Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів і в їхньому супроводі чи супроводі осіб, які уповноважені ними.

Відповідно до п. 2 ст. 4 Закону про порядок виїзду з України, оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Згідно п. 3 Правил перетинання державного кордону виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку.

Відповідно до п. 4 цих Правил виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: 1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; 2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, зокрема у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій: рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

З огляду на вказане, чинне законодавство вимагає при виїзді з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків, зазначення у дозвільному документі держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі.

Позивачка просить суд надати їй дозвіл на тимчасовий вивіз за межі України з 01 квітня 2018 року по 01 вересня 2021 року до країн-учасниць Шенгенської угоди в цілому та зокрема до Польщі, Франції, країн-учасниць СНД в цілому та зокрема до Білорусії малолітньої дочки ОСОБА_3 без годи та супроводу батька. Суд приймає обґрунтування потреби виїзду необхідністю лікування дитини, однак термін дії дозволу на три роки та кількість країн можливого перебування не обґрунтовано. Надання такого дозволу на три роки, тобто, на постійні виїзди за межі України без згоди та супроводу одного з батьків, суперечить чинному законодавству, що визначає рівність прав та обов'язків батьків відносно виховання дитини, та може призвести до фактичного позбавлення другого з батьків дитини передбаченої законодавством можливості брати участь у її вихованні та можливості спілкування з нею.

Суд вважає за необхідне надати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6 дозвіл на тимчасовий виїзд до Французької Республіки на протязі 2018 року в супроводі матері, де вона згідно доданих доказів має пройти необхідне обстеження та лікування.

Згідно ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі слід покласти на відповідача.

На підставі ст.ст. 33,51 Конституції України, ст.ст. 7,141,157 СК України, ст. 313 ЦК України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»,ст. ст. 9, 10, 12 Конвенції про права дитини, керуючись ст.ст.247, 259, 263 - 265, 268, 273, 354,355 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Дати дозвіл неповнолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, на тимчасовий протягом 2018 року виїзд у Французьку Республіку у супроводі матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, без згоди та супроводу батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_8.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2155 ( дві тисячі сто п"ятдесят п"ять) гривень судових витрат.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До утворення апеляційних судів в апеляційних округах, апеляційна скарга подається шляхом подання апеляційної скарги через Рожнятівський районний суд до апеляційного суду Івано-Франківської області.

Суддя: