РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2018 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді - Бароніна Д.Б.,

за участю секретаря - Бондаренко І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сєвєродонецьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини даних про батька, треті особи Сєвєродонецький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, ОСОБА_4, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини даних про батька, треті особи Сєвєродонецький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, ОСОБА_4, в якому просив про наступне:

- визнати ОСОБА_1 батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1;

- внести зміни до актового запису № 609 від 21 вересня 2001 року про народження ОСОБА_4, записавши ОСОБА_1 батьком дитини, а прізвище та по батькові дитини змінити відповідно на «Прісєвко» та «Владиславович».

В обґрунтування позову позивач вказав, що відповідачі, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, перебували у зареєстрованому шлюбі з жовтня 1998 року. 03.04.2001 року шлюб між ними було розірвано. При цьому ОСОБА_2 взяла собі дошлюбне прізвище «Курпас». 01.07.2001 року, тобто ще коли не пройшло десять місяців з дати розірвання шлюбу між відповідачами, у відповідача ОСОБА_2 народився син - ОСОБА_4. При народженні дитини, відповідач ОСОБА_2 записала сина як ОСОБА_4, тобто запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень вчинено, відповідно до ст. 168 Кодексу про шлюб та сімю, що діяв на той момент, бо дитина була народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу відповідачами. 24.09.2004 року позивач та відповідач ОСОБА_2 уклали шлюб. На даний час сторони продовжують спільно проживати у шлюбі. 01.07.2017 року сину відповідача ОСОБА_5 виповнилося 16 років. На його день народження відповідач зізналася йому та своєму синові, що його батьком в дійсності є ОСОБА_1, а не ОСОБА_3, який записаний батьком ОСОБА_5 у його свідоцтві про народження. З 1999 року позивач та відповідач ОСОБА_2 були коханцями. ОСОБА_2 завжди приховувала від її тодішнього чоловіка їх інтимний звязок, а тому коли вона завагітніла від позивача, злякавшись наслідків, приховала цей факт від свого тодішнього чоловіка та від нього. З того часу відповідач приховувала від нього факт того, що саме він є біологічним батьком ОСОБА_5, незважаючи на те, що вони усі разом проживали сторони були у шлюбі. За весь час їх сумісного проживання, у позивача ніколи не виникало і думки про те, що саме він є батьком ОСОБА_5, а відповідач факт його батьківства приховувала. Наразі, батьком його дитини продовжує значитися відповідач ОСОБА_3, тому він вимушений звернутися до суду із зазначеним позовом про визнання батьківства, щоб в подальшому мати змогу повністю реалізувати свої батьківські права та обовязки.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 та позивач не зявилися, надали до суду письмові заяви, в яких просили задовольнити позов та розглянути справу без їх участі.

В судове засідання відповідач ОСОБА_3 не зявився, надав до суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу без його участі.

В судове засідання представник третьої особи Сєвєродонецького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області не зявилася, проте надала заяву про розгляд справи без її участі, просила вирішити дане питання на розсуд суду.

В судове засідання третя особа ОСОБА_4 не зявився, надав до суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, не заперечував проти задоволення позовних вимог.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-ЕД № 134647, виданого 03 квітня 2001 року Сєвєродонецьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану, ОСОБА_3 та ОСОБА_6 03 квітня 2001 року розірвали шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 190. Прізвище дружини після розірвання шлюбу ОСОБА_4.

З копії свідоцтва про народження серії І-ЕД № 176109, виданого 21 вересня 2001 року Сєвєродонецьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану Луганської області, вбачається, що ОСОБА_4 народився 01 липня 2001 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 609. Батьком записаний ОСОБА_3, матірю ОСОБА_7.

Згідно із копією свідоцтва про одруження серії 1-ТП № 111478, виданого 24 вересня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції, ОСОБА_1 та ОСОБА_7 24 вересня 2004 року одружилися, про що зроблено відповідний актовий запис № 515. Прізвище дружини після одруження ОСОБА_1.

Відповідно до висновку експерта № 64 від 30 січня 2018 року, складеним експертом Комунального закладу «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР», відповідно до законів успадкування в генотипі дитини присутні тільки такі алелі, які виявляються у біологічної матері та біологічного батька. Молекулярно-генетичним аналізом встановлено, що у дитини серед досліджених локусів не виявлено алелів умовно батьківського (нематеринського) походження, які б не виявлялись у припустимого батька. Таким чином, встановлено, що громадянин ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, може бути біологічним батьком дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, народженого громадянкою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3. Вірогідність того, що ОСОБА_1 дійсно є біологічним батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних звязків, за результатами даної експертизи складає не менше 99,99998%.

У статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної ОСОБА_8 РСР від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція) закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 7 Конвенції дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на імя і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Відповідно до ст. 52 Кодексу про шлюб та сімю України походження дитини від батьків, які перебувають між собою в шлюбі, засвідчується записом про шлюб батьків.

Відповідно до ст. 53 Кодексу про шлюб та сімю України походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матірю дитини в державні органи реєстрації актів громадянського

стану. В разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матірю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Суд зауважує, що відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги визнав відповідно до вимог ст. 53 Кодексу про шлюб та сімю України.

Відповідно до ст. 168 Кодексу про шлюб та сімю України реєстрація народження дитини, зачатої в шлюбі, але народженої після розірвання шлюбу або визнання шлюбу недійсним, якщо з дня розірвання шлюбу чи визнання його недійсним до дня народження дитини минуло не більше 10 місяців, провадиться в тому ж порядку, що й реєстрація народження дитини, батьки якої перебувають у шлюбі.

За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч. 1 ст. 58 Конституції України) норми Сімейного кодексу України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 1 січня 2004 року. До сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми Сімейного кодексу України застосовуються в частині лише тих прав і обовязків, що виникли після набрання ним чинності. Ці права та обовязки визначаються на підставах, передбачених СК України.

Відповідно до п. 2 розділу VII «Прикінцеві положення» СК України норми законодавства, які регулювали шлюбно-сімейні правовідносини, втратили чинність з 01 січня 2004 року, за винятком норм розділу V «Акти громадянського стану» Кодексу про шлюб та сімю України, які зберігають чинність у частині, що не суперечить СК України, до прийняття спеціального закону. Розділ V «Акти громадянського стану» втратив чинність з 27 липня 2010 року.

Відповідно до ст. 129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право предявити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства.

До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство.

Згідно із п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року, особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред'явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. Згідно зі ст. 129 СК України значена особа може звернутися з такими вимогами у межах строку позовної давності (один рік), перебіг якого починається з дня, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини.

При цьому суд враховує, що у випадках передбачених частиною другою статті 72, частиною другою статті 129, частиною третьою статті 138, частиною третьою статті 139 СК України мають застосовуватися правові приписи, закріплені в частині третій статті 267 ЦК України. Тобто, суд за власною ініціативою не має права застосувати позовну давність. Без заяви сторони у спорі позовна давність застосовуватися не може за жодних обставин, оскільки можливість застосування позовної давності повязана лише з наявністю про це заяви сторони, зробленої до ухвалення рішення судом першої інстанції.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 27 квітня 2017 року по справі № 161/7536/15-ц.

Суд зауважує, що клопотань (заяв) з боку осіб, які беруть участь у справі, щодо застосування до вищевказаних правовідносин позовної давності до суду не надходило.

На думку суду, доводити наявність кровного споріднення з дитиною чоловік може будь-якими допустимими доказами, суттєвими з яких будуть висновки судово-медичної, біологічної, генетичної експертизи.

Враховуючи вищевикладений висновок біологічно-генетичної (молекулярно-генетичної) експертизи, суд вважає за необхідне визнати ОСОБА_1 батьком дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, народженого громадянкою ОСОБА_2, з одночасним внесенням відповідних змін до актового запису № 609 від 21 вересня 2001 року про народження ОСОБА_4.

При цьому, вищевказаний спосіб захисту прав позивача не порушує вимог Закону та відповідає вимозі ефективності, яка визначена в ст. 5 ЦПК України.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд враховує, що позивач не просив стягувати з відповідачів на його користь судові витрати, при цьому, на думку суду, цей спір виник в тому числі внаслідок дій позивача (ч. 9 ст. 141 ЦПК України), у звязку із чим суд вважає справедливим та розумним не стягувати з відповідачів на користь позивача будь-які судові витрати.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини даних про батька, треті особи Сєвєродонецький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, ОСОБА_4 задовольнити.

Визнати громадянина України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, паспорт серії ЕН № 649427, місце проживання: Україна, АДРЕСА_1, батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4.

Внести зміни до актового запису № 609 від 21 вересня 2001 року про народження ОСОБА_4, записавши громадянина України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, паспорт серії ЕН № 649427, місце проживання: Україна, АДРЕСА_1, батьком дитини та одночасно виключивши всі відомості про ОСОБА_3, як батька дитини, а також змінивши прізвище та по батькові дитини відповідно на «Прісєвко» та «Владиславович».

Із урахуванням пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції, яка набрала чинності 15.12.2017 року) рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Луганської області через Сєвєродонецький міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.Б. Баронін