Постанова

Іменем України

02 березня 2018 року

м. Київ

справа № 751/11494/16-ц

провадження № 61-473 св 17

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Пророка В. В. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач-ОСОБА_4,
відповідач -ОСОБА_5,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова у складі судді Цибенко І. В. від 04 вересня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області у складі суддів: Кузюри Л. В., Вінгаль В. М., Губар В. С., від 16 листопада 2017 року в справі за позовом ОСОБА_4 доОСОБА_5 про зменшення розміру аліментів, зміну порядку сплати аліментів та стягнення збитків.

Встановив:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (надалі - ЦПК України) касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У грудні 2016 року ОСОБА_4звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про зменшення розміру аліментів, зміну порядку сплати аліментів та стягнення збитків.

Позовна заява мотивована тим, що відповідач допускає нецільове витрачання аліментів, що спонукало позивача звернутися із позовом про зменшення їх розміру та внесення аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Крім того, матеріальний стан відповідача покращився, а позивача навпаки погіршився. Зазначає, що ОСОБА_5 покращувала свій стан здоров'я у санаторно-курортних закладах, в той час як позивач такої змоги не має та його стан здоров'я погіршується. Посилається на те, що відповідач на вимоги надати звіти щодо витрачання аліментів на потреби дитини не реагує, а тому позивач зазнав матеріальних збитків, що полягають в оплаті поштових відправлень в сумі 231 грн 92 коп.

На підставі викладеного, просив суд зменшити розмір аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, стягнутих на користь ОСОБА_5 за рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 22 липня 2015 року, до 1/6 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Крім того, просив змінити спосіб стягнення аліментів на утримання доньки, шляхом присудження внесення аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» та стягнути з відповідача збитки в сумі 231 грн 92 коп., що пов'язані з відновленням його порушеного права.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 04 вересня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що обов'язок утримання дитини покладається на батьків, а додаткова допомога дитині від інших осіб не звільняє батьків від такого утримання, також нецільового витрачання аліментів на дитину судом не встановлено, а тому немає підстав для зменшення розміру аліментів. Відповідач належним чином утримує дитину, а тому підстав для внесення аліментів на відкритий позивачем банківський рахунок дитини немає, оскільки такий порядок отримання аліментів не поліпшить становища дитини. Отже, підстави для задоволення вимог про зменшення розміру аліментів та зміну порядку їх сплати відсутні, тому суд дійшов висновку і про відсутність підстав для задоволення вимог щодо стягнення збитків.

Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 16 листопада 2017 року рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 04 вересня 2017 року залишено без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що висновки суду першої інстанції на предмет доведеності та обґрунтованості позову є правильними, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

У касаційній скарзі, поданій у грудні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_4 просить скасувати рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 04 вересня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 16 листопада 2017 року в частині відмови у задоволенні позову про стягнення збитків, пов'язаних з відновленням порушеного права і ухвалити в цій частині нове, яким задовольнити позов.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій при розгляді справи дійшли односторонніх та передчасних висновків про відмову у задоволенні позову, оскільки позивач має право на отримання інформації про дитину, яка проживає з матір'ю для реалізації свого права щодо турботи про дитину.

Сторони не скористалися правом на подання заперечень на касаційну скаргу.

23 січня 2018 року справу передано на розгляд Верховного Суду.

Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною третьою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд вважає, що відсутні підстави для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, доводи касаційної скарги не підтверджують неправильного застосування судами при розгляді справи норм матеріального права, порушення норм процесуального права з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

До спірних правовідносин підлягають застосуванню наступні норми права.

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Положеннями статті 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Положеннями статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Умовою застосування цієї норми є завдання майнової шкоди неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, наявність причинного зв'язку між цими діями (бездіяльністю) і шкодою та вина заподіювача.

Судами установлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є батьками неповнолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 09 жовтня 2013 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 розірвано.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 22 липня 2015 року з ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання ОСОБА_6 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку.

Дитина проживає разом з матір'ю у квартирі АДРЕСА_1.

Установлено, що ОСОБА_4 є приватним підприємцем та отримав дохід від підприємницької діяльності за 2015 рік в сумі 15 850 грн, за 2016 рік - 12 200 грн, що свідчить про те, що матеріальний стан відповідача істотно не погіршився.

Оскільки судами установлено, що ОСОБА_5 належним чином утримує доньку, факти нецільового витрачання коштів не підтверджено, а запропонований позивачем спосіб отримання аліментів не поліпшить становища дитини, тому суди обґрунтовано дійшли висновку про відмову у задоволенні позову.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення збитків в сумі 231 грн 92 коп. суди виходили з того, що отримання інформації про дитину є правом одного з батьків, однак зазначене право не породжує такий обов'язок для іншого, як відшкодування його витрат з оплати вартості надісланих поштових відправлень та не є заподіянням шкоди у розумінні статті 1166 ЦК України.

З огляду на викладене, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку про відмову у задоволенні позову.

Доводи касаційної скарги вказаних висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, на законність та обґрунтованість судових рішень не впливають.

У касаційній скарзі позивач посилається на те, що суди, відмовляючи у задоволенні позову в частині відшкодування збитків, не захистили порушене право позивача щодо участі його як батька у вихованні дитини. Однак суди надали належну оцінку наданим доказам у справі та обґрунтовано дійшли висновку, що витрати на поштові відправлення не є заподіянням шкоди у розумінні статті 1166 ЦК України.

Інші доводи касаційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів, яким судами надана належна правова оцінка, на правильність висновків судів не впливають та їх не спростовують.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.

Підстави для скасування судових рішень відсутні, а тому касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення без змін.

Враховуючи наведене, у суду касаційної інстанції відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат судами попередніх інстанцій. Судовий збір за подання касаційної скарги слід покласти на особу, яка подала касаційну скаргу. Учасниками справи не заявлено до відшкодування судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 419 та підпунктом 4 пункту 1 Розділу ХIII «Перехідні положення» ЦПК України,

Постановив:

Касаційну скаргу ОСОБА_4залишити без задоволення.

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 04 вересня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 16 листопада 2017 року, в частині відмови у задоволенні позову про стягнення збитків, залишити без змін.

В інших частинах судові рішення в касаційному порядку не переглядалися.

Судовий збір за подання касаційної скарги покласти на ОСОБА_4.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Пророк

В.С. Висоцька

І.М. Фаловська