Справа №203/3677/17
Провадження №2/0203/227/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2018 року Кіровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Католікяна М.О.,

при секретарі Дзьомі Ю.О.,

з участю:

-позивачки ОСОБА_1;

-представниці позивачки ОСОБА_2;

-відповідача ОСОБА_3;

-представниці відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа орган опіки та піклування Чечелівської районної в місті Дніпрі ради, про визначення місця проживання дитини,

у с т а н о в и в:

06 жовтня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони перебувають у шлюбі від квітня 2009 року. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Стосунки з відповідачем розладилися. Сторони проживають окремо одне від одного, не ведуть спільне господарство, шлюбних відносин не підтримують. Зберігати сімю позивачка не бажає, вважає, що шлюб носить формальний характер і просить суд шлюб розірвати (а.с.а.с. 2 4).

14 листопада 2017 року ОСОБА_1 доповнила свої позовні вимоги вимогою про визначення місця проживання дитини разом з нею, зазначивши, що з моменту народження і дотепер син мешкає за її місцем проживання. У зустрічній позовній заяві позивачка просить визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_5 разом з матірю (а.с. 21).

06 грудня 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1, третя особа орган опіки та піклування Чечелівської районної в м. Дніпрі ради, про визначення місця проживання дитини. Шлюбні відносини між сторонами дійсно фактично припинено, проте сторони не можуть дійти згоди щодо місця проживання дитини. Син сторін останнім часом мешкає разом з батьком, бажає й надалі мешкати з ним. Позивач за зустрічним позовом просить суд визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_5 разом з ним за адресою: м. Дніпро, вул. Суворова, 10/3 (а.с.а.с. 33 35).

ОСОБА_1, її представниця у судовому засіданні первісний позов підтримали у повному обсязі, заперечували проти задоволення зустрічних позовних вимог. При цьому позивачка пояснила, що сторони мешкають окремо одне від одного від березня 2015 року. Позивачка фактично постійно мешкає разом з дитиною за адресою: м. Дніпро, вул. Суворова, 10/3. Позивачка просила визначити місце проживання дитини без привязки до конкретної адреси, але не заперечувала б проти зазначення у рішенні суду адреси її фактичного проживання.

ОСОБА_3, його представниця у суді підтримали зустрічні позовні вимоги, заперечували проти задоволення позову ОСОБА_1 Позивач пояснював, що сторони мають дитину чоловічої статі, що в її віці обумовлює переважну увагу саме батька. Дитина мешкає разом з батьком, бажає й надалі мешкати з ним.

Представниця третьої особи до суду не зявилася, звернувшись із заявами про розгляд справи за її відсутності (а.с.а.с. 48, 68).

Суд, заслухавши пояснення сторін, їхніх представників, допитавши свідка, а також малолітнього ОСОБА_5, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що первісні позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а у задоволенні зустрічного позову необхідно відмовити, з таких підстав.

Судом встановлено, що сторони від 29.04.2009 року перебувають у шлюбі. Шлюб був зареєстрований у Красногвардійському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції (актовий запис №225) (а.с. 9).

Від шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 10).

Від березня 2015 року сторони не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбні відносини, мешкають окремо одне від одного. Відповідач постійно мешкає за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, Новоолександрівська сільська рада, ГОСТ «Політ», ділянка №22 (а.с. 36).

Дитина постійно проживає разом з ОСОБА_1 у належній ОСОБА_3 квартирі АДРЕСА_1 (а.с.а.с. 11, 30).

13 грудня 2017 року третьою особою було проведено обстеження житлово-побутових умов малолітнього ОСОБА_5 та складено акт (а.с. 63), згідно з яким:

-ОСОБА_1 працює менеджером у ТОВ «Арт-Флекс», отримує заробітну плату в сумі 10 000,00 грн. на місяць;

-дитина навчається у 2-му класі КЗО СЗШ №28, зареєстрована у ІНФОРМАЦІЯ_2;

-квартира складається з двох житлових кімнат, має сучасний ремонт; кімнати обладнані необхідними меблями, побутовою технікою;

-дитина займає окрему кімнату, має індивідуальне місце для сну і обладнаний куточок для навчання, забезпечена всім необхідним для повноцінного розвитку;

-житлово-побутові умови дитини є задовільними.

13 лютого 2018 року третьою особою було складено висновок №196 (а.с. 62), згідно з яким 02.02.2018 року органом опіки та піклування було проведено засідання комісії з питань захисту прав дитини, під час якого було встановлено:

-дитина мешкає разом з матірю, яка забезпечує її всім необхідним для проживання, виховання та розвитку; мати бажає мешкати разом з дитиною та піклуватися про її майбутнє;

-батько дитини проживає окремо, бажає займатися вихованням сина, мешкати разом з ним;

-в інтересах дитини є доцільним визначення місця її проживання разом з матірю за адресою: м. Дніпро, вул. Суворова, 10/3.

Дотепер сторони не можуть дійти згоди щодо місця проживання дитини.

Спору щодо поділу спільно нажитого майна між сторонами не існує.

Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України (далі СК) шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі статтею 110 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 112 СК суд зясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення.

Судом було встановлено, що ОСОБА_1 зберігати сімю не бажає, вважає, що сімя розпалася остаточно, і збереження сімї неможливе.

Тривалий час сторони мешкають окремо одне від одного, втративши духовні та економічні звязки.

За вказаних обставин суд вважає, що позовні вимоги про розірвання шлюбу обґрунтовані й підлягають задоволенню.

Про наявність законних підстав для задоволення позову та відсутність підстав для надання сторонам строку для примирення додатково свідчить те, що ОСОБА_3 у 2013 році вже звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, після чого сторони знайшли порозуміння лише на певний короткий проміжок часу.

Ураховуючи бажання ОСОБА_1, суд вважає за необхідне залишити їй прізвище, отримане нею під час укладення шлюбу.

У відповідності з частиною 1 статті 160, частиною 1 статті 161 СК місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

За правилами, встановленими статтею 141 СК, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Частинами 1, 2 статті 155 СК передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

За змістом частин 1 3 статті 157 СК питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до принципу 2 Декларації прав дитини, схваленої резолюцією 1386 (ХIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1959 року (далі Декларація),дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і можливості та прийнятні умови, які дозволяли би їй розвиватися фізично, розумово, духовно і в соціальному відношенні здоровою і нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності.

Згідно з принципом 6 Декларації дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під піклуванням і під відповідальністю своїх батьків і в будь-якому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли існують виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Ураховуючи зміст приведених норм, встановлені судом факти, а також добуті судом докази, суд вважає за необхідне позов у частині визначення місця проживання дитини також задовольнити.

При цьому суд виходить з того, що позивачка має добрі соціально-побутові умови, працевлаштована, забезпечує дитині всебічний розвиток, який полягає в активному шкільному та позашкільному житті.

Дитина має рівні та добрі взаємини з матірю, а її життєвий устрій тривалий час є сталим і відповідає її соціальним потребам. Це полягає у тому, що вона протягом кількох років постійно і безперервно мешкає разом з матірю, відвідує один і той же заклад освіти, а також позашкільні заклади. При цьому усі вказані елементи її життя сприяють її успішному розвитку, про що свідчать матеріали справи, що їх характеризують.

Між тим, суд не вважає за можливе визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_5 без привязки до конкретної адреси. Судом було встановлено місце проживання дитини разом з матірю (м. Дніпро, вул. Суворова, 10/3), і саме це місце було обстежене органом опіки та піклування.

З огляду на викладене суд вважає за необхідне позов у цій частині задовольнити частково, визначивши місце проживання дитини саме за вказаною адресою.

Основоположними і юридично значущими для вирішенні справи стали показання малолітнього ОСОБА_5 у суді у присутності психолога та вчителя (без присутності батьків).

Аналіз таких показань дав можливість суду дійти висновку про особливу прихильність та емоційну привязаність дитини до матері, що виразилося в обізнаності дитини про дрібні елементи її життя, її віку, роду діяльності. Про аналогічні характеристики батька дитина взагалі не обізнана. Згідно з показаннями дитини переважну більшість часу (шість днів на тиждень) вона проводить разом з матірю, робить з нею шкільні вправи, а також проводить дозвілля. Усі шкільні заходи зазвичай проходять лише з участю матері. При цьому, проводячи час з батьком, дитина переважно робить вправи, майже не грається. Шкільні заходи батько майже не відвідує, оскільки постійно зайнятий.

Достовірність змісту допиту дитини, її емоційний стан під час такого допиту та відсутність будь-якого тиску (психологічного та/або фізичного) підтверджено у суді шкільним психологом ОСОБА_6, допитаною в якості свідка.

У порядку статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню компенсація судових витрат останньої у сумі 640,00 грн. (а.с. 1).

Крім того, з ОСОБА_3 на користь держави необхідно стягнути судовий збір у сумі 704,80 грн.

Керуючись статтями 5, 7, 10 13, 19, 23, 76 81, 89, 133, 141, 209 211, 213, 228, 229, 258, 259, 263 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1; 49054; місто Дніпро, проспект Олександра Поля, 80А/13) до ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2; 49000; місто Дніпро, вулиця Суворова, 10/3) про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини задовольнити частково.

Шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, зареєстрований 29 квітня 2009 року у Красногвардійському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції (актовий запис №225), розірвати.

Прізвище ОСОБА_1 залишити без змін.

Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, за місцем фактичного проживання його матері (ОСОБА_1): місто Дніпро, вулиця Суворова, 10/3.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 компенсацію судових витрат у сумі 640,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у сумі 704,80 грн.

ОСОБА_3 у зустрічному позові до ОСОБА_1, третя особа орган опіки та піклування Чечелівської районної в місті Дніпрі ради, про визначення місця проживання дитини відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється від дня складення повного судового рішення. Рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне рішення складено 02 квітня 2018 року.

Суддя М.О. Католікян