справа №619/562/18
провадження №4-с/619/8/18
Ухвала

Іменем України

20 березня 2018 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області у складі головуючого судді Нечипоренко І.М.,

імена (найменування) учасників справи:

стягувач: ОСОБА_1;

представник стягувача: ОСОБА_2;

боржник: ОСОБА_3

представники боржника: ОСОБА_4, ОСОБА_5

державний виконавець: Шумейко Катерина Вікторівна,

установив:

Стягувач ОСОБА_6 звернулася до суду зі скаргою, в якій просить визнати постанову державного виконавця Міжрайонного відділу ДВС по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального Управління юстиції у Харківській області ОСОБА_7 про повернення виконавчого документа стягувачу від 25.01.2018 (виконавче провадження № 51569694) неправомірною і скасувати її; визнати бездіяльність державного виконавця Міжрайонного відділу ДВС по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального Управління юстиції у Харківській області ОСОБА_7 неправомірною та зобовязати державного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника); зобовязати державного виконавця міжрайонного відділу ДВС по Дергачівському та Золочівському районах ГТУЮ у Харківській області ОСОБА_8 невідкладно здійснити заходи примусового виконання рішення суду на підставі виконавчого листа № 619/798/15 про зобовязання ОСОБА_3 не чинити перешкод у користуванні та вселити ОСОБА_1 в житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходяться по вул. Межовій № 15 в с. Черкаська Лозова Дергачівського району Харківської області. В обґрунтування скарги зазначено, що рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 02 листопада 2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково, зобов'язано ОСОБА_3 не чинити перешкоди у користуванні ОСОБА_1 житловим будинком з надвірними будівлями, розташованими за адресою: Харківська область, Дергачівський район, с. Черкаська Лозова, вул. Межова, 15, в іншій частині (усунення перешкод у користуванні житловим будинком літ. «А-1» з надвірними будівлями, шляхом вселення ОСОБА_1 в житловий будинок літ. «А-1» з надвірними будівлями: сарай літ. «Б» і «Г», альтанка літ. «В», басейн літ. «Д». гараж літ. «С», вигрібна яма літ. «Ж», колонка, огорожа «1-3», загальною площею 169.2 кв.м. у с. Черкаська Лозова по вул. Межова, 15, Дергачівського району) в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 23.02.2016 рішення суд* першої інстанції в частині відмови в позові було скасовано, в цій частині було прийняті рішення про задоволення предявленого позову. 05.07.2016 державним виконавцем Шумейко К.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 51569694 про зобов'язання ОСОБА_3 не чинити перешкоди та вселення ОСОБА_1 у житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться по вул. Межовій, 15 в с. Черкаська Лозова Дергачівського району. Державний виконавець Шумейко К. В. не виконує покладені на неї Законом України «Про виконавче провадження» функції, затягує виконавче провадження, а також допускає незаконні рішення і бездіяльність, якими порушує основоположні права та законні інтереси ОСОБА_1, принцип обовязковості судових рішень. Так, державний виконавець Шумейко К.В. винесла постанову про зупинення виконавчого провадження № 51569694, неодноразово намагалася зловживати своїми повноваженнями з метою затягування виконавчого провадження та невиконання рішення суду, шляхом подачі до суду заяви (подання) про встановлення порядку і способу виконання рішення. 20.01.2018 ОСОБА_1 поштою отримала винесену старшим державним виконавцем міжрайонного ВДВС по Дергачівському та Золочівському районах ГТУЮ у Харківській області ОСОБА_9 постанову від 03.01.2018 про проведення виконавчих дій 18.01.2018 о 12:00 год, чим порушено ч.1 ст.28, ч.3 ст.67 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до даних сервісу відстеження поштових відправлень сайту «Укрпошта», вказана вище постанова про проведення виконавчих дій була прийнята до відправки поштовим відділеннями 18 січня 2018 року о 21:55:00, тобто державний виконавець Шумейко К. В. надіслала копію постанови вже після часу на який нею ж було призначено проведення виконавчих дій (12:00). Очевидно, що таке повідомлення стягувача про проведення виконавчих дій є неналежним і не завчасним. ОСОБА_1 фізично не могла бути присутньою при проведенні вказаних виконавчих дій. 30.01.2018 ОСОБА_1 отримала поштою постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, винесену державним виконавцем Шумейко К. В. 25 січня 2018 року у виконавчому провадженні № 51569694. Прийняття вказаного рішення державний виконавець Шумейко К. В. мотивує тим, що стягувач був належним чином повідомлений державним виконавцем про призначення виконавчих дій за адресою: Харківська область, Дергачівський район, с. Черкаська Лозова, вул. Межова, буд. 15, 27 лютого 2017 року та 3 січня 2018 року, і не зявився на вказані виконавчі дії 7 березня 2017 року і 18 січня 2018 року відповідно. Оскаржувана постанова є неправомірною і такою, що порушує права та свободи ОСОБА_1, виходячи з наступних обставин. Державний виконавець Шумейко К.В. в оскаржуваній постанові посилається ні п.4 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» як на правову підставу прийнятого ним рішення, відповідно до якої виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач перешкоджає проведенню: виконавчих дій або не здійснив авансування витрат виконавчого провадження, передбачене статтею 43 цього Закону, незважаючи на попередження виконавця про повернення йому виконавчого документа. Так, державний виконавець жодним чином не попереджав стягувача ОСОБА_1 про майбутнє повернення їй виконавчого листа, виданого у справі № 619/798/15-ц. Всупереч положенням ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» рішення суду і досі залишається невиконаним з вини державного виконавця Шумейко К.В., яка допускає неправомірну бездіяльність. Крім того, ОСОБА_9 також ігноруються норми ст. 67 ЗУ «Про виконавче провадження».

Представник боржника у судовому засіданні проти скарги заперечував у повному обсязі, просив відмовити у її задоволенні, надав письмові заперечення, згідно змісту яких вважає, що скарга не підлягає задоволенню з підстав незаконності та необґрунтованості вимог виходячи з наступних обставин. Скарга подана до суду після спливу 10 (десяти) денного строку для звернення зі скаргою до суду, передбаченого п.а ч 1 ст.449 ЦПК України. Як зазначено у скарзі представником 30 січня 2018 року ОСОБА_1 отримала поштою Постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, винесену державним виконавцем Шумейко К.В. 25.01.2018 у виконавчому провадженні №51569694. Відповідно до ст. 123 ЦПК України - перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок. Виходячи з вимог ст. 123 ЦПК України початок перебігу процесуального строку для подання скарги починається з наступного дня отримання ОСОБА_1 постанови про повернення виконавчого документа, а саме з 31 січня 2018 та закінчується 09 лютого 2018. Скарга подана до Дергачівського районного суду Харківської області 13 лютого 2018р., що підтверджується відміткою суду на першій сторінці скарги. Отже, скарга подана стягувачем до суду після спливу десятиденного строку для звернення зі скаргою до суду, а саме, з запізненням на 4 дні. Скаржником до скарги не додано заяви про поновлення пропущеного процесуального строку для звернення зі скаргою до суду. Відповідно до ч. 2 ст. 449 ЦПК України - пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом. Відповідно до ч.1 ст. 126 ЦПК України (Наслідки пропущення процесуальних строків) право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом ( ч. 2 ст. 126 ЦПК України). Згідно до ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Скражник ОСОБА_10 та її представник ОСОБА_11 не надали до скарги заяви про поновлення строку для звернення зі скаргою до суду, не зазначили причини пропуску десятиденного строку для подачі даної скарги та не вказали поважні причини пропуску процесуального строку. Отже, виходячи з вимог ч.2 ст.126 ЦПК України скарга представника скаржника ОСОБА_11 підлягає залишенню без розгляду, оскільки вона подана після закінчення процесуального строку для звернення зі скаргою до суду та без заяви про поновлення пропущеного процесуального строку. Незаконність вимоги про скасування постанови державного виконавця Міжрайонного відділу ДВС по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального Управління юстиції у Харківській області ОСОБА_9 про повернення виконавчого документа стягувачеві від 25.01.2018 підтверджується положенням ч. 2 ст. 451 ЦПК України, яка зазначає, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення ( поновити порушене право заявника). Отже, положенням ст. 451 ЦПК України не передбачено право суду скасовувати постанови винесені державним виконавцем, а тільки зобовязати усунути порушення. Скаржник не скористався своїм правом оскаржити рішення та дії державного виконавця в порядку ч.3 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», яка передбачає, що рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобовязати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом ( абзац 2 ч.3 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження»). Отже, виходячи з положень ч. 3 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» вимоги зазначені у скарзі до суду відносяться до повноважень начальника Міжрайонного відділу ДВС по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального Управління юстиції у Харківській області, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець Шумейко К.В. та який має право своєю постановою скасовувати постанову про повернення виконавчого документу стягувачу від 25.01.2018 та зобовязати держвиконавця ОСОБА_9 провести виконавчі дії зазначені у виконавчому листі №619/798/15 від 17.06.2016. При цьому суд не має права зобовязувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби. У постанові про повернення виконавчого документу стягувачу від 25.01.2018 у ВП № 515 69694 зазначено, що стягував ОСОБА_1, що 07.03.2017 та 18.01.2018 держвиконавцем ОСОБА_9 проведено вихід за адресою: Харківська область Дергачівський район с. черкаська Лозова вул. Межова, буд. 15 для проведення виконавчих дій. Стягувач ОСОБА_1 відсутня у звязку з чим провести виконавчі дії виявилося неможливим. Своєю відсутністю стягувач перешкоджає проведенню виконавчих дій за виконавчим листом №619/798/15 від 17.06.2016 виданого Дергачівським районним судом Харківської області, що унеможливлює проведення виконавчих дій державним виконавцем щодо вселення ОСОБА_1 до будинку № 15 в с. Черкаська Лозова. Таким чином, перешкоджання стягувачем проведенню виконавчих дій надає державному виконавцю право повернути виконавчий документ стягувану в порядку, передбачуваному п. 4 ч.1 ст. 37 «Про виконавче провадження». Вимога стягувача викладена зобов'язати державного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника) не містить конкретного порушення права стягувана, яке просить він поновити та яким чином чи шляхом воно підлягає поновленню. Вимога стягувача про зобов'язання державного виконавця Шумейко К.В. невідкладно здійснити заходи примусового виконання рішення суду на підставі виконавчого листа № 619/798/ 15 про вселення не підлягає задоволенню, оскільки з поверненням виконавчого листа стягувачу виконавче провадження №51569694 підлягає закриттю, а за відсутністю у державного виконавця оригіналу виконавчого листа він не має права проводити виконавчі дії.

Старший державний виконавець Шумейко К.В. у судовому засіданні проти скарги заперечувала, вважаючи її безпідставною посилаючись на те, що 05.07.2016 старшому державному виконавцю було передано до виконання виконавчий лист №619/798/15 від 17.06.2016 виданий Дергачівським районним судом Харківської області про зобовязання ОСОБА_3 не чинити перешкод у користуванні та вселити ОСОБА_1 в житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходяться по вул.Межовій №15 в с.Черкаська Лозова Дергачівського району Харківської області. 05.07.2016 старшим державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП№ 51569694 та боржнику надано строк для добровільного виконання вимог виконавчого документа. 03.01.2018 старшим державним виконавцем було винесено постанову про призначення проведення виконавчих дій та постанову про залучення працівників органів внутрішніх справ ВП№51569694. Призначено проведення виконавчих дій на 18.01.2018 о 12:00 за адресою вул.Межова,15 с.Черкаська Лозова. Постанови було винесено в Word у звязку з тим, що виникала невідома помилка та були збої у програмі інтернет, про що державним виконавцем складено службову записку. Постанови старшого державного виконавця було передано на відправку 03.01.2018. 18 січня 2018 державним виконавцем здійснено вихід за адресою:с.Черкаська Лозова вул.Межова №15 для проведення виконавчих дій та було встановлено, що стягувач був відсутній. 25.01.2018 старшим державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.4 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження» у звязку з тим, що 27.02.2017 старшим державним виконавцем Дергачівського районного управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_9 призначено проведення виконавчих дій на 07.03.2017 о 12:00 за адресою: Харківська область Дергачівський район с.Черкаська Лозова вул.Межова,15. Своєю відсутністю стягувач перешкоджає проведенню виконавчих дій за виконавчим листом №619/798/15-ц від 17.06.2016 виданим Дергачівським районним судом Харківської області.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши наявні у справі письмові докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконання.

Згідно вимог ч.1 ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Згідно вимог Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон) виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. Державний виконавець зобовязаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обовязок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Як передбачено статтею 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

У відповідності до статті 18 Закону виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець зобовязаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Таким чином, згідно положень діючого законодавства, обов'язком органів виконавчої служби є забезпечення повного, своєчасного та неупередженого виконання рішення суду.

Судом встановлено, що на виконанні у Міжрайонному відділі ДВС по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального Управління юстиції у Харківській області перебувало виконавче провадження №51569694 про зобовязання ОСОБА_3 не чинити перешкоди у користуванні та вселити ОСОБА_1 в житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться по вул. Межовій, 15 в с.Черкаська Лозова Дергачівського району Харківської області.

25 січня 2018 року старшим державним виконавцем Дергачівського РВДВС ГТУЮ в Харківській області Шумейко К.В. винесено постанову про повернення стягувачу виконавчого листа №619/798/15 виданого 17.06.2016 Дергачівським районним судом Харківської області про зобовязання ОСОБА_3 не чинити перешкоди у користуванні та вселити ОСОБА_1 в житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться по вул. Межовій, 15 в с.Черкаська Лозова Дергачівського району Харківської області на тій підставі, що 07.03.2017 державним виконавцем здійснено вихід за зазначеною вище адресою для проведення виконавчих дій та стягувач ОСОБА_1 відсутня, у звязку з чим, провести виконавчі дії виявилося неможливо. 03.01.2018 державним виконавцем призначено проведення виконавчих дій на 18.01.2018 о 12-00год., стягувач ОСОБА_1 відсутня, у звязку з чим, провести виконавчі дії виявилося неможливо. Своєю відсутністю стягувач перешкоджає проведенню виконавчих дій за виконавчим листом №619/798/15 від 17.06.2016.

Як передбачено п.4 ч.1 ст.37 Закону виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач перешкоджає проведенню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат виконавчого провадження, передбачене статтею 43 цього Закону, незважаючи на попередження виконавця про повернення йому виконавчого документа.

Пунктом 19 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 року № 512/5 (в редакції, яка діяла на час прийняття оскаржуваної постанови) передбачено, що повернення виконавчого документа стягувачу здійснюється за наявності підстав та в порядку, визначеному в статті 37 Закону.

Таким чином, за змістом даної статті Закону для повернення стягувачу виконавчого документа повинні бути наявними обставини перешкоджання стягувачем проведенню виконавчих дій та наявність попередження виконавця про повернення йому виконавчого документа.

Як встановлено матеріалами справи та наданими державним виконавцем копіями виконавчого провадження постанова від 03.01.2018 про призначення виконавчих дій на 18.01.2018 о 12-00год. відправлена державним виконавцем 18.01.2018 та отримана ОСОБА_1 20.01.2018, про що свідчить довідка відділення Укрпошти від 20.01.2018 та дані сайту Укрпошти про відстеження поштового відправлення (а.с.17-18), а також про даний факт свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах виконавчого провадження.

Таким чином, стягувач ОСОБА_1 не була повідомлена про проведення виконавчих дій 18.01.2018.

Дослідженими у судовому засіданні копіями матеріалів виконавчого провадження встановлено, що вони не місять жодного попередження виконавця про повернення стягувачу виконавчого документа.

Отже, судом встановлено, що в діях ОСОБА_1 відсутні перешкоджання для здійснення виконавчих дій, про які зазначено в оскаржуваній постанові державного виконавця.

Щодо вимоги ОСОБА_1 про визнання бездіяльності державного виконавця Міжрайонного відділу ДВС по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального Управління юстиції у Харківській області ОСОБА_7 неправомірною та зобовязати державного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника), суд вважає її такою, що не підлягає задоволенню, оскільки не зазначено, яка саме бездіяльність є неправомірною та про усунення яких порушень йдеться мова.

Крім того, ОСОБА_1 просить зобовязати державного виконавця міжрайонного відділу ДВС по Дергачівському та Золочівському районах ГТУЮ у Харківській області ОСОБА_8 невідкладно здійснити заходи примусового виконання рішення суду на підставі виконавчого листа № 619/798/15.

Суд вважає, що дана вимога задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Виходячи зі змісту ч.2 ст. 451 ЦПК України разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Суд зазначає, що суд не має права зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби, а саме примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Також судом не приймаються доводи представника боржника щодо пропуску строку звернення до суду зі скаргою, оскільки згідно даних Укрпошти скарга здана до поштового відділення на відправку 09.02.2018 о 22год.44хв., тобто в межах строку, передбаченого п.а ч.1 ст.449 ЦПК України.

Відповідно до ч.6 ст.124 ЦПК України строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами звязку.

Згідно розяснень, які містяться в п.18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність держаного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» (далі Постанова) виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов'язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.

Як розяснено в п. 19 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність держаного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» судові витрати, пов'язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на відділ державної виконавчої служби, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Як передбачено ч.1 ст.452 ЦПК України судові витрати, повязані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

За відсутності доказів щодо понесених судових витрат заявником, дане питання відповідно до ст. 452 ЦПК України судом не вирішується.

Згідно ч.1 ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст. 447-452 ЦПК України, суд

постановив:

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати неправомірною постанову державного виконавця Міжрайонного відділу ДВС по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального Управління юстиції у Харківській області ОСОБА_9 про повернення виконавчого документа стягувачу від 25.01.2018 (виконавче провадження № 51569694) та скасувати її.

В іншій частині скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення до Апеляційного суду Харківської області через Дергачівський районний суд Харківської області відповідно до пп.15.5 п.15 Перехідних положень.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І. М. Нечипоренко