АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________
Справа № 683/1147/16-ц
Провадження № 22-ц/792/208/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2018 року м. Хмельницький

Апеляційний суд Хмельницької області у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Талалай О.І. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Ярмолюка О.І.,

секретар судового засідання Медведчук Н.Д.,

з участю: представника ОСОБА_4 ОСОБА_5,

відповідача ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №683/1147/16-ц за апеляційною скаргоюОСОБА_4 на рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 20 листопада 2017 року (суддя Сагайдак І.М.) у справі за позовом ОСОБА_4 до виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області, ОСОБА_6 про припинення дій, які порушують майнові права, визнання рішень незаконними та їх скасування, відновлення правовідносин.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в :

У квітні 2016 року ОСОБА_4, звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначала, що з 1970 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 В період шлюбу побудували житловий будинок АДРЕСА_1. У 2015 році дізналася про прийняті виконавчим комітетом Старокостянтинівської міської ради рішення. Рішенням №387 п.2 «Про впорядкування адресного господарства» присвоєно частині індивідуального житлового будинку ОСОБА_6, що складається із коридору 2-1, житлової кімнати 2-2, житлової кімнати 2-3, ванної кімнати 2-4, кухні з топкою 2-5, адресу АДРЕСА_2, замість АДРЕСА_1, а також присвоєно частині індивідуального житлового будинку ОСОБА_6, що складається із коридору та топки 1-1, кухні 1-2, житлової кімнати 1-3, коридору 1-4, житлової кімнати 1-5, ванної кімнати 1-6, туалету 1-7 адресу АДРЕСА_1, замість АДРЕСА_1. Рішенням №476 п.3 від 11 жовтня 2007 року «Про оформлення права власності» ОСОБА_6 надано дозвіл на оформлення права власності на квартиру АДРЕСА_2 та квартиру АДРЕСА_1. Зазначені рішення прийняті без її згоди і порушують сімейні та майнові права, оскільки позбавлена права на володіння та розпорядження спільною сумісною власністю подружжя. Крім того, оскаржені нею рішення підписані не міським головою відповідно до ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», а першим заступником міського голови, який не наділений такими повноваженнями.

Тому, позивач просила: припинити дії виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області та ОСОБА_6, які порушують її сімейні права; визнати незаконними і скасувати рішення виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради від 30 серпня 2007 року №387 п.2 «Про впорядкування адресного господарства» та від 11 жовтня 2007 року №476 п.3 «Про оформлення права власності»; відновити правовідносини, які існували до прийняття зазначених вище рішень.

Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 20 листопада 2017 року в позові відмовлено.

ОСОБА_4, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Посилається на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. Суд не взяв до уваги надані нею докази на підтвердження вимог, не встановив чи порушено її право власності на спільне майно подружжя прийнятими рішеннями виконавчого комітету міської ради.

Згідно з п.п. 8 п. 1 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримав. ОСОБА_6 визнав її обґрунтованою.

Інші учасники справи не з'явилися, про розгляд справи належним чином повідомлені.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що з 25 липня 1970 року по теперішній час ОСОБА_4 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 Під час шлюбу на наданій земельній ділянці подружжя побудувало житловий будинок АДРЕСА_1.

За заявою ОСОБА_6 виконавчим комітетом Старокостянтинівської міської ради 30 серпня 2007 року прийнято рішення №387 п.2 «Про впорядкування адресного господарства», яким присвоєно частині індивідуального житлового будинку відповідача, що складається із коридору 2-1, житлової кімнати 2-2, житлової кімнати 2-3, ванної кімнати 2-4, кухні з топкою 2-5, адресу АДРЕСА_2, замість АДРЕСА_1, а також присвоєно частині індивідуального житлового будинку ОСОБА_6, що складається із коридору та топки 1-1, кухні 1-2, житлової кімнати 1-3, коридору 1-4, житлової кімнати 1-5, ванної кімнати 1-6, туалету 1-7, адресу АДРЕСА_1, замість АДРЕСА_1.

11 жовтня 2007 року виконавчим комітетом Старокостянтинівської міської ради за заявою ОСОБА_6 прийнято рішення №476 п.3 про оформлення права власності на квартиру АДРЕСА_2 і квартиру АДРЕСА_1.

Рішенням виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради №107 п.13 від 28 лютого 2008 року рішення виконавчого комітету №476 п.3 визнано таким, що втратило чинність та оформлено за ОСОБА_6 право власності на квартиру АДРЕСА_2 з господарськими будівлями (теплиця, льох, кладовка, вбиральня) та квартиру АДРЕСА_1.

На підставі зазначеного рішення ОСОБА_6 06 серпня 2008 року зареєстрував право власності на квартиру АДРЕСА_1, яку в подальшому разом із земельною ділянкою площею 0,0588 га за письмовою згодою дружини ОСОБА_4 подарував синові ОСОБА_7 (договір дарування від 23 жовтня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Старокостянтинівського районного нотаріального округу Вакарєвою О.В.)

Наведене підтверджується приєднаними до матеріалів справи копіями рішень виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради, а також встановлено рішенням Старокостянтинівського районного суду від 26 лютого 2014 року, залишеним без зміни ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 29 квітня 2014 року за результатом розгляду апеляційної скарги ОСОБА_6, у справі №683/1745/13-ц за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про визнання правочину недійсним, рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 13 жовтня 2015 року за результатом розгляду апеляційної скарги ОСОБА_4 у цій же справі.

Відповідно до судового рішення у зазначеній вище справі в позові ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про визнання недійсним договору дарування відмовлено.

При відмові в позові суд виходив з того, що оспорювані рішення виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради були прийняті у межах повноважень та у спосіб, визначений законом, і не порушують права ОСОБА_4 на спільну сумісну власність подружжя.

Такий висновок відповідає обставинам справи і вимогам закону, на які суд посилався при ухваленні судового рішення.

За змістом ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

При цьому, право спільної сумісної власності на набуте під час шлюбу майно (річ) виникає в іншого з подружжя (дружини або чоловіка) незалежно від того, хто з подружжя є титульним власником речі (на кого зареєстровано власність та таке майно (річ) у разі необхідності такої реєстрації).

Відповідно до ч. 2 і ч. 3 ст. 65 СК України при укладенні одним із подружжя договору щодо розпорядження спільним майном вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Отже, вчинення одним з подружжя дій, спрямованих на визначення правового режиму речі (майна), набутої (набутого) під час шлюбу, у тому числі оформлення правовстановлюючих документів на річ (майно), внаслідок чого така річ (майно) не перестає бути об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, не є правочином із розпорядженням майном і не порушує право спільної сумісної власності іншого з подружжя.

Відповідно до підпункту «а» п.8.1 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року №7/5, що діяло на час прийняття рішень та оформлення ОСОБА_6 права власності, оформлення права власності на нерухоме майно проводиться органами місцевого самоврядування з видачею свідоцтва про право власності за заявою про оформлення права власності на нерухоме майно.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржені рішення виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради приймалися за заявами ОСОБА_6 При цьому, як набутий у власність за час шлюбу із ОСОБА_4 будинок по АДРЕСА_1, так і після прийняття рішень виконавчим комітетом міської ради його частини - квартири АДРЕСА_2 і АДРЕСА_1 були зареєстровані на ОСОБА_6, а тому не перестали бути об'єктами права спільної сумісної власності подружжя.

З огляду на викладене, безпідставними є доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 про позбавлення її права спільної сумісної власності на житловий будинок внаслідок прийняття виконавчим комітетом Старокостянтинівської міської ради рішень від 30 серпня і 11 жовтня 2007 року.

Крім того, оскаржене позивачем рішення виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради №476 п.3 «Про оформлення права власності» від 11 жовтня 2007 року втратило чинність на підставі рішення виконавчого комітету №107 п.13 «Про оформлення права власності» від 28 лютого 2008 року.

Згідно з ч. 6 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради в межах своїх повноважень приймає рішення. Рішення виконавчого комітету приймаються на його засіданні більшістю голосів від загального складу виконавчого комітету і підписуються сільським, селищним, міським головою, головою районної у місті ради.

Статтею 53 цього Закону передбачено, що основною формою роботи виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (в разі її створення) ради є його засідання. Засідання виконавчого комітету скликаються відповідно сільським, селищним, міським головою (головою районної у місті ради), а в разі його відсутності чи неможливості здійснення ним цієї функції заступником сільського, селищного, міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради.

Аналогічні положення закріплені й у п. 3.3 Регламенту виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету №182 від 26 червня 2002 року, який був чинним на час виникнення спірних правовідносин.

У зв'язку з перебуванням міського голови у відпустці у період з 28 серпня 2007 року по 09 вересня 2007 року, що підтверджується витягом з особової картки, його повноваження виконував перший заступник Богачук В., який відповідно мав право підпису рішень виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради у цей період.

Із підстав заявленого позову та доводів апеляційної скарги вбачається, що позивач фактично оспорює правомірність визначення правового режиму майна (будинку), на яке вона на підставі оскаржених рішень не втрачала права спільної сумісної власності, і пов'язує це з правомірністю набуття в подальшому права власності на квартиру АДРЕСА_1 третьою особою.

Частиною 1 ст. 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до змісту ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Отже, з урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів.

Позивач ОСОБА_4 не довела порушення її права прийнятими виконавчим комітетом Старокостянтинівської міської ради рішеннями від 30 серпня 2007 року №387 п.2 «Про впорядкування адресного господарства та від 11 жовтня 2007 року №476 п.3 «Про оформлення права власності».

Згідно з ч. 1 і ч. 3 ст. 60 ЦПК України в редакції, чинній на час ухвалення рішення, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Посилання ОСОБА_4 в апеляційній скарзі на необхідність відновлення становища, яке існувало до прийняття рішень, не заслуговують на увагу.

Конституційний Суд України у рішенні від 16 квітня 2009 року №7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) зазначив, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До ненормативних належать акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію фактом їхнього виконання. У зв'язку з прийняттям цих рішень виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів.

Оскаржені рішення виконавчого комітету вичерпали свою дію внаслідок їх виконання: присвоєння на підставі рішення від 30 серпня 2007 року №387 п.2 «Про впорядкування адресного господарства адреси двом частинам будинку по АДРЕСА_2 і АДРЕСА_1 та оформлення права власності за ОСОБА_6 на квартиру АДРЕСА_2 і квартиру АДРЕСА_1 на підставі рішення від 28 лютого 2008 року №107 п.13 «Про оформлення права власності». Вони не призвели до порушення прав позивача.

Крім того, у зв'язку з укладенням 23 жовтня 2008 року за згодою подружжя договору даруванням квартири АДРЕСА_1, відновлення становища, яке існувало до прийняття рішень, неможливе.

Інші доводи апеляційної скарги на законність рішення суду не впливають і його висновок не спростовують.

Рішення суду першої інстанції ухвалене відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права і підстав для його скасування у межах доводів апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 20 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 12 березня 2018 року.

Суддя-доповідач /підпис/ О.І. Талалай

Суддя /підпис/ А.П. Корніюк

Суддя /підпис/ О.І. Ярмолюк

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду О.І.Талалай