Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.У.№ 333/1917/17 Головуючий у 1 інстанції: Боровікова А.І.
№ 22-ц/778/1016/18 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Кухаря С.В.

Онищенко Е.А.

Секретар: Бурима В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Запорізької міської ради, ОСОБА_4, Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» про визнання недійсним рішення Запорізької міської ради, визнання незаконним та скасування технічного паспорту,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначав, що на підставі п.14 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» він, як учасник бойових дій, 25.01.2007 р. звернувся до Запорізької міської ради із заявою про відведення земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 У зв'язку із тривалим не розглядом заяви за захистом свого права він змушений був звернутися до суду. На виконання рішення Комунарського районного суду від 27.07.2009 р. про зобов'язання ЗМР розглянути питання про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки, рішенням ЗМР від 23.04.2010 року №73 в наданні дозволу йому було відмовлено. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 07.07.2011 року рішення міської ради №73 визнано не чинним, зобов'язано ЗМР винести рішення про надання дозволу щодо розробки проекту відведення земельної ділянки для індивідуального житлового будівництва розміром 0,1 га за адресою: АДРЕСА_1 Рішенням Запорізької міської ради від 27.04.2012 року №78/130 йому надано дозвіл на розробку проекту землеустрою, проте не прийнято рішення про надання (або не надання) пільг як учаснику бойових дій, через що він знову був змушений звернутися до суду, однак в процесі розгляду справи судом було встановлено, що спірна земельна ділянка була надана на підставі рішення ЗМР від 27.04.2012 року № 56 ОСОБА_5, проте вже за іншою адресою. Вважає, що рішення ЗМР від 27.04.2012 року № 56 протиправне, а земельна ділянка була надана незаконно. Так, 25.11.2009 року на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_4, останній набув право власності на цоколь під будівлю за адресою: АДРЕСА_2, та на підставі Постанови КМУ №844 від 05.08.2009 року право власності на землю відповідно, однак виготовлена на ім'я ОСОБА_7 технічна документація із землеустрою не відповідає Постанові КМУ №844 від 05.08.2009 року «Деякі питання реалізації права власності на землю громадянами України»; технічна документація на землю, документи на право користування та дозволи у на виконання будівельних робіт у ОСОБА_6 були відсутні, оскільки останній не звертався до відповідних органів за їх отримання, а виготовлений на його ім'я технічний паспорт об'єкта нерухомого майна не відповідає вимогам Інструкції про порядок ведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, оскільки ОСОБА_6 не був власником чи користувачем вказаного об'єкту. Окрім цього, оскільки на момент прийняття ЗМР рішення від 27.04.2012 року № 56 рішення суду про надання дозволу на виготовлення технічної документації позивачу не було прийнято, прийняте ЗМР рішення від 27.04.2012 року є незаконним.

Посилаючись на зазначені обставини просив суд, визнати протиправними дії ЗМР щодо розгляду питання про надання у власність земельної ділянки ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2; визнати незаконним рішення ЗМР від 27.04.2012 року №56 в частині надання земельн6ої ділянки у власність ОСОБА_8; скасувати державну реєстрацію права власності земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2; визнати незаконним та скасувати технічний паспорт, виготовлений Запорізьким МБТІ від 25.05.2009 року на ім'я ОСОБА_6

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 листопада 2017 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

За ст. 375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З пояснень позивача та матеріалів справи вбачається, що позивачем оспорюється право на отримання земельної ділянки іншою особою - ОСОБА_5 з тих підстав, що він раніше подавав намір отримати саме цю земельну ділянку та на його користь ухвалювалося рішення про зобов'язання ЗМР розглянути питання про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки.

Тож позивач просив визнати протиправними дії ЗМР щодо передання у власність ОСОБА_4 земельної ділянки та , скасувати державну реєстрацію та технічний паспорт, видані ОСОБА_4.

Судом першої інстанції не встановлено будь-яких протиправних дій самого ОСОБА_4 на отримання ним земельної ділянки. Так, відповідно до ст. 56 Закону України «Про землеустрій», який був чинний на момент винесення рішення ЗМР від 27.04.2012 року № 56 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складення документів, що посвідчують право на земельні ділянки громадян», технічна документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, крім поділу та об'єднання земельних ділянок, включає: пояснювальну записку; технічне завдання на складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку; копії заяв фізичних або клопотання юридичних осіб; матеріали польових геодезичних робіт і план земельної ділянки, складений за результатами кадастрової зйомки; рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про надання або передачу земельної ділянки у власність або надання в користування, у тому числі на умовах оренди; акт прийомки - передачі межових знаків на зберігання; акт перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно - захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності; кадастровий план земельної ділянки; перелік обмежень правна земельну ділянку і наявні земельні сервітути.

Суд першої інстанції зазначив, що у технічній документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, замовником якого є ОСОБА_4, наявні всі перелічені вище документи, необхідні для оформлення земельної ділянки у власність.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЗК України, що діяв на момент винесення спірного рішення ЗМР, особа, що зацікавлена в одержані у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідної сільської, селищної міської, районної, обласної ради, Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевої державної адміністрації.

Частиною 1 ст. 120 ЗК України в редакції, що була чинною на момент винесення на чергову сесію проекту оскаржуваного рішення Запорізької міської ради, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Також судом було враховано, що на земельній ділянці, що належить ОСОБА_4 наявне нерухоме майно, що належить йому на праві власності.

Судова колегія досліджуючи зміст заявлених позивачем вимог та його доводи, виходить з того, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного права такий як визнання незаконним та скасування технічного паспорту суперечить положенням ст. 16 ЦК України, не забезпечує дотримання прав ані власника земельної ділянки ОСОБА_4, ані самого позивача, позаяк скасування технічного паспорту не скасовує право власності ОСОБА_4 на земельну ділянку та зведену на ній нерухомість.

Погоджуючись з рішенням суду першої інстанції судова колегія виходить також з того, що раніше в інших провадженнях розглядалися вимоги позивача щодо спірного питання.

На виконання рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 07.07.2011 року визнано не чинним рішення ЗМР № 73 «Про відмову в наданні ОСОБА_3 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вул. Ялтинська, 9 м. Запоріжжя для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку, господарських будівель та споруд». Зобов'язано ЗМР винести (прийняти) рішення за заявою ОСОБА_3 про надання дозволу (згоди або відмови) щодо розробки проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку, господарських будівель та споруд.

Запорізькою міськрадою затверджено рішення ЗМР № 78/130 «Про надання дозволу гр. ОСОБА_3 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вул.. Ялтинській, 9 для будівництва та обслуговування та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). А отже позивачу надано право на виготовлення та розроблення землевпорядної документації для подальшої передачі земельної ділянки в оренду.

Крім зазначеного, позивач, зазначаючи про те, що він хоче отримати саме спірну земельну ділянку, не довів що його права порушені, позаяк з приводу надання іншої, вільної від прав власності інших осіб земельної ділянки, він не звертався.

За положеннями ст. 321 ЦК особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і порядку, встановленому законом. Тобто, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Відтак відсутні підстави для позбавлення ОСОБА_5 права на земельну ділянку, позивачем не доведено, що його права були порушені саме відповідачем ОСОБА_5, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення судова колегія не вбачає.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 листопада 2017 року по цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 12 березня 2018 року.

Головуючий:

Судді: